Справа № 626/1713/22
Провадження № 1-кс/626/761/2022
УХВАЛА

05 жовтня 2022 року м. Красноград

Слідчий суддя Красноградського районного суду Харківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , володільця майна ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчого СВ Красноградського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 , яке погоджене з прокурором Красноградської окружної прокуратури про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000588, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Красноградського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000588 від 23.09.2022 р.за ознаками ч.1 ст.246 КК України, яке погоджено з прокурором Красноградської окружної прокуратури ОСОБА_6 .

На обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що 22.09.2022 о 13-й годині 32 хвилини до ЧЧ Красноградського РВП ГУНП в Харківській області надійшов рапорт від співробітника СРПП Красноградського РВП ГУНП в Харківській області про те, що 22.09.2022 о 13-й годині 15 хвилин за адресою: Харківська обл., Красноградський район, біля с. Куми, в лісопосадці був виявлений вантажний автомобіль, в яке три невідомі особи вантажили зрубані дерева.
22.09.2022 в період часу з 14-ї години 32 хвилини до 15-ї години 06 хвилин проведено огляд місця події в лісопосадці, яка знаходиться між м. Красноград Харківської області та смт. Зачепилівка Красноградського району Харківської області, а саме за координатами 49,32152 С, 35,37043 В, під час огляду було виявлено вантажний автомобіль марки ЗИЛ реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до інформації з інформаційно-пошукової системи МВС України "Гарпун" зареєстрований за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 . При вилученні у транспортному засобі було завантажено вантажне відділення напиляною деревиною породи дуб. Також в ході огляду за вищевказаними координатами виявлено пеньки дерев породи дуб.

23.09.2022 року розпочате досудове розслідування за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.246 КК України. При виїзді слідчо-оперативної групи на огляд місця події 22.09.2022 року виявлено та вилучено транспортний засіб автомобіль марки ЗИЛ реєстраційний номер НОМЕР_1 , завантажений деревиною.

Постановою слідчого СВ Красноградського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 від 23.09.2022 року автомобіль марки ЗИЛ реєстраційний номер НОМЕР_1 та завантажену деревину, яка знаходиться у кузові транспортного засобу, визнано речовим доказом по кримінальному провадженню.

Накладення арешту зумовлюється тим, що необхідним є забезпечення збереження речового доказу, дієвості кримінального провадження.

Згідно ст. 170 ч. 3 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно у вигляді речей, документів, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям згідно ст. 98 КПК України.

Таким чином є достатні підстави вважати, що вилучені в ході огляду 22.09.2022 предмети мають істотне значення для кримінального провадження, можуть бути використані при проведенні розслідування, як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, враховуючи, що іншими способами довести обставини, які передбачається довести в ході досудового розслідування, не є можливим.

Слідчий просив накласти арешт, тобто позбавити права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, на майно, яке вилучено відповідно до протоколу огляду місця події від 22.09.2022 року.

Як передбачено ч.1 ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, заслухавши надані пояснення, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Правовою підставою арешту вилученого майна є кримінальне провадження № 0000588, внесене до ЄРДР 23.09.2022 року з правовою кваліфікацією дій особи за ч.1 ст.246 КК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі "Жушман проти України" № 13223/05 від 28.05.2009 зазначається, "кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності".

Згідно положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 у справі "Смирнов проти Росії" було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Також, у рішенні Європейського суду з прав людини від 23.01.2014 у справі "East/WestAllianceLimited" проти України" судом наголошено на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див.також рішення у справі "Іатрідіс проти Греції"). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див.рішення у справі " Лемуан проти Франції", від 22 вересня 1994 року та "Кушоглу проти Болгарії" від 10 травня 2007 року).

Суд також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. Рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льон рот проти Швеції"). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див. Рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства").

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. Відповідно до положень статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як зазначено в ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно вимог ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна в порядку п.1 ч.2 ст.170 КПК України, слідчий суддя повинен враховувати можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя, заслухавши надані пояснення, дослідивши матеріали клопотання, якими слідчий його обґрунтовує , прийшов до висновку, що вимоги клопотання, на цій стадії досудового розслідування, виправдовують втручання у права і інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, що чітко узгоджується з нормами ст. 170 КПК України. Вказані вилучені об`єкти та речі відповідно до ст. 98 КПК України, постановою від 23.09.2022 визнані слідчим речовими доказами, оскільки вони зберегли на собі сліди вчиненого злочину та можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час вказаного кримінального провадження.

З урахуванням вказаних обставин та з метою уникнення негативних наслідків, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження майна в цьому кримінальному провадженні, суд дійшов висновку про наявність правових підстав щодо арешту автомобіля марки ЗИЛ, реєстраційний номер НОМЕР_1 з завантаженою деревиною, враховуючи можливість використання його як доказу у цьому кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Отже, слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначає лише, чи може майно бути предметом або доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, або воно набуте злочинним шляхом чи є доходом від вчиненого злочину та чи містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Майно, на яке спрямоване кримінальне правопорушення підлягає арешту незалежно від того, хто є його власником, де знаходиться і незалежно від того, чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування запобіжного заходу, а саме: запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховування) на певне майно, що перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Посилання в судовому засіданні володільця майна ОСОБА_3 та адвоката ОСОБА_4 на відсутність правових підстав для арешту вказаного майна - не ґрунтуються на матеріалах справи. Вилучене вищезазначене майно - відповідає критеріям, зазначеним в ст. 98 КПК України, як майно, що було доказом вчинення злочину або зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 107, 110, 131, 167-175, 309 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Красноградського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 задовольнити .

Накласти арешт на автомобіль марки ЗИЛ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та на навантажену деревину, яка знаходиться у кузові транспортного засобу, що були вилучені під час огляду 22.09.2022 року.

Визначення місця зберігання цього майна доручити слідчому.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів до апеляційного суду Харківської області.

Слідчий суддя

Красноградського районного суду ОСОБА_1