ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 598/1580/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/134/22 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - в порядку ст. 537, 539 КПК
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2022 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
засудженої ОСОБА_7
адвоката ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_7 на ухвалу Збаразького районного суду Тернопільської області від 17 лютого 2022 року,-
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Збаразького районного суду Тернопільської області від 17 лютого 2022 року відмовлено у задоволенні клопотань засудженої ОСОБА_7 про: умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, заміну більш м`яким покаранням, зменшення строку і звільнення за хворобою від відбування покарання призначеного вироком Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 20.11.2017 року за ч.2 ст. 121 КК України у виді восьми років позбавлення волі.
Обґрунтовуючи своє рішення, суд послався на те, що не здобуто доказів того, що засуджена своєю поведінкою і ставленням до праці довела своє виправлення та заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, не встановлено підстав для заміни більш м`яким покаранням, зменшення строку покарання і звільнення за хворобою від відбування покарання.
В апеляційній скарзі засуджена ОСОБА_7 просить застосувати до неї умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, замінити більш м`яким покаранням, зменшити строк і звільнити за хворобою від відбування покарання призначеного вироком Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 20.11.2017 року за ч.2 ст. 121 КК України у виді восьми років позбавлення волі.
Обґрунтовує свої вимоги тим, що позитивно характеризується, дотримується встановлених правил поведінки, розпорядку дня. Брала участь у неоплачуваних роботах на території установи.
Вказує, що на неї було накладено стягнення, з яким вона не згідна. Інші стягнення на неї були накладені у Вінницькому СІЗО, проте всі стягнення погашені.
Посилається на те, що хворіє, має хронічні захворювання, тому не може працювати. Проте не заперечує, що лікарі звільняють її від тяжкої праці.
Зазначає, що не погоджується з вироком суду, за яким відбуває покарання, проте визнає, що вчинила злочин.
Заслухавши суддю-доповідача, в судових дебатах адвоката ОСОБА_8 та засуджену ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу, просять її задовольнити, думку прокурора, який заперечив апеляційну скаргу засудженої, просить ухвалу суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу засудженої слід залишити без задоволення з наступних підстав.
Як встановлено судом, вироком Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 20.11.2017 року ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст. 121 КК України до покарання у виді восьми років позбавлення волі. На підставі ч.5 ст. 72 КК України засудженій зараховано строк попереднього ув`язнення з 11.05.2017 по 20.06.2017 року та з 21.06.2017 по 26.03.2018 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 відбуває покарання з 11.05.2017 року по 26.06.2024 року.
Вирішуючи клопотання засудженої про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання суд, діючи відповідно до вимог ч.2,3 ст. 81 КК України врахував, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.
Сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 відбуває покарання в місцях позбавлення волі з 11.05.2017 року та 2/3 частини покарання відбула.
За час відбування покарання в ДУ Збаразька виправна колонія (№63), в яку прибула 07.10.2020 року, характеризується задовільно, допустила порушення режиму відбування покарання, яке виражалося у суперечці з адміністрацією установи та її, 04.12.2020 року правами начальника установи, притягнуто до дисциплінарної відповідальності. Вказане стягнення погашено 04.06.2021 року. Будь-яких заходів заохочення засуджена не має.
За таких обставин, суд першої інстанції, врахувавши характер вчиненого засудженою злочину, поведінку засудженої під час відбування покарання, дійшов вірного висновку, що остання своєю поведінкою не довела свого виправлення та не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Згідно з вимогами ч.1,3,4 ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням, якщо засуджений став на шлях виправлення та фактично відбув не менше половини строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.
Як вбачається з характеристики, виданої начальником державної установи Збаразька виправна колонія (№63), за час перебування в колонії засуджена ОСОБА_7 не досягла ступеню виправлення, її не можна охарактеризувати як таку, що стає на шлях виправлення чи довела своє виправлення.
За вимогами ч.1,2 ст. 84 КК України звільняється від відбування покарання особа, яка під час його відбування захворіла на психічну хворобу, що позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними. До такої особи можуть застосовуватися примусові заходи медичного характеру. Якщо особа, яка після вчинення кримінального правопорушення або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування.
При цьому, згідно з ч.4 ст. 154 КВК України подання про звільнення від відбування покарання внаслідок психічної хвороби надсилається до суду начальником органу або установи виконання покарань. Разом з поданням до суду надсилаються висновок спеціальної психіатричної експертної комісії й особова справа засудженого. За ч.5 ст. 154 КВК України подання про звільнення від відбування покарання внаслідок іншої тяжкої хвороби подається до суду начальником органу або установи виконання покарань. Одночасно з поданням до суду надсилаються висновок лікарської комісії й особова справа засудженого. У поданні вказуються дані, які характеризують поведінку засудженого під час відбування покарання.
Будь-яких доказів для заміни більш м`яким покаранням, зменшення строку покарання чи звільнення за хворобою від відбування покарання судом не здобуто, тому висновки суду про відсутність підстав задоволення клопотання засудженої, є правильними.
За таких обставин, ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, відсутні підстави для її скасування чи зміни.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 539, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Збаразького районного суду Тернопільської області від 17 лютого 2022 року щодо неї - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді