Житомирський апеляційний суд
Справа №296/5165/22 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.422 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2022 року Житомирський апеляційний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю: секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу прокурора відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_6 та апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 19.08.2022,

в с т а н о в и в:
Зазначеною ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , заборонивши підозрюваному цілодобово залишати вказане житло, без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження, строком два місяці, тобто до 15 жовтня 2022 року.
Покладено на підозрюваного ОСОБА_8 наступні обов`язки:
- прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора, суду, у провадженні якого перебувають матеріали кримінального провадження №0000327;
- повідомити слідчого, прокурора чи суд в залежності від стадії кримінального провадження про зміну свого фактичного місця проживання та/або місця роботи;
- утриматися від спілкування зі свідками, коло яких визначить слідчий або прокурор у кримінальному провадженні №0000327;
- здати на зберігання слідчому або прокурору у кримінальному провадженні №0000327 паспорт для виїзду за кордон;
- носити електронний засіб контролю.
Встановлено строк дії покладених на підозрюваного ОСОБА_8 обов`язків до 15 жовтня 2022 року.
Прокурор ОСОБА_6 в своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді, як незаконну, та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання гід вартою на 60 днів в межах визначеного строку досудового розслідування. При цьому, зазначає, що не оспорює висновків про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення та існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, однак не погоджується з висновком слідчого судді про можливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу. Так, злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , є тяжким та містить безальтернативну санкцію - позбавлення волі на тривалий період часу. Крім того, необхідно врахувати, що додатковим покаранням, визначеним санкцією статті, є конфіскація майна. Вважає, що усвідомлюючи вказані обставини та не бажаючи настання негативних наслідків кримінально-правового та майнового характеру, підозрюваний може вчиняти спроби переховуватися від органів слідства та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Наголошує, що ОСОБА_8 у разі незастосування запобіжного заходу може вчинити дії, спрямовані на переховування чи знищення даних предметів, при цьому, для повного та всебічного досудового розслідування слідству необхідно вилучити та дослідити низку документів щодо діяльності благодійних організацій, від імені яких діяв ОСОБА_8 . Водночас, зважаючи на наявність у підозрюваного зв`язків з окремими посадовими особами органів державної влади сторона обвинувачення вважає, що ОСОБА_8 може вжити заходи, спрямовані на спотворення або приховування даних документів. Звертає увагу, що в кримінальному провадженні слідству необхідно встановити та допитати свідків кримінального правопорушення, а саме осіб, які надавали ОСОБА_8 , отримували від нього чи придбали у нього товари (предмети) гуманітарної допомоги, як і необхідно встановити осіб, які ОСОБА_8 залучались для вчинення кримінального правопорушення та надати їх діям правову оцінку. Зважаючи, що з указаними особами ОСОБА_8 упродовж тривалого часу контактував з приводу указаної діяльності, вважає, що підозрюваний, користуючись своїм особистим знайомством із свідками, з метою уникнення від кримінальної відповідальності може впливати на свідків, безпосередньо або через інших осіб, шляхом вмовлянь, підкупу чи залякування, а також спонукати відмовитися від надання показань. Убачається і ризик перешкоджання кримінальному провадженню, оскільки, з метою уникнення відповідальності ОСОБА_8 може безпідставно не з`являтися за викликом до слідчого та суду, затягуючи досудове та судове провадження, спілкуватися зі свідками та потерпілими у кримінальному провадженні з метою схилити та орієнтувати на неявку до слідчого та суду тощо. Є доведеним і ризик вчинення інших кримінальних правопорушень, оскільки ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення з корисливою метою, що може свідчити про те, що дана діяльність є джерелом доходу підозрюваного, таким чином, у разі незастосування запобіжного заходу підозрюваний матиме можливість вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення.
В апеляційній скарзі захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_7 також просить скасувати ухвалу слідчого судді, як незаконну, та постановити нову, якою обрати відносно ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. При цьому, зазначає, що при розгляді клопотання про продовження застосування запобіжного заходу стороною обвинувачення не обґрунтовано чому більш м`який запобіжний захід не може бути застосований до підозрюваного, а можливість наявності ризиків ґрунтується виключно на припущеннях. Так, ризик переховування підозрюваного від слідства не переконливий, так як останній в розшуку не перебував, вчасно прибув за викликом слідчого для проведення слідчих дій, жодних порушень обмежень обраного запобіжного заходу не допустив. Ризик впливу підозрюваним на потерпілого та свідків є неконкретизованими, так як основні слідчі дії в даному кримінальному провадження, а саме допити, огляди, вилучення речових доказів проведено, тому підозрюваний не має реальної можливості та наміру незаконно впливати на потерпілого та свідків, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Звертає увагу, що після обрання запобіжного заходу цілодобового домашнього арешту судом першої інстанції підозрюваний, вчасно прибував до органу досудового розслідування, закордонний паспорт, вид на проживання в іншій державі в підозрюваного відсутні, матеріальної можливості проживати в іншому місці, крім місця фактичного проживання підозрюваний не має. В поведінці підозрюваного, його способі життя в своїй сукупності відсутні ризики достатні вважати, що підозрюваний може вчиняти дії передбачені ч.1 ст.177 КПК України. ОСОБА_8 раніше не судимий, має постійне місце проживання спільно з родиною, на обліку в нарко-псих диспансерах не перебуває, по місцю проживання характеризується позитивно, тобто, має міцні соціальні зв`язки з родиною в місці проживання. Крім того, останній має значні проблеми зі здоров`ям на потребує постійного нагляду (консультації) вузькопрофільних лікарів.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора на підтримку поданої апеляційної скарги та його заперечення щодо апеляційної скарги сторони захисту, заперечення підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 щодо задоволення апеляційної скарги прокурора та їх доводи на підтримку своєї апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, а також ухвалу слідчого судді в межах, передбачених, ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно ст.2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.6 ст.22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. В ході судового провадження сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, в іншому випадку суд вправі обрати підозрюваній менш суворий запобіжний захід.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в порядку Глави 18 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування такого запобіжного заходу, або відмови у його задоволенні.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч.1 ст.176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя, суд, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, згідно із ст.178 КПК України та зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваній особі у разі визнання її винною у вчиненні кримінального правопорушення, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.

При цьому, ч.1 ст.183 КПК України передбачає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього кодексу.

В свою чергу, у відповідності до ч.ч.1, 2 ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя, відмовляючи у застосуванні щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обранні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, з покладанням відповідних обов`язків, дотримався вказаних вимог кримінально-процесуального закону.

Як вбачається з матеріалів провадження №935/605/22, в провадженні СУ ГУНП в Житомирській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за №0000327 від 02.08.2022 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.201-2 КК України.

17.08.2022 СУ ГУНП в Житомирській області, в порядку ст.208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.201-2 КК України ОСОБА_8 було затримано.

17.08.2022 у відповідності до вимог ст.ст.276-278 УКПК України ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.201-2 КК України.

19.08.2022 старший слідчий в ОВС СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 звернулась до слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_8 . За результатами розгляду цього клопотання, слідчим суддею постановлено оскаржуване рішення.

При вирішенні вказаного клопотання, слідчим суддею встановлено, що докази, надані слідчим, свідчать про існування обґрунтованої підозри в даному кримінальному провадженні, яка дає підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_8 може бути причетний до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.201-2 КК України.

Наявні у провадженні докази, також на думку апеляційного суду, вказують на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення, у об`ємі, як того вимагає закон, на момент вирішення питання про застосування запобіжного заходу, виходячи із критеріїв «розумної підозри», тобто наявності фактів і іншої інформації, яка могла б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_8 міг вчинити вище зазначене кримінальне правопорушення.

При цьому, апеляційний суд вважає, що при застосуванні запобіжного заходу, відповідно до ст.178 КПК України, слідчим суддею належно враховано тяжкість кримінального правопорушення, інкримінованого ОСОБА_8 , як і фактичні обставини його вчинення. Не залишено поза увагою слідчого судді і дані характеризуючі особу підозрюваного, зокрема те, що він є раніше не судимим, характеризується виключно з позитивної сторони за місцем реєстрації та проживання (а.п.92), має подяки за волонтерську допомогу ЗСУ в умовах воєнного стану (а.п.96), має на утриманні неповнолітнього сина (а.п.93), незадовільний стан здоров`я (а.п.95-101).

Крім того, як встановлено слідчим суддею - підозрюваний ОСОБА_8 станом на момент розгляду клопотання слідчого має постійне місце реєстрації та проживання.

Як вважає апеляційний суд, в даному випадку, слідчим суддею правильно встановлено часткову недоведеність прокурором процесуальних ризиків, як і відповідних обставин, які переконливо доводять наявність ризиків виправдовуючих застосування до підозрюваного ОСОБА_8 саме виняткового запобіжного заходу та, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наявним ризикам.

Одночасно апеляційний суд звертає увагу, що сам по собі факт наявності підозри у вчинені кримінального правопорушення та ймовірність призначення йому суворого покарання, за відсутності доказів, що застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно ОСОБА_8 є недостатніми для запобігання ризикам, передбачених ст.177 КПК України, не свідчить про неефективність запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у визначений період доби.

Вище наведені обставини в суді апеляційної інстанції прокурором не спростовано, як і не доведено спроб ОСОБА_8 , на даний час, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, впливати в незаконний спосіб на свідків у провадженні, або вчинити інше кримінальне правопорушення. Не надано прокурором апеляційному суду і переконливих доказів щодо відсутності у підозрюваного постійного місця проживання, як і доказів залишення (зміни) останнім цього місця проживання.

При цьому, апеляційний суд враховує, що наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами (рішення Європейського суду з прав людини від 23.02.2012 року у справі «Клішин проти України», № 30671/04), а тому апеляційний суд вважає недоведеним наявність вказаного ризику.

«Тримання під вартою» відповідно до підпункту «с» пункту 1 статті 5 Конвенції має відповідати вимозі пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, в якому здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» та «проти» звільнення (рішення у справі «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), заява № 38717/04, п. 86, від 14 жовтня 2010 року»).

На думку суду апеляційної інстанції, слідчий суддя, дав належну оцінку усім доводам викладених в клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та правильно прийшов до висновку про те, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Таким чином, апеляційні доводи органу обвинувачення є необґрунтованими.

В свою чергу, посилання сторони захисту на те, що ОСОБА_8 належним чином виконує своєї процесуальні обов`язки, постійно проживає за адресою місця реєстрації, не має закордонного паспорту та виду на проживання в іншій державі, із свідками у провадженні не спілкується, перешкод кримінальному провадженню не створює, на виклик слідчого та прокурора прибуває вчасно, має міцні соціальні зв`язки з родиною в місці проживання, раніше не судимий, не перебуває на спеціалізованих оглядах, має проблеми зі здоров`ям на потребує постійного нагляду (консультації) вузькопрофільних лікарів, з урахуванням фактичних обставин, характеру, тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення та встановлених ст.177 КПК України ризиків, недостатньо для доведення, як відсутності ризиків, так і того, що ОСОБА_8 , на даному етапі провадження, виконуватиме покладені на нього процесуальні обов`язки за умови застосування більш м`якого запобіжного заходу, а саме у виді особистого зобов`язання, як-то вважає адвокат підозрюваного.

За викладених у сукупності вище зазначених обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що саме запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з покладенням обов`язків згідно ст.194 КПК України, в повній мірі відповідає меті його застосування - забезпеченню виконання підозрюваним покладних на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені статтею 177 КПК України.

Зазначений запобіжний захід, яким підозрюваному заборонено залишати житло за місцем його проживання, є співмірним з існуючими ризиками та відповідатиме викладеним обставинам у цьому кримінальному провадженні. Вказаний запобіжний захід є необхідним у зазначеному кримінальному провадженні, буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного та достатні гарантії його явки в суд (орган досудового слідства), забезпечить швидке та повне проведення досудового розслідування, а також виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

У зв`язку з наведеним, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладанням обов`язків визначених ст.194 КПК України, оскільки встановлені судом обставини достатньо переконливо підтверджують достатність такого виду забезпечення кримінального провадження, який на цьому етапі кримінального провадження є найбільш дієвим для підозрюваного.

На момент апеляційної перевірки матеріалів провадження, вказаний запобіжний захід є необхідним у зазначеному кримінальному провадженні, буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного та достатні гарантії його явки в суд (орган досудового слідства), забезпечить швидке та повне проведення досудового розслідування, а також виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу суд має врахувати вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, відомості про особу підозрюваного, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця проживання, обставини досудового розслідування.

На думку суду апеляційної інстанції, слідчий суддя, дав належну оцінку усім доводам викладених в клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та правильно прийшов до висновку про те, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі прокурора та захисника не вбачається.

Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в:
Апеляційні скарги прокурора ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 19.08.2022, якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: