У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03.04.2022 Справа №607/4332/22

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі, в приміщення зали судових засідань, клопотання старшого слідчого СВ Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Тернопіль, Тернопільської області, громадянки України, українки, із середньою освітою, безробітної, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , неодруженої, що має на утриманні малолітню дитину, раніше судимої,

яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
До слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшло вказане клопотання, в якому слідчий просить застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб. У разі задоволення клопотання, визначити застави у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 95 160 гривень та у разі сплати визначеного ухвалою слідчого судді розміру застави, покласти ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч. 5 ст.194 КПК України, а саме: з`являтися до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання органу досудового розслідування свій паспорт громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що 01.04.2022 на адресу Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопілській області (далі по тексту - Тернопільський РУП ГУНП в Тернопільській області) надійшло повідомлення від громадянина ОСОБА_8 про те, що 01 квітня 2022 року близько 16:40 год. ОСОБА_4 , у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що за адресою: АДРЕСА_3 , в умовах воєнного стану (Указ Президента №64/2022 від 24.02.2022), таємно, шляхом вільного доступу, викрала товарно матеріальні цінності, чим спричинила ФОП ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 941 гривню.
Відомості за вказаним фактом 01 квітня 2022 року слідчим відділом Тернопільський РУП ГУНП в Тернопільській області до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000398 внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні встановлено, що 01.04.2022 близько 16 години 40 хвилин ОСОБА_4 , в умовах воєнного стану, зайшла у приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_3 , у якому здійснює свою підприємницьку діяльність ОСОБА_9 , та таємно, шляхом зняття з торгівельних стелажів, викрала товарно-матеріальні цінності належні підприємцю ОСОБА_9 , а саме: шоколад молочний із карамеллю торгівельної марки «Schogetten» масою 100 г. у кількості однієї одиниці вартістю 20 гривень 99 копійок, шоколад торгівельної марки «Schogetten Trilogia» масою 100 г. у кількості однієї одиниці вартістю 21 гривня 86 копійок, крем зволожуючий для сухої шкіри торгівельної марки «Loreal» трио актив об`ємом 50 мл. у кількості однієї одиниці вартістю 149 гривень 22 копійки, шампунь/бальзам (шість олій) торгівельної марки «Elseve» об`ємом 400 мл. у кількості однієї одиниці вартістю 85 гривень 98 копійок, шампунь/бальзам (глибоке зволоження) торгівельної марки «H&S» об`ємом 400 мл. у кількості однієї одиниці вартістю 74 гривні 31 копійка, шампунь/бальзам (зволоження та догляд) торгівельної марки «H&S» об`ємом 400 мл. у кількості однієї одиниці вартістю 74 гривні 31 копійка, крем торгівельної марки «Loreal» у кількості двох одиниць вартістю 514 гривень 82 копійки, які в подальшому заховала у сумку чорного кольору із якою попередньо прийшла у приміщення магазину, та попрямувала до виходу з приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_3 , при цьому вийшовши із приміщення магазинуне розрахувалась за товар.

01 квітня 2022 року о 20 годин 00 хвилин в приміщенні Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області, в кімнаті для проведення слідчих дій № 2, в порядку ст. 208 КПК України, було затримано особу, яка представилася ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженкою м. Тернопіль, проживаючою за адресою: АДРЕСА_2 .
Так, за результатами досудового розслідування, 02 квітня 2022 року обґрунтовано повідомлено про підозру ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка раніше судима: 16.09.2003 Зборівським районним судом за ч. 1 ст. 308, ч. 2 ст. 309 КК України, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням на 1 рік; 16.05.2005 Тернопільським міськрайонним судом за ч. 1 ст. 186 КК України, до штрафу у розмірі 900 грн.; 19.01.2006 Тернопільським міськрайонним судом за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 309 КК України до позбавлення волі на 1 рік 6 місяці; 10.06.2008 Тернопільським міськрайонним судом судом за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі на 2 роки 6 місяців; 25.03.2010 Тернопільським міськрайонним судом за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст.15, ч. 2 ст. 186, ч.2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки; 10.09.2018 Тернопільським міськрайонним судом за ч. 2 ст.15 ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст.15, ч. 2 ст.185, ч. 3 ст. 15, ч.2 ст.185 КК України до позбавлення волі на 2 роки та 8 місяців; 22.10.2018 Тернопільським міськрайонним судом за ч. 2 ст. 185 КК України до штрафу у розмірі 850 грн.
Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинена в умовах воєнного стану.

Метою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, а також, запобігання спробам: незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України встановлено наявність ризиків, передбачених п. 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо підозрюваної ОСОБА_4 , покладається необхідність запобігання спробам: незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, що підтверджується тим, що ОСОБА_4 , під час проведення слідчих дій за участі потерпілої та підозрюваної здійснювала психологічний тиск на потерпілу ОСОБА_10 та інших учасників слідчих дій, що підтверджується, тим що ОСОБА_4 до приїзду працівників поліції вчиняла спроби втекти із приміщення магазину та повернути товар; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином що підтверджується тим, що ОСОБА_4 розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки, має низькі соціальні зв`язки, раніше судима або обвинувальні акти щодо неї розглядаються у судах, може здійснити вплив на потерпілу, як благаючі або умовляючи її, так і може погрожувати свідкам, щоб вони відмовились від своїх показань, які вони надали або будуть надавати в під час досудового розслідування або судових засідань; вчинити інше кримінальне правопорушення підтверджується тим, що відповідно до статистичних баз даних поліції ОСОБА_4 неодноразового вчиняла злочини, так перебуваючи на волі наявна велика ймовірність, що ОСОБА_4 не відмовиться від злочинної діяльності та продовжить вчиняти інші злочин.

З врахуванням вищенаведеного, слідчий просила клопотання задовольнити.
У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав з мотивів, у ньому наведених та просив його задовольнити.

Захисник підозрюваної адвокат ОСОБА_11 у судовому засіданні заперечив з приводу задоволення клопотання та зазначив, що ризики заявлені слідчим у клопотанні та підтримані у судовому засіданні прокурором не підтвердженні належними доказами. Просив врахувати вказані обставини, особу підозрюваної та її процесуальну поведінку та обрати запобіжний захід не пов`язаний з тримання під вартою.

Підозрювана ОСОБА_4 підтримала доводи захисника та пояснила, що в неї поганий стан здоров`я, вона розкаюється у вчиненому і просить, врахувати що в неї малолітня дитина і не позбавляти її бачитися з дитиною.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши додані до клопотання документи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Вирішуючи питання про наявність правових підстав та доцільність застосування щодо підозрюваної найсуворішого запобіжного заходу, слідчий суддя бере до уваги наступне.

У відповідності до ст.29 Конституції України та ст.ст.176,177,178 КПК України, право на свободу та особисту недоторканість є одним із найбільш значущих прав людини. Слід врахувати те, що обираючи запобіжний захід - тримання під вартою, обмежуються конституційні права і свободи особи, ще до визнання її винуватою у вчиненні злочину, а запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідно до ст.183 КПК України є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, і застосовується лише тоді, коли є всі підстави вважати, що інші, менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і його належної поведінки. Застосування запобіжного заходу з іншою метою не допускається.
Згідно ст.2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
У відповідності до вимог ст.8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на засадах верховенства права з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод (ст.5) втілює основоположне право людини на захист від свавільного втручання держави у її право на свободу. Тому, у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.
З цього правила випливають два природних наслідки: тягар доведення обставин, що свідчать на користь утримання під вартою, завжди несе сторона обвинувачення, а будь-які обставини, щодо доведеності яких або значення яких для вирішення питання про тримання під вартою або звільнення, залишається сумнів, мають тлумачитися на користь звільнення особи.
Роль слідчого судді при оцінці вказаних обставин полягає в перевірці істинних намірів та цілей, що стоять за позбавленням особи свободи, відповідності цих цілей та намірів вимогам закону, та, у випадку встановлення відсутності законних підстав для тримання особи під вартою, прийняття рішення про звільнення особи з-під варти.
Така перевірка відбувається за правилами національного законодавства, які містяться в положеннях ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.
Слідчий суддя враховує, що тримання під вартою в розумінні ст.183 КПК України є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Крім того, згідно з положеннями ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, зокрема, слідчий суддя зобов`язаний оцінити, в тому числі вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, розмір майнової шкоди, а також дані, що характеризують особу підозрюваного.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років.

Слідчим суддею встановлено, що СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000398 від 01.04.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

В ході досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, 01 квітня 2022 року о 20 годин 00 хвилин в приміщенні Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області, в кімнаті для проведення слідчих дій № 2, в порядку ст. 208 КПК України, було затримано ОСОБА_4 .
02 квітня 2022 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Відповідно до ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, що надані сторонами кримінального провадження докази доводять обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику а ризикам, зазначеним у поданні.
Слідчий, звертаючись із клопотанням про застосування щодо підозрюваної ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а прокурор - при розгляді клопотання, довели наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.
На думку слідчого судді, наведені в клопотанні обставини та додані до нього документи, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

-заявою ОСОБА_10 про вчинення злочину;
-витягом з повідомлення служби «102»;
-протоколом огляду місця події від 01.04.2022;
-протоколом допиту представника потерпілого ОСОБА_10 від 01.04.2022;
-протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 01.04.2022;
-протоколом затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину від 01.04.2022;
-протоколом вилучення предметів під час їх добровільної видачі від 01.04.2022;
-постановою про визнання речовим доказом добровільно наданих підозрюваною ОСОБА_4 викрадених речей від 02.04.2022;
-протоколом огляду відеозаписів від 02.04.2022.
Отже, з урахуванням змісту долучених до клопотання матеріалів кримінального провадження у їх сукупності, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на даному етапі розслідування достатньою сукупністю доказів. Окрім цього, беззаперечних доказів, які б спростовували обґрунтованість підозри пред`явленої ОСОБА_4 , слідчому судді не надано.
Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які наведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах.
Водночас, слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.
Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (рішення № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року) суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
В свою чергу, стороною захисту не наведено обставин, які б очевидно та беззаперечно вказували на будь-яку непричетність підозрюваного ОСОБА_13 до злочину, у вчиненні якого йому повідомлено про підозру, або необґрунтованість повідомленої підозри, а за такого на цій стадії досудового розслідування відсутні підстави вважати, що повідомлення про підозру є вочевидь необґрунтованим.
З огляду на вищенаведене та беручи до уваги те, що ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, слідчий суддя дійшов до висновку, що пред`явлена ОСОБА_4 підозра у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, є обґрунтованою.
Окрім наявної обґрунтованої підозри, слідчий суддя вважає, що на даний час існують ризики, зазначенні у клопотанні слідчого, а саме: незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Так, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, санкція якої передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років.

Оцінюючи наявність ризиків, на існування яких посилається сторона обвинувачення, слідчий суддя виходить із такого.
Як зазначено у клопотанні, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам 1) переховуватись від органу досудового розслідування та суду; 2) незаконно впливати на потерпілих у цьому кримінальному провадженні (частина 1 статті 177 КПК); 3) вчинити інше кримінальне правопорушення.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК (частина 2 статті 177 КПК).
Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.
Під час перевірки наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч. 1 статті 177 КПК України, у кримінальному провадженні щодо підозрюваного, слідчий суддя дійшов наступних висновків.
Оцінивши наведені у клопотанні доводи, слідчий суддя вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела наявність підстав вважати, що існує незначний ризик того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому кримінальному провадженні.
Такий висновок ґрунтується на тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 .
На думку слідчого судді, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваної переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
Слідчий суддя вважає, що ризиком незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні підтверджується тим, що зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваної ОСОБА_4 , оскільки під час проведення слідчих дій за участі потерпілої та підозрюваної, остання здійснювала психологічний тиск на потерпілу ОСОБА_10 та інших учасників слідчих дій, що свідчить про те, що ОСОБА_4 до приїзду працівників поліції вчиняла спроби втекти із приміщення магазину та повернути товар.

Також, слідчий суддя вважає, доведеним і ризик того, що ОСОБА_4 , перебуваючи під менш суворим запобіжним заходом, може вчинити інші кримінальні правопорушення. Вказаний ризик підтверджується тим, що підозрювана, раніше судима за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, не працює, не має постійного джерела доходу, та ОСОБА_4 на шлях виправлення не стала та знову вчинила кримінальне правопорушення.
Відтак, не маючи законних джерел отримання доходів, що свідчить про небажання останньої ставати на шлях виправлення та схильність до протиправної поведінки. А тому, перебуваючи в подальшому на волі продовжує свою злочинну діяльність, тому це вказує про підвищену її суспільну небезпеку, як особи, що може продовжувати вчиняти й інші кримінальні правопорушення.
В клопотанні слідчий просив застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, зазначивши що інші, більш м`які запобіжні заходи не забезпечать можливості запобігти існуючим ризикам.

При розгляді клопотання, слідчим суддею також враховано всі обставини, визначені в ст.178 КПК України, в тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона підозрюється; міцність соціальних зв`язків підозрюваної, її процесуальну поведінку, стан здоров`я.
Так, підозрювана ОСОБА_4 має постійне місце проживання, за адресою АДРЕСА_2 .

Крім цього, в ОСОБА_4 перебуває на утриманні дочка ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що стверджується свідоцтво про народження, серія НОМЕР_1 від 09.11.2018.

Зважаючи на наведене вище, за наслідками встановлених обставин за результатами розгляду клопотання, враховуючи особу підозрюваної ОСОБА_4 , беручи до уваги недоведення прокурором недостатності застосування в даному конкретному випадку більш м`якого запобіжного заходу, відсутність належного обґрунтування підстав для втручання у право ОСОБА_4 на свободу, шляхом застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, а також те, що Європейський суд з прав людини та ст. 9 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права зазначають, що існує презумпція на користь звільнення особи з-під варти, тобто, утримання під вартою осіб, які чекають судового розгляду, не повинно бути загальним правилом і, коли відсутні конкретні дані, які б дозволяли дійти ґрунтованого висновку, що особа з великою ймовірністю вчинить дії, передбачені ст.177 КПК України, слід вважати, що такі ризики взагалі відсутні, або є настільки мінімальними, що не дають виключних підстав для застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя приходить до висновку, що у відповідності до ч.4 ст.194 КПК України щодо підозрюваної слід обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту, оскільки саме цей запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.
При цьому, слідчий суддя зазначає, що сам по собі факт підозри ОСОБА_4 у вчиненні тяжкого злочину не є достатньою підставою для застосування до неї найбільш суворого виняткового запобіжного заходу. Слідчий суддя враховує, що твердження прокурора про тяжкість вчиненого злочину, не є достатнім для обрання відносно підозрюваної ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Так, у справі «Мамедова проти Росії» 7064/05 від 01.06.2006, Європейський суд з прав людини, вказав на недостатність посилань на тяжкість злочину та ймовірне покарання, так як суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, але потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.
Розглядаючи клопотання, слідчий суддя враховує і те, що за змістом ч.5 ст.176 КПК України більш м`які запобіжні заходи, такі як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт, застава не можуть бути застосовані лише до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261 Кримінального кодексу України. Відтак, заборона застосування щодо підозрюваній ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу в цьому випадку відсутня.
Отже, на підставі викладеного, слідчий суддя вважає, що у даному кримінальному провадженні, з урахуванням вищевикладеного, встановленим слідчим суддею ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України ризикам можливо дієво запобігти шляхом застосування іншого запобіжного заходу, який не є виключним за своєю суворістю.
Відповідно ч. ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
За таких умов слідчий суддя вважає, що можливе застосування до підозрюваної ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, а ніж тримання під вартою, а саме домашнього арешту.
У п.104 рішення ЄСПЛ у справі «Бузаджі проти Республіки Молдова» від 05.07.2016 зазначено, що домашній арешт з огляду на його рівень і напруженість вважається позбавленням свободи у розумінні статті 5 Конвенції. Цей спосіб позбавлення свободи вимагає існування відповідних і належних підстав, як і тримання під вартою під час досудового слідства. Він уточнив, що поняття «рівень» і «напруженість» у його практиці, як критерії застосовності статті 5 Конвенції, стосується тільки рівня обмеження свободи пересування, а не відмінностей за рівнем комфорту або у внутрішньому режимі у різних місцях позбавлення волі. Тому Суд застосовує ті самі критерії щодо позбавлення свободи незалежно від місця тримання заявника під вартою (104, 113, 114 рішення ЄСПЛ у справі «Бузаджі проти Республіки Молдова» від 05.07.2016 та п. 212 рішення у справі Развозжаєв проти Росії та України та Удальцов проти Росії від 19.11.2019.
Таким чином, з урахуванням обставин, що встановлені у ході розгляду клопотання слідчий суддя вважає, що застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків та запобігання існуючим ризикам та буде пропорційним, співмірним та таким, що не становитиме надмірний тягар, не суперечитиме КПК України, оскільки саме цей запобіжний захід дасть можливість уникнути настання існуючих ризиків та забезпечить виконання покладених на підозрювану ОСОБА_4 процесуальних обов`язків.
Згідно з ч.6 ст.181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.
Обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців (ч. 7 ст. 194 КПК України).
З урахуванням викладеного, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши їй цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , строком на 2 (два) місяці, тобто по 30.05.2022.

Керуючись ст.ст.177, 178, 181, 183, 193, 194, 196, 205, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відмовити.

Застосувати щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши їй цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , строком на 2 (два) місяці, тобто по 30.05.2022.

На цей же строк покласти на підозрювану ОСОБА_4 , передбачені ч.5 ст.194 КПК України обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожною вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

4) утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілими в даному кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання в органи ДМС України свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Датою закінчення дії ухвали вважати 23 год. 59 хв. 30 травня 2022 року.

Роз`яснити підозрюваній ОСОБА_4 , що працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Копію ухвали для забезпечення контролю виконання надіслати до Тернопільського РУП ГУНП України в Тернопільській області.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали слідчого судді оголошений 04 квітня 2022 року о 08 год. 45 хв.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1