Справа № 309/3000/19
Провадження № 1-кп/309/23/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2022 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі: головуючого-судді: ОСОБА_1

секретаря судового засідання: ОСОБА_2

з участю прокурора: ОСОБА_3

захисника: ОСОБА_4

законного представника неповнолітніх потерпілих: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хуст кримінальне провадження № 0000451 від 30.05.2019 року відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Велика Копаня Виноградівського району Закарпатської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , без освіти, одруженого, пенсіонера, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 167 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 , будучи опікуном над дітьми сиротами ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на підставі рішення Хустської міської ради виконавчого комітету № 548 від 17.12.2018 року в період з 01.01.2019 року по 31.05.2019 року діючи умисно, з корисливих мотивів, вчинив зловживання опікунськими правами, яке виразилося в отриманні від держави, щомісячно 18 244,70 гривень соціальної допомоги на утримання підопічних неповнолітніх дітей, які він отримав протягом 5 місяців в сумі 91 223,50 грн. Опікуном ОСОБА_6 вказані кошти витрачено на власні потреби, а не для матеріального забезпечення підопічних дітей ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , чим спричинив матеріальну шкоду підопічним на вищевказану суму.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_6 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ст. 167 КК України, за кваліфікуючими ознаками, використання опіки з корисливою метою на шкоду підопічним (використання майна).

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 167 КК України не визнав. Суду пояснив, що колишні свати ОСОБА_12 написали відмову від дітей і його призначили опікуном. Він являється дідусем дітей. Його житловий будинок складається з двох кімнат. Кошти на дітей не отримував, за межі населеного пункту не виїжджав, постійно перебував вдома. Комісії у справах дітей пояснював, що діти одягнуті, в школу ходять, в будинку два дивани, за дітьми доглядав він та його дружина. Утримував дітей за власні кошти. Опіку над дітьми припинили, оскільки свати писали анонімні заяви. Протягом 2018-2019 рр. не знаходився за межами області. Акт складався без його присутності.

Законний представник неповнолітніх потерпілих ОСОБА_5 в судовому засіданні показала, що після смерті її доньки ОСОБА_13 , діти проживали у неї вдома протягом двох років, а потім у їх свата ОСОБА_6 . Опікунство оформив на себе ОСОБА_6 .. Батько дітей не проживає з ними. За два роки ОСОБА_14 до них не приходили. Діти не скаржились на умови проживання, говорили, що дід їм купляє одяг, продукти харчування. За які кошти обвинувачений утримував дітей їй не відомо. Представники служби в справах дітей говорили про те, що діти не ходять у школу. На даний час вона є опікуном неповнолітніх дітей.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні суду показала, що працювала в службі в справах дітей виконавчого комітету Хустської міської ради. В грудні місяці 2018 року над неповнолітніми дітьми була встановлена опіка, призначено опікуном ОСОБА_6 .. При виїзді на місце огляду ОСОБА_6 був відсутній по місцю проживання. У телефонному режимі повідомив, що перебуває в м. Київ. В будинку було брудно, розкидані речі, умов для проживання не було. Комісії із захисту прав дитини ОСОБА_6 пояснив, що придбав будинок, однак правовстановлюючі документи не надав, виписку із банку не приніс, час наданий комісією для виправлення результату не дав. Після смерті ОСОБА_16 залишилося п`ятеро дітей. ОСОБА_6 добровільно виявив бажання бути опікуном дітей. В даний час діти проживають в хороших умовах з новим опікуном. ОСОБА_6 коштів не повернув. При призначенні опіки ОСОБА_6 подав перелік документів, але не пройшов курс навчання в м. Ужгород, тобто достатніх підстав для призначення його опікуном не було. Обстеження матеріально-побутових умов перед наданням висновку не проводилося. На день складання акту від 10.07.2019 року, ОСОБА_6 відвіз дітей до ОСОБА_5 .

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні суду показала, що обвинувачений ОСОБА_6 отримував соціальну допомогу як опікун на п`ятьох дітей. Служба у справах дітей проводила періодичні перевірки. Сусіди робили анонімні дзвінки з приводу неналежного утримання дітей. ОСОБА_6 ніколи не було вдома. Кошти обвинувачений отримував, однак використовував не за призначенням. Діти проживали у іншої бабусі. У будинку місця для проживання п`ятьох дітей не було, ліжок для дітей було лише три. Діти шкільного віку, одягу, продуктів харчування вони не мали, належних умов утримання не було. За наслідками обстеження складено акт.

Крім показів законного представника неповнолітніх потерпілих, свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_17 вина обвинуваченого ОСОБА_6 стверджується також сукупністю зібраних по справі та досліджених в судовому засіданні письмових доказів, а саме:

- витягом про внесення відомостей до ЄРДР від 30.05.2019 року про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.167 КК України (а.п.148);

- рішеннями виконавчого комітету Хустської міської ради від 17.12.2018 року, з яких вбачається, що дітям ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , надано статус дітей-сиріт. Призначено ОСОБА_6 опікуном над дітьми (а.п.162, 163);

- витягом з протоколу засідання Комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Хустської міської ради від 29.05.2019 року, з якого вбачається, що ОСОБА_6 надано строк терміном у дві неділі для створення належних умов для виховання та утримання дітей та повернення частини витрачених коштів на рахунок дітей (50 тисяч гривень) та надати виписки з банку про наявність на рахунку коштів (а.п.164-166);

- рішенням виконавчого комітету Хустської міської ради №339 від 24.07.2019 року, з якого вбачається, що опіку над дітьми-сиротами припинено, звільнено громадянина ОСОБА_6 від обов`язків опікуна у зв`язку з невиконанням ним своїх обов`язків (а.п.167);

- актом обстеження умов проживання від 10.07.2019 року, за результатами якого встановлено, що ОСОБА_6 не займається вихованням та утриманням підопічних дітей, так як більше часу знаходиться за межами області, а саме в м. Київ (а.п.169);

- листом начальника управління соціального захисту населення ОСОБА_18 від 10.09.2019 року, за результатами якого встановлено, що ОСОБА_6 перебував на обліку в управлінні та отримував допомогу на дітей, які знаходяться під опікою або піклуванням з 01.01.2019 р. по 31.05.2019 р. в розмірі 18 244, 70 грн. щомісячно. Допомогу на дітей припинено з 01.06.2019 р. згідно рішення виконавчого комітету хустської міської ради від 24.07.2019 року №339 (а.п.170).

У ході судового слідства суд дослідив всі докази, надані сторонами обвинувачення і захисту, із дотриманням принципу змагальності і свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведені перед судом їх переконливості.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковані правильно за ст. 167 КК України, тобто використання опіки з корисливою метою на шкоду підопічним (використання майна).

Позиція обвинуваченого щодо не визнання ним своєї вини у вчиненні даного кримінального правопорушення на думку суду є неправдивою, направленою на пом`якшення своєї вини, та розцінюється судом як спосіб захисту власних інтересів та спробу уникнути кримінальної відповідальності, оскільки дана позиція повністю спростовується сукупністю зібраних по справі доказів, поясненнями свідків.

Обставин, які пом`якшують покарання судом не встановлено.

Обставини передбачені ст. 67 КК України, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Суд приймає до уваги також досудову доповідь, надану органом пробації на підставі зібраної інформації, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню оцінку ризику ймовірного вчинення повторного правопорушення та низький рівень небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_6 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк є можливим та не становить високої небезпеки для суспільства, в тому числі для окремих осіб.

Статтею 50 КК України встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а відповідно до ст. 65 КК України встановлено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а тому суд враховуючи вищезазначене, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, характеристику з місця проживання, вік обвинуваченого, раніше не судимого, на обліку у психіатра, нарколога не перебуває, вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання, не пов`язане з ізоляцією від суспільства, у зв`язку з чим суд вважає доцільним призначити покарання ОСОБА_6 у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України.

Цивільного позову у даному провадженні не заявлено.

Речові докази відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження під час досудового розслідування та судового провадження не застосовувалися.

Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 167 КК України та призначити покарання у виді одного року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку, який суд визначає в один рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_6 не обирався.

На вирок може бути подана апеляція до Закарпатського апеляційного суду через Хустський районний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку обвинуваченому та прокурору підлягає врученню негайно після проголошення.

Суддя Хустського

районного суду ОСОБА_1