Єдиний унікальний номер: 379/522/22
Провадження № 1-кп/379/68/22
УХВАЛА

14 липня 2022 рокум.Тараща

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 обвинувачується у тому, що вона в період часу з 28.11.2012 року по 17.11.2015, займаючи посаду секретаря ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ), та будучи службовою особою і у відповідності до ст. 50 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» № 280/97-ВР від 21.05.1997 року (із змінами та доповненнями чинними станом на 08.10.2014), посадовою особою територіальної громади та являлася в розумінні ч. 3 ст. 18 КК України службовою особою, уповноваженою на здійснення адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих функцій, визначених ч. 3 ст. 50 Закону, відповідно до якої секретар сільської ради зокрема:

у випадку, передбаченому частиною першою статті 42 цього Закону, здійснює повноваження сільського, селищного, міського голови;

скликає сесії ради у випадках, передбачених частиною шостою статті 46 цього Закону; повідомляє депутатам і доводить до відома населення інформацію про час і місце проведення сесії ради, питання, які передбачається внести на розгляд ради;

веде засідання ради та підписує її рішення у випадках, передбачених частиною шостою статті 46 цього Закону;

організує підготовку сесій ради, питань, що вносяться на розгляд ради, забезпечує оприлюднення проектів рішень ради відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації" та інших законів;

забезпечує своєчасне доведення рішень ради до виконавців і населення, організує контроль за їх виконанням, забезпечує оприлюднення рішень ради відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації", забезпечує офіційне оприлюднення рішень ради, які відповідно до закону є регуляторними актами, а також документів, підготовлених у процесі здійснення радою регуляторної діяльності, та інформації про здійснення радою регуляторної діяльності;

за дорученням сільського, селищного, міського голови координує діяльність постійних та інших комісій ради, дає їм доручення, сприяє організації виконання їх рекомендацій;

сприяє депутатам ради у здійсненні їх повноважень; організує за дорученням ради відповідно до законодавства здійснення заходів, пов`язаних з підготовкою і проведенням референдумів та виборів до органів державної влади і місцевого самоврядування;

забезпечує зберігання у відповідних органах місцевого самоврядування офіційних документів, пов`язаних з місцевим самоврядуванням відповідної територіальної громади, забезпечує доступ до них осіб, яким це право надано у встановленому порядку;

вирішує за дорученням сільського, селищного, міського голови або відповідної ради інші питання, пов`язані з діяльністю ради та її органів.

Так, приблизно у жовтні 2014 року (точний час та місце в ході досудового розслідування не встановлено) у ОСОБА_1 виник злочинний умисел, направлений на видачу завідомо неправдивого офіційного документа, а саме довідки, виданої ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 № 02-26/616 від 08.10.2014 про те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 погоджено оренду земельної ділянки, яка розташована за межами населеного пункту с. Потоки в розмірі 0,892 га, по провулку Колгоспний, що знаходиться в адміністративних межах Лісовицької сільської ради.

У подальшому ОСОБА_1 реалізуючи свій єдиний умисел, направлений на видачу завідомо неправдивого офіційного документа, перебуваючи за місцем здійснення фактичної діяльності в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 , що за адресою: АДРЕСА_1 , у невстановлений слідством час, у графі «Сільський голова ОСОБА_3 » підписала офіційний документ, засвідчивши його печаткою ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме довідку, видану ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 № 02-26/616 від 08.10.2014 про те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 погоджено оренду земельної ділянки, яка розташована за межами населеного пункту с. Потоки в розмірі 0,892 га, по провулку Колгоспний, що знаходиться в адміністративних межах Лісовицької сільської ради, в якій зазначила відомості, що не відповідають дійсності, достовірно знаючи, що дане рішення ІНФОРМАЦІЯ_4 не погоджувалося, чим скоїла видачу завідомо неправдивого офіційного документа, тобто службове підроблення.

Згідно обвинувального акту, дії ОСОБА_1 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.1 ст.366 КК України як видача службовою особою завідомо неправдивого офіційного документа.

Обвинувачена ОСОБА_1 свою винуватість у вчиненому визнала, при цьому в підготовчому судовому засіданні заявила клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, про що надала письмову заяву. Після роз`яснення судом обвинуваченій наслідків звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності, наполягала на задоволенні клопотання та звільненні її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності та закритті кримінального провадження.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував щодо звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення на підставі ст. 49 КК України у зв`язку закінченням строків давності, зазначив що речові докази та судові витрати у справі відсутні.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу;

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом: у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності;

Відповідно до ч.1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; 3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Відповідно до ч.2, 3 ст. 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння; часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Відповідно до ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість; закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі; закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи; якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 366 КК України (станом на час вчинення кримінального правопорушення, тобто на жовтень 2014 року), за вчинення даного кримінального правопорушення було передбачено покарання у вигляді: штрафу до двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Таким чином, відповідно до статті 12 Кримінального Кодексу України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 366 КК України (станом на жовтень 2014 року) відносилось до кримінальних проступків.

Вислухавши пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності суд закриває кримінальне провадження.

За правилами ч. 8 ст. 284 КПК закриття кримінального провадження на підставі, передбаченій п. 1 ч. 2 цієї статті, не допускається лише у випадку, коли підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. У цьому разі розгляд кримінального провадження продовжується в загальному порядку.

Положеннями ч. 4 ст. 286 КПК визначено, що, якщо під час судового розгляду сторона у кримінальному провадженні звернеться до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до ч.2 ст. 288 КПК передбачено, що суд зобов`язаний з`ясувати думку потерпілого щодо можливості звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Правилами ч. 3 ст. 288 КПК передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Таким чином, за змістом статей 284 - 288 КПК підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

Отже, наявність цих умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні у жовтні 2014 року кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 366 КК України. 14.07.2022 р. обвинувачена ОСОБА_1 звернулась до суду з клопотанням про звільнення її від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження. Таким чином з дня вчинення кримінального правопорушення минуло більше 7 років 8 місяців. В цей період часу кримінальне провадження не зупинялось.

З огляду на наведене, на час подання клопотання обвинуваченою закінчився трирічний строк давності, передбачений п.2 ч.1 ст.49 КК України.

Згідно з ч.2 ст.49 КК України перебіг строків давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Факт ухилення особи від досудового розслідування та суду є обставиною, що виключає благополучне закінчення строків давності і зупиняє строк, передбачений ч.1 ст.49 КК України.

Разом з тим, строк, передбачений ч.1 ст.49 КК України не зупинявся, а тому перебіг строків давності не переривався.

Враховуючи вищенаведене, перевіривши законність заявленого клопотання та отримавши згоду на таке звільнення обвинуваченої, з огляду на те, що кримінальне правопорушення за яким обвинувачується ОСОБА_1 є кримінальним проступком, за який передбачене покарання у вигляді обмеження волі, та з моменту скоєння такого минуло значно більше трьох років, перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності, в розумінні ст.49 КК України, не переривався, суд приходить до переконання, що клопотання обвинуваченої ОСОБА_1 про її звільнення від кримінальної відповідальності є обґрунтованим, його слід задовольнити і звільнити ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності на підставі ч.1 ст.49 КК України, закривши відносно неї кримінальне провадження.

Цивільний позов не заявлено, речові докази та судові витрати відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченій не обирався.

На підставі наведеного, керуючись ст. 49 КК України, п.1 ч.2 ст. 284, ч.4 ст. 286, ст.ст. 369-371 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , звільнити від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.366 КК України на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000518 від 02 лютого 2022 по обвинуваченню ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України закрити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення, а учасниками кримінального провадження які не були присутніми під час проголошення ухвали в той же строк з дня вручення копії ухвали, шляхом її подачі через ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Суддя ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_4