ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1892/22 Справа № 192/450/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 10 травня 2020 року про відмову в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополь Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, з неповною середньою освітою, засудженого засудженого вироком Саксаганського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 26 січня 2015 року за ч. 3 ст.185, ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі,
Встановила:
Вказаною ухвалою відмовлено в задоволенні подання начальника Державної установи «Солонянська виправна колонія (№21)» Міністерства юстиції України та голови спостережної комісії при Дніпровській районній державній адміністрації Дніпропетровської області про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_6 .
Рішення суду обґрунтовано тим, що поведінка засудженого під час відбування покарання не є зразковою та не свідчить про його виправлення.
Засуджений ОСОБА_6 не погодився з даним рішенням суду. В апеляційній скарзі просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою задовольнити його клопотання, застосувати до нього вимоги ст. 81 КК України та звільнити його умовно-достроково від відбування призначеного покарання.
Посилається на те, що він режим утримання не порушує, має заохочення, офіційно працевлаштований, стягнень не має.

Прокурор в судове засідання апеляційної інстанції не з`явився, причини неявки суду не повідомив. За повідомленням працівників виправленої колонії засуджений ОСОБА_6 вибув з установи для проходження лікування, інформація про термін лікування та дату повернення останнього відсутня. Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності прокурора та засудженого, відповідно до вимог ч.4 ст. 405 КПК України.
Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.
Виходячи із вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів перевіряє судове рішення в межах поданих апеляційних скарг.
Відповідно до ст. 81 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. У разі заміни невідбутої частини основного покарання більш м`яким засудженого може бути звільнено також і від додаткового покарання у виді позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим, певного строку покарання.
Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 2 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким - того, що засуджений став на шлях виправлення.
Як вбачається з матеріалів провадження та технічного запису судового засідання, суд дослідивши всі обставини справи, прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність відмови в задоволенні клопотання.
Так, ОСОБА_6 засуджений вироком Саксаганського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 26 січня 2015 року за ч. 3 ст.185, ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання 27.03.2020 року.
Кінець строку відбування покарання 06.04.2023 року.
В установах виконання покарань ОСОБА_6 за останньою судимістю знаходиться з 31.03.2020 року. За час перебування в Дніпровській установі виконання покарань № 4 порушення режиму утримання не допускав, заохочень не мав, до праці не залучався.
До Солонянської виправної колонії № 21 прибув 08.05.2020 року, працевлаштований старшим днювальним установи, до праці ставиться сумлінно, режиму утримання дотримується свідомо, характеризується позитивно, має 3 заохочення у вигляді подяк за 13.07.2021 року, 21.91.2022 року та за 25.03.2022 року. Стягнень не має.
Дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи.
Підтримує рівні відносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику в свою адресу, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом.
Підтримує зв`язки з рідними.
За висновком комісії установи від 07.05.2021 року ОСОБА_6 відмовлено у застосуванні зміни умов тримання, відповідно до ст.ст. 100,101 КВК України.
22.10.2021 року комісією установи відмовлено у застосуванні ст. 82 КК України.
За висновком комісії від 30.03.2022 року, засуджений ОСОБА_6 довів своє виправлення, і до нього доцільно застосувати вимог ст. 81 КК України.
Оскаржуваною ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 10 травня 2022 року у задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання - відмовлено.
Враховуючи викладене у сукупності, а також те, що ОСОБА_7 будучи раніше неодноразово засудженим, у тому числі і до покарання із застосуванням ст. 75 КК України, позитивних висновків для себе не зробив, знову вчинив умисний злочин, за весь період відбування покарання має 3 заохочення, останні два отримані у січні та березні 2022 року, тобто фактично перед набуттям засудженим права на умовно-дострокове звільнення, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність відмовити у задоволенні клопотання про застосування до засудженого умовно-дострокове звільнення.
Сукупність вказаних даних була прийнята до уваги судом першої інстанції. Їм надано належну оцінку.
Отже, суд обґрунтовано прийшов до висновку, що засуджений ОСОБА_6 на даний час ще не довів, що дійсно став на шлях виправлення. Для цього останньому потрібен більш тривалий час.
Вказані висновки суду першої інстанції об`єктивно підтверджуються відомостями, що є наявними в особовій справі засудженого, а тому не можуть спростовуються апеляційними доводами засудженого, які містять лише його суб`єктивні твердження щодо можливості застосування до нього норм ст. 81 КК України, а також щодо його незгоди з оскаржуваною ухвалою.
Порушень кримінального процесуального закону, які б перешкодили суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване рішення під час апеляційного перегляду справи не встановлено.
Ухвала суду є законною, обґрунтованою та вмотивованою.
Тому в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а ухвалу суду першої інстанції, слід залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 10 травня 2022 року про відмову в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з дня проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4