ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/3912/20 Номер провадження 11-кп/814/422/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

та його захисника адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду в м. Полтава кримінальне провадження, № 0000270 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_9 на вирок Крюківського районного суду м. Кременчука від 10 грудня 2021 року,-

В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчук Полтавської області, громадянку України, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
-06.10.2004 Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 190, ст. 104 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;
-31.03.2005 Царичанським районним судом Дніпропетровської області за ч.ч.2,3 ст. 185, ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 185, ст.ст. 70, 71 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 19.12.2006 умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 10 місяців 1 день;
- 16.09.2009 Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186, ч.3 ст. 186, ст. 70, 71 КК України до 6 років позбавлення волі, звільнений по відбуттю строку покарання;
- 08.12.2017 Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 70, ч.4 ст. 70 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі;
- 15.09.2017 Комсомольським міським судом Полтавської області за ч.2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі;
- 15.02.2018 Глобинським районним судом Полтавської області за ч.2 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі;
- 01.10.2018 Кременчуцьким районним судом Полтавської області за ч.2 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі;
- 18.02.2019 Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 357, ч.1 ст. 70, ч.4 ст. 70 КК України до 3 років 8 місяців позбавлення волі;
- 31.07.2020 Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської за ч.3 ст.185, ч.2 ст. 190, ч.1 ст. 309, ч.1 ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,
визнаний винуватим в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового складання до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 31.07.2020 та остаточно призначено покарання ОСОБА_7 у вигляді 3 років 1 місяця позбавлення волі.
Строк відбування покарання рахувати ОСОБА_7 з 10.12.2021.
Стягнуто на користь держави витрати на проведення експертиз у сумі 653 грн. 80 коп.
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
За вироком суду, ОСОБА_7 скоїв кримінальне правопорушення за наступних обставин:
07.09.2020 близько 15 год. 00 хв. ОСОБА_7 , який раніше судимий за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, перебуваючи на території ДНЗ № 5, розташованого за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вул. Халаменюка, 10А, побачив велосипед марки Ардіс моделі Вікторія , після чого у останнього раптово виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом та метою, повторно таємно шляхом вільного доступу викрав велосипед марки ARDIS моделі Victory вартістю 2314 грн., належний потерпілій ОСОБА_10 , спричинивши останній матеріального збитку на вказану суму. Після скоєного ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Дії ОСОБА_7 слід кваліфікувати за ч.2 ст. 185 КК України, так як обвинувачений таємно повторно викрав чуже майно.
Вимоги апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали.
Не погоджуючись з рішенням суду обвинуваченим та його захисником подані апеляційні скарги в яких ставиться питання про скасування вироку суду та ухвалення нового виправдувального вироку у зв`язку з недоведеністю вчиненого правопорушення.
В обгрунтування зазначає, що стороною обвинувачення не надано жодних належних та допустимих доказів на підтверження обставин викладених в обвинувальному акті. а тому просять повторно дослідити всі письмові докази, які наявні в матеріалах справи.
Позиції учасників апеляційного провадження.
Обвинувачений підтримав доводи апеляційних скарг та просив їх задовольнити.
Адвокат ОСОБА_11 підтримав доводи апеляційних скарг.
Прокурор вважає вирок суду обгрунтованим та законним, а тому просить відмовити у задоволенні апеляційних скарг.
Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Згідно з ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення , ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами , дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого злочину, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджені дослідженими судом першої інстанції доказами, які правильно оцінені та обґрунтовано покладені судом першої інстанції в основу вироку.

Переглянувши судове рішення в межах апеляційних скарг, суд апеляційної інстанції встановив, що суд першої інстанції дослідивши докази у кримінальному провадженні з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства, оцінив їх з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку і дійшов обґрунтованих висновків про вчинення ОСОБА_7 інкримінованого злочину за обставин наведених у вироку.

Доводи обвинуваченого про недоведеність його вини у вчиненні ікримінованого злочину є необґрунтованими з огляду на наступне.

В судовому засіданні обвинувачений свою вину не визнав та вказав, що не був присутнім в тому місці, де було викрадено велосипед.

Разом з тим з показань потерпілої вбачається, що вона бачила чоловіка схожого на ОСОБА_7 біля входу-виходу із території дитячого садка, де вона працює і залишила свій жіночий велосипед і впізнала його в залі судового засідання.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні вказав, що бачив чоловіка схожого ОСОБА_13 , який зайшов на територію дитячого садка, а через деякий час виїхав на жіночому велосипеді.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні впевнено заявив, що знає ОСОБА_7 як постійного клієнта ломбарда, де він працює і згідно квитанції саме ОСОБА_7 здавав жіночий велосипед в ломбард.

Відповідно до опису / квитанцією про прийом / заставленого майна підтверджується, що саме ОСОБА_7 07.09.2020 року передав жіночий велосипед у заставу.

Завзначені докази отримані відповідно до вимог кримінального процесуального закону, досліджені судом та їм надана відповідна оцінка, а тому доводи обвинуваченого та його захисника про недопустимість зазначених доказів є безпідставними, а тому їх апеляційні скарги не підлягають до задоволення.

Стаття 65 КК України передбачає, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

У ст. 17 Закону від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі Суд) передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

У п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що, досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Суд першої інстанції, при призначенні покарання виконав вказані вимоги закону та роз`яснення Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» достатньо врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, який неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, новий злочин вчинив у період іспитового строку, врахував відсутність обставин, що помякшують та обтяжують покарання та на думку колегії суддів призначив необхідне й достатнє покарання для його виправлення та скоєння нових злочинів.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити ухвалити суду першої інстанції законне та обгрунтоване судове рішення, колегією суддів не встановлено а тому підстав для зміни чи скасування вироку суду не вбачається.
Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду ,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги обвинуаченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 10 грудня 2021 року стосовно ОСОБА_7 - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом 3-х місяців з моменту проголошення , а засудженим у той же строк з моменту отримання копії судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду

С У Д Д І:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .