Справа № 171/606/22
В И Р О К
Іменем України
26 травня 2022 року м. Апостолове

Апостолівський районний суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі суду № 2 в місті Апостолове Дніпропетровської області, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000057 від 26.04.2022 року, за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Вилок Виноградівського району Закарпатської області, громадянина України, який має професійно-технічну освіту, не перебуває у шлюбі, військовослужбовця військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , номера обслуги 6 розрахунку 2 самохідного артилерійського взводу 1 самохідної артилерійської батареї самохідного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи, у військовому званні "солдат", який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 413 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 на всій території України введено воєнний стан. Водночас, з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань 24.02.2022 Президентом України видано Указ №69/2022 про оголошення на території України загальної мобілізації. Громадянин України ОСОБА_4 проходить військову службу у Збройних Силах України за контрактом з 08.102020 року та перебуває у військовому званні солдат.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 245 від 24.11.2021 року солдата ОСОБА_4 призначено на посаду номера обслуги 6 розрахунку 2 самохідного артилерійського взводу 1 самохідної артилерійської батареї самохідного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи вказаної військової частини.
31.01.2021 за солдатом ОСОБА_4 закріплено особисту стрілецьку зброю - автомат АКС-74 № НОМЕР_2 .
Згідно з вимогами ст. ст. 17, 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком для громадян України; ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначають, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Будучи номером обслуги 6 розрахунку 2 самохідного артилерійського взводу 1 самохідної артилерійської батареї самохідного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_4 відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-ХГУ, ст. ст. З, 4, 6 Дисциплінарною статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-ХГУ, п. 4, 6 Розділу І, п. 2 розділу X «Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України», затвердженої наказом Міністра оборони України від 29 червня 2005 року №359, зобов`язана додержуватись вимог Конституції України, Законів України, Статутів Збройних Сил України та інших нормативно-правових актів з питань, що регламентують проходження нею військової служби, не допускати вчинення злочинів, дбайливо використовувати військове майно, не допускати його втрати, знищення чи розкрадання, відповідати за збереження і правильну експлуатацію наданої їй у тимчасове службове користування і закріпленої за нею зброї та бойових припасів, не допускати ганебних вчинків, бути взірцем належної поведінки, виконуючи службові обов`язки, постійно мати зброю при собі, забезпечити належний порядок їх охорони, обліку, зберігання і використання, який унеможливлював би втрати та крадіжки.
Згідно ст.ст. З, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі. Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися
Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів.
Відповідно до ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі - Статут), необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на
військовослужбовців певні обов`язки, зокрема, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно.
Згідно ст. 16 Статуту, кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Відповідно до ст. 127 Статуту, рядовий (матрос) у мирний і воєнний час відповідає за точне та вчасне виконання покладених на нього обов`язків і поставлених йому завдань, а також за утримання своєї зброї та дорученої техніки у справному стані, за збереження виданого йому майна, зброї.
У відповідності до ст. 128 Статуту, солдат зобов`язаний підтримувати на високому рівні особисту бойову готовність, досконало володіти закріпленою за ним зброєю і технікою, тримати їх завжди справними, чистими, готовими до бою.
Порядок організації обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї, боєприпасів у Збройних Силах України визначений Інструкцією про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 29.06.2005 №359 (надалі - Інструкція).
Відповідно до п.п. 4, 6 Розділу І Інструкції визначено, що військовослужбовцям заборонено залишати стрілецьку зброю та боєприпаси без нагляду, а отриману стрілецьку зброю та боєприпаси військовослужбовці повинні постійно тримати при собі.
Так, відповідно до п.п. 2, 3 розділу X «Особливості збереження стрілецької зброї, боєприпасів та ручних гранат під час ведення бойових дій, проведення антитерористичної операції» зазначеної Інструкції, військовослужбовці отриману стрілецьку зброю та боєприпаси повинні постійно тримати при собі. У разі тимчасового виходу (виїзду) військовослужбовців до населених пунктів, у тому числі тих, що не належать до району відповідальності підрозділу, для вирішення особистих чи службових питань стрілецька зброя та боєприпаси здаються відповідальному за облік стрілецької зброї і боєприпасів підрозділу або черговому підрозділу з внесенням відповідних змін до опису зброї, яка зберігається у шафі (ящику). Місця, де зберігаються стрілецька зброя та боєприпаси, повинні постійно перебувати під охороною. Охорона місць, де зберігаються стрілецька зброя та боєприпаси, здійснюється в загальній системі охорони блокпоста або опорного пункту.
У порушення вищевказаних нормативно-правових актів солдат ОСОБА_6 діючи зі злочинною самовпевненістю, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків став на злочинний шлях при наступних обставинах.
Так, 18.04.2022 солдат ОСОБА_6 виконував бойове завдання з технічного обслуговування техніки на території тимчасового розташування військової частини НОМЕР_1 біля АДРЕСА_2 .
В цей же день, 18.04.2020 близько 23 год. 00 хв. солдат ОСОБА_4 перебуваючи в приміщені охорони на ферми, що розташована в околицях біля н.п. Кам`янка, Апостоловського району Дніпропетровської області, під час технічного обслуговування техніки підрозділу вказаної частини, достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок зберігання зброї та боєприпасів та відповідальність, яка передбачена за його порушення, діючи зі злочинною недбалістю, почав вживати спиртні напої разом із громадянином України Прізвище ОСОБА_7 , який працює сторожем вищезазначеної ферми та будучи напідпитку ліг спати поклавши біля себе свій автомат.
19.04.2022 близько 09 год. ЗО хв. солдат ОСОБА_4 прокинувшись на в приміщені ферми, виявив відсутність закріпленої та ввіреної йому вищезазначеної зброї.
Вжитими пошуковими заходами командуванням військової частини НОМЕР_1 та визначеними відповідальними посадовими особами з числа зазначеної військової частини автомат «АКС-74» серійний номер № НОМЕР_2 відшуканий не був.
Відповідно до відомості щодо визначення залишкової вартості ракетно- артилерійського озброєння військової частини НОМЕР_1 , знищеного (втраченого) в ході проведення бойових дій від 21.04.2022, загальна вартість автомату «АКС-74» серійний номер №53772466 - загальною вартістю 6260 гривень 84 копійок (шість тисяч двісті шістдесят гривень вісімдесят чотири копійок).
Таким чином, ОСОБА_4 своїми умисними діями вчинив втрату ввіреної для службового користування зброї , внаслідок порушення правил їх зберігання, вчинене в умовах воєнного стану, тобто вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 413 КК України.
Крім того, разом з обвинувальним актом до суду надано угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором та обвинуваченим і його захисником.
У зв`язку із безсумнівною та добровільною, тобто без будь-якого впливу із чиєї б то ні било сторони, згодою сторін угоди, а також визнанням у повному обсязі обвинуваченим своєї вини в інкримінованому йому органом досудового розслідування злочину (повідомленій підозрі), погодженні з кваліфікацією вчиненого ним діяння, підтвердженням ним його фактичних обставин, усвідомленням і правильним розумінням сторонами угоди роз`яснених судом положень частини 2 статті 473 КПК України про обмеження права прокурора та обвинуваченого на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а для обвинуваченого - також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 цього Кодексу, суд дійшов висновку про можливість затвердження такої угоди з наступних підстав.
Зокрема, згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: 1) кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів; 2) особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд виходить з класифікації злочинів, особливостей та обставин його вчинення, й приходить до висновку, що обвинуваченим вчинено нетяжкий злочин.
Суд враховує особу обвинуваченого, ОСОБА_4 , який позитивно характеризується, проходить військову службу, раніше не судимий.
Обставинами, що пом`якшують покарання є щиросерде каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданої шкоди.
Обставин, що обтяжують покарання не встановлено.
За приписами ст. 472 КПК України в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), умови часткового звільнення підозрюваного, обвинуваченого від цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.

Перевіривши угоду на відповідність нормам кримінального процесуального та кримінального законодавства, суд дійшов висновку, що укладена між прокурором та підозрюваним угода не суперечить вимогам ст. 472 КПК України, оскільки містить всі необхідні реквізити, а її умови щодо визначення міри покарання узгоджується із принципами призначення покарань та не перевищують розміру покарання, визначеного санкцією ч. 3 ст. 413 КК України.
Зокрема, за умовами угоди обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість в пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 413 КК України, відшкодував майнову шкоду, сприяв розкриттю злочину, а також сторони дійшли згоди щодо можливості призначення покарання обвинуваченому за ч. 3 ст. 413 КК України, у вигляді 2 років позбавлення волі. Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого, особу ОСОБА_4 , наявність обставин, що помякшують покарання, суд вважає можливим призначити покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України, та звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік.
Вирішуючи питання щодо міри покарання відносно обвинуваченого ОСОБА_4 суд вважає запропоновану угодою міру покарання такою, що відповідає вчиненому злочину та може бути застосована за істотних умов, визначених в угоді, а також відповідає вимогам Кримінального кодексу України в частині порядку призначення покарання.
На підставі викладеного, керуючись статтями 58, 63, 65, 66, 413 ч. 3 Кримінального кодексу України, статтями 349, 369-376, 395, 474, 475, 532 Кримінального процесуального кодексу України,-

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 25.05.2022 року між прокурором Криворізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_8 в рамках кримінального провадження №0000057 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 413 КК України.
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 413 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік.
Покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п.1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Копію вироку негайно після його проголошення надати обвинуваченому, його захиснику та прокурору.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Апостолівський районний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі її подання - вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя -