Житомирський апеляційний суд
Справа №296/449/22 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 170 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2022 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
власників майна ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
представників власників
майна: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
ОСОБА_11 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 26 січня 2022 року про відмову в накладенні арешту на майно, -

в с т а н о в и л а:
Прокурор звернувся до слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира із клопотанням про накладення арешту на майно, вилучене в ході проведення обшуку 20.01.2022 за місцем проживання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: 3 650 доларів США: номіналом 100 доларів США у кількості 35 шт.; номіналом 50 доларів - 2 шт.; номіналом 20 доларів США-2 шт.; номіналом 10 доларів США - 1 шт.; 420 євро: номіналом 200 євро - 1 шт., 100 євро - 1 шт., 50 євро - 2 шт., 20 євро - 1 шт., які поміщено до спецпакету № 4460418; 106 400 гривень: номіналом 1000 грн. -4 шт., номіналом 500 грн. - 137 шт., номіналом 200 грн. - 142 шт., номіналом 100 грн. - 55 шт., які поміщено до спецпакету SUD 1053239.

В обґрунтування клопотання вказує, що громадяни України та Російської Федерації, які можуть мати відношення до сприяння діяльності терористичної групи "Народна Міліція ЛHP" у складі терористичної організації "Луганська народна республіка" об`єдналися з метою вчинення особливо тяжких злочинів майнового характеру на території України. До складу міжнародної організованої злочинної групи входять громадяни України, Російської Федерації та Грузії.

У ході досудового слідства та в результаті проведених комплексу оперативно-розшукових заходів по матеріалах вищевказаного кримінального провадження встановлено, що до вчинення кримінального правопорушення можуть бути причетними ОСОБА_12 та ОСОБА_8 .

Відповідно до наявних матеріалів встановлено, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає за адресою : АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 , де зберігає грошові кошти (українські гривні, євро, долари США, російські рублі, тощо), отримані злочинним шляхом, золоті вироби, мобільні телефони, ліхтарики, радіостанції, рукавиці, балаклави, чорнові записи, сім картки, сейфи, вогнепальну зброю, вибухові пристрої, тощо, що має суттєве значення для встановлення істини по справі.

20.01.2022 у період часу з 09 год. 45 хв. до 12 год. 05 хв. на підставі ухвали слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира № 296/180/22 від 11.01.2022, слідчим групи слідчих у даного кримінальному провадженні було проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено:

3 650 доларів США: номіналом 100 доларів США у кількості 35 шт.; номіналом 50 доларів - 2 шт.; номіналом 20 доларів США - 2 шт.; номіналом 10 доларів США - 1 шт.;

420 евро: номіналом 200 євро - 1 шт., 100 євро - 1 шт., 50 євро - 2 шт., 20 євро - 1 шт., які поміщено до спецпакету № 4460418;

106 400 гривень: номіналом 1000 грн. - 4 шт., номіналом 500 грн. - 137 шт., номіналом 200 грн. - 142 шт., номіналом 100 грн. - 55 шт., які поміщено до спецпакету SUD 1053239.

В органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що вилучені грошові кошти належать ОСОБА_8 (м.т. НОМЕР_1 , ), однак, присутня під час обшуку ОСОБА_7 повідомила, що дані грошові кошти належать їй.

20.01.2022 слідчим групи слідчих у вказаному кримінальному провадженні вказані грошові кошти визнано речовими доказами, у зв`язку з тим, що вони могли бути отримані в результаті здійснення протиправних дій, пов`язаних з готуванням до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, і прямо або опосередковано підтверджувати існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні відповідно до ст.91 КПК України.

Враховуючи дані, встановлені під час досудового розслідування, є достатні правові підстави вважати, що майно, про арешт якого вказано у клопотанні, є та визнано речовими доказами, тобто містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, та відповідають вимогам ст.98 КПК України, а тому арешт вказаного майна є доцільним з метою їх збереження у належному стані для встановлення обставин готування до вчинення розбійних нападів, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 26 січня 2022 року в задоволенні клопотання про накладення арешту на майно, вилучене в ході проведення обшуку 20.01.2022 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: 3 650 доларів США: номіналом 100 доларів США у кількості 35 шт.; номіналом 50 доларів - 2 шт.; номіналом 20 доларів США - 2 шт.; номіналом 10 доларів США - 1шт.; 420 євро: номіналом 200 євро - 1 шт., 100 євро - 1 шт., 50 євро - 2 шт., 20 євро - 1 шт., які поміщено до спецпакету № 4460418; 106 400 гривень: номіналом 1000 грн. - 4 шт., номіналом 500 грн. - 137 шт., номіналом 200 грн. - 142 шт., номіналом 100 грн. - 55 шт., які поміщено до спецпакету SUD 1053239, відмовлено.

Своє рішення слідчий суддя обґрунтував тим, що доводи прокурора про те, що грошові кошти могли бути отримані в результаті здійснення протиправних дій, пов`язаних з готуванням до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України не знайшли свого підтвердження.

Також зазначив, що до матеріалів клопотання не додано жодного доказу в підтвердження обставин проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , а також відомостей про отримання незаконних грошових коштів, відомостей про суму, валюту тощо та про їх зберігання (використання); не зазначено та не надано доказів (відомостей), які опосередковано вказували б на обізнаність ОСОБА_7 про можливу незаконну діяльність ОСОБА_8 та зберігання за вказаною адресою інших речей та документів, які б могли стосуватися вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.14, ч.2 ст.187 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду міста Житомира від 26.01.2022, скасувати. Ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора та накласти арешт на грошові кошти, які вилучені під час проведення 20.01.2022 обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказує, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, оскільки не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та є незаконною, не обґрунтованою і не вмотивованою.

Посилається на те, що судом першої інстанції при розгляді клопотання про арешт майна не враховано, що в ході досудового розслідування та розгляду клопотання про проведення обшуку житла чи іншого володіння особи встановлено і доведено, що одним із місць проживання ОСОБА_8 є вищевказаний будинок в с. Довжик, і за вказаною адресою обшук був проведений на підставі відповідної ухвали слідчого судді, тобто у встановленому законом порядку.

Вказує, що вилучення грошових коштів в ході обшуку здійснено також відповідно до ухвали суду, в якій зазначені речі і предмети, у тому числі грошові кошти, які підлягають виявленню, відшуканню і вилученню, після чого вони постановою слідчого від 20.01.2022 визнані речовими доказами.

Також в ході досудового розслідування встановлено причетність ОСОБА_8 до вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень, зокрема, за іншим місцем проживання ОСОБА_8 у АДРЕСА_2 ,

Вказані обставини і обґрунтовані та вмотивовані доводи прокурора про необхідність накладення арешту на вилучені в ході обшуку грошові кошти, зазначені у клопотанні та наведені в ході судового розгляду, не були враховані судом першої інстанції при вирішенні клопотання про арешт майна та ухваленні судового рішення.

Судом першої інстанції також не враховано, що в ході обшуку ОСОБА_7 не змогла назвати точну суму грошових коштів, які зберігаються за адресою: АДРЕСА_1 . Про наявність у неї грошових коштів Євро під час проведення обшуку вона взагалі не вказувала. При цьому під час судового розгляду клопотання про арешт майна ОСОБА_7 не змогла підтвердити належність саме їй коштів, вилучених за вказаної адресою, та не надала будь-яких підтверджуючих документів. Свідок ОСОБА_13 , який є племінником останньої, також не зміг підтвердити належність коштів, вилучених за вказаної адресою, саме ОСОБА_7 .

Також суд першої інстанції не надав критичну оцінку показанням ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_8 не проживає за вказаною адресою в с. Довжик, а лише надавав їй допомогу по ремонту будинку і підсобних приміщень, в той час як останній, на запитання прокурора повідомив, що є педагогом, а не будівельником, а факт його проживання за вказаною адресою є встановленим і доведеним в ході досудового розслідування.

Зазначає, що не накладення арешту на вказані грошові кошти, які визнані речовим доказом, не дає можливості досягти мети досудового розслідування, та без застосування заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вищезазначених коштів, які є речовими доказами, неможливо всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, що підлягають доказуванню відповідно до вимог ст. 91 КПК України. Крім того відмова в арешті зазначеного майна позбавляє орган досудового розслідування визначених законом прав та виключає можливість проводити відповідні слідчі дії, у т.ч. ті, які спрямовані на перевірку джерел походження грошових коштів, їх дійсності, належності саме ОСОБА_8 .

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Власники майна ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та їх представники ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 заперечили щодо апеляційної скарги та просили відмовити в її задоволенні.

Заслухавши доповідь судді, доводи та пояснення учасників провадження, вивчивши матеріали судового провадження, а також ухвалу суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора ОСОБА_6 не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Положеннями ст.ст.2,7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів. Одним з таких заходів є арешт майна у кримінальному провадженні.

Нормами Глави 10 та Глави 17 КПК України передбачені правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, які мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною другою статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною другою ст.173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України; 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої ст.170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170цього кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої ст.170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновку про те, що слідчий суддя розглянув клопотання повно, всебічно та об`єктивно, внаслідок чого дійшов обґрунтованого висновку про необхідність відмовити в задоволенні клопотання про арешт майна.

Слідчим суддею під час розгляду клопотання про арешт майна ретельно перевірялись доводи викладені в апеляційній скарзі прокурора, були належним чином враховані та в мотивовані в оскаржуваній ухвалі слідчого судді, з чим погоджується й колегія суддів.

Колегія суддів також погоджується з висновками слідчого судді, що до матеріалів клопотання не додано жодного доказу в підтвердження обставин проживання ОСОБА_14 за адресою: АДРЕСА_1 , а також відомостей про отримання незаконних грошових коштів, відомостей про суму, валюту та про їх зберігання (використання); не зазначено та не надано доказів (відомостей), які опосередковано вказували б на обізнаність ОСОБА_7 про можливу незаконну діяльність ОСОБА_14 та зберігання за вказаною адресою інших речей та документів, які б могли стосуватися вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.14, ч.2 ст.187 КК України. Та з поданих до клопотання матеріалів, не вбачається, що з огляду на обставини кримінального провадження вилучені грошові кошти мають ознаки речового доказу (відповідають вимогам ст. 98 КПК України).

Крім того апеляційний суд звертає увагу, що наявність постанови дізнавача про визнання вилученого майна речовими доказами у кримінальному провадженні не може слугувати однозначною підставою для накладення арешту на вказане майно, оскільки воно не містить ознак речових доказів, передбачених ст.98 КПК України в даному кримінальному провадженні.

Проаналізувавши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що з клопотання прокурора та доданих до них матеріалів не вбачається підстав та розумних підозр вважати, що на даному етапі кримінального провадження, потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, на підставі чого слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про необхідність відмовити в задоволенні клопотання про арешт майна.

Інших доводів щодо наявності підстав для скасування оскаржуваного судового рішення прокурором в судовому засіданні не надано.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд приходить висновку про те, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана ухвала слідчого судді - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.404,407,422 КПК України колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу прокурора Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 26 січня 2022 року про відмову в накладенні арешту на майно, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: