Справа № 487/2762/22
Провадження № 1-кс/487/2165/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.09.2022 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря - ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві клопотання старшого слідчого СВ МРУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу - тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новополтавка, Новобузького району, Миколаївської області, громадянина України, студента І курсу денної форми навчання ПТУ №42, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України

встановив:

19.09.2022 старший слідчий СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 за погодженням з прокурором Окружної прокуратури м. Миколаєва ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання слідчий зазначила, що підставою для внесення клопотання стало те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину та під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст.177 КПК України.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив про його задоволення.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначив, що ризик, наведенні в клопотанні не доведенні, підозра, пред`явлена ОСОБА_4 , не обґрунтована, оскільки органом досудового розслідування не підтверджено жодним доказом, що між підозрюваними існувала попередня змова, а також не доведено наміру на збут наркотичних засобів його підзахисним. Просив застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби.
Підозрюваний в судовому засіданні підтримав позицію свого захисника.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку учасників кримінального провадження, слідчий суддя дійшов до такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З матеріалів клопотання вбачається, що СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001330 від 16.09.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 за попередньою змовою зі своїм товаришем ОСОБА_7 , не маючи офіційних джерел прибутку, керуючись корисливим мотивом та переслідуючи мету незаконного збагачення, обрали в якості джерела доходу діяльність, пов`язану із незаконним збутом психотропних речовин на території міста Миколаєва за допомогою схованок «закладок».

Так, у невстановлені в ході досудового розслідування дату та час, у невстановленому місці, у невстановленої особи, ОСОБА_4 незаконно придбав з метою збуту психотропну речовину.

В подальшому ОСОБА_4 порушуючи Закон України № 60/95 - ВР від 15.02.1995 «Про незаконний обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів» почав незаконно зберігати частину психотропної речовини при собі, а частину психотропної речовини передав своєму товаришу ОСОБА_8 з метою збуту.

16.09.2022 за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_4 разом з ОСОБА_8 були затримані працівниками поліції та в ході проведення огляду місця події було виявлено та вилучено 80 згортків із психотропною речовиною.

17.09.2022 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України підтверджується дослідженими у судовому засіданні матеріалами кримінального провадження, а саме: протоколом огляду місця події за адресою: Миколаївська область, м. Миколаїв, вул. Привокзальна, в ході якого було вилучено 80 згортків із розфасованою психотропною речовиною; постановою про визнання та долучення до кримінального провадження речового доказу; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; протоколом допиту підозрюваного.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини «Мюррей проти Сполученого Королівства» 14310/88, 28 жовтня 1994 р. наголошено « … Метою допитів під час тримання під вартою відповідно до пункту (с) частини 1 статті 5 … є сприяння кримінальному розслідуванню шляхом підтвердження чи розвіювання конкретної підозри, яка послужила причиною арешту. Тому факти, які є причино виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Європейський суд з прав людини у рішенні «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» 12244/86; 12245/86; 12383/86, 30 серпня 1990 р. зазначив «…наявність «обґрунтованої підозри» передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин …».

З урахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до переконання, що докази надані стороною обвинувачення, у своїй сукупності, доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Крім того, з матеріалів кримінального провадження та пояснень наданих в судовому засіданні, слідчий суддя приходить до переконання про доведення прокурором існування ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, про що свідчить наступне: ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, який відноситься до категорії тяжких, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 4 до 8 років, тобто, враховуючи покарання, яке йому загрожує у разі засудження, ОСОБА_4 може ухилятись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності; ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела доходів, підозрюється у скоєні кримінального правопорушення, пов`язаного із незаконним придбанням та зберіганням наркотичних засобів з метою збуту, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, що передбачає наявність корисливого мотиву в його діях, дає підстави вважати, що він може продовжити свою злочинну діяльність з метою власного збагачення.

Відповідно до положень ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 194 КПК України, слідчий суддя, має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, у разі якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті.

Прокурором під час розгляду клопотання не доведено достатніх підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаним ризикам.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яким запобіжним заходом, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

В рішенні Європейського суду з прав людини «Ходорковський проти Роси» зазначено, що при оцінці позбавлення свободи будь-кого суд не обмежується проголошення видимими цілями взяття та тримання під вартою, про які йдеться, але також розглядає істинні наміри та цілі, що стоять за ними.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя враховує те, що ОСОБА_4 раніше не судимий, не одружений, є студентом денної форми навчання ПТУ № 42, має постійне місце реєстрації та проживання.

Враховуючи викладені обставини, дані про особу підозрюваного, слідчий суддя приходить до переконання, що забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти зазначеним у клопотанні ризикам, можливо шляхом застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Строк дії запобіжного заходу встановлюється в межах строку досудового розслідування.

Керуючись ст. 176-178, 182-183, 193-197, 309, 392-395 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:

Клопотання старшого слідчого СВ МРУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 задовольнити частково.
Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новополтавка, Новобузького району, Миколаївської області, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, запобіжний захід домашній арешт, заборонивши йому цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 строком до 17.11.2022 року наступні обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
- утримуватися від спілкування з підозрюваним ОСОБА_7 та свідками у даному кримінальному провадженні;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Попередити ОСОБА_4 про наслідки невиконання обов`язків, передбачених ст..194 КПК України, роз`яснивши, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Ухвала слідчого судді діє до 17.11.2022 року включно.
Обов`язки по контролю за поведінкою підозрюваного ОСОБА_4 покласти на працівників Баштанського районного відділу поліції ГУНП в Миколаївській області.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1