ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/8137/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/817/221/22 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - арешт майна
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2022 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши 05 серпня 2022 р. у відкритому судовому засіданні в залі Тернопільського апеляційного суду матеріали справи за апеляційною скаргою захисника підозрюваної ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської обл. від 29 червня 2022 р.,
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської обл. від 29 червня 2022 р. задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000060 від 09 квітня 2022 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України.

Накладено арешт у кримінальному провадженні №0000060 від 09 квітня 2022 р. шляхом заборони відчуження та розпорядження на майно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої в АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 , з метою конфіскації майна як виду покарання:

- квартиру АДРЕСА_2 , в розмірі Ѕ приватної спільної часткової власності;

- квартиру АДРЕСА_3 за реєстраційним номером 15695723, яка належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_7 ;

- транспортний засіб Jeep Cherokee р. н. НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 17.02.2022, який перебуває у власності ОСОБА_7 .

Відповідно до ухвали слідчий суддя, враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, дійшов висновку, що наявні достатні підстави для арешту зазначеного в клопотанні слідчого майна, оскільки санкція статті КК України, за якою підозрюється ОСОБА_7 , передбачає покарання у виді конфіскації майна, яке суд може призначити підозрюваній.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник підозрюваної ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді, ухвалити нове рішення, яким в задоволені клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000060 від 09 квітня 2022 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України, відмовити.

Апелянт не погоджується із оскаржуваною ухвалою слідчого судді, так як вважає, що вона постановлена із грубим порушенням вимог кримінального процесуального законодавства.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що на момент розгляду клопотання слідчого транспортний засіб Jeep Cherokee р. н. НОМЕР_2 та квартира спільного заселення під номером АДРЕСА_4 , що розташована в багатоквартирному будинку під номером АДРЕСА_1 , вже не перебували у власності ОСОБА_7 .

Вказує, що з врахуванням долучених доказів до матеріалів апеляційної скарги слідчим суддею накладено арешт на майно, яке не належить особі, що вказана в клопотанні, тобто ОСОБА_7 .

Крім цього, звертає увагу колегії апеляційного суду на те, що ОСОБА_7 належить не вся, а лише Ѕ квартири АДРЕСА_5 . Інша частина вказаної вище квартири належить її чоловікові ОСОБА_10 на праві спільної часткової власності.

Ухвалою слідчого судді від 05.07.2022 у справі №607/8231/22 ОСОБА_10 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 03.09.2022. Тобто ОСОБА_10 , з врахуванням ч. 1 ст. 362 ЦК України, якою передбачено, що у разі продажу частки у праві спільної часткової власності співвласника має переважне право перед іншими особами на її купівлю за ціною, оголошеною для продажу, та інших рівних умовах, крім випадку продажу з публічних торгів, не може купити дану частку, адже перебуває під вартою.

Також на адресу апеляційного суду надходило клопотання захисника підозрюваної ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_11 про здійснення судового провадження в режимі відеоконференції з Рівенським апеляційним судом, яке задоволено ухвалою апеляційного суду від 04 серпня 2022 р.

Проте, адвокат ОСОБА_11 в приміщення Рівенського апеляційного суду для участі у розгляді апеляційної скарги в режимі відеоконференцзв`язку не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, що згідно ст. 405 КПК України не є перешкодою для його здійснення.

На адресу апеляційного суду також надійшло клопотання від захисника підозрюваної ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 , згідно якого остання припинила надання правової допомоги ОСОБА_7 , а тому просить розглядати подану нею апеляційну скаргу у її відсутності.

Підозрювана ОСОБА_7 , будучи повідомленою про час та місце апеляційного розгляду, до суду не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, що згідно ст. 405 КПК України не є перешкодою для його здійснення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який не заперечував щодо часткового задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, виходячи з таких міркувань.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор заявив, що на момент внесення клопотання про арешт майна до місцевого суду у сторони обвинувачення не було даних, що ОСОБА_7 відчужила одну з квартир та транспортний засіб, щодо яких ставилось питання накладення арешту, як на майно підозрюваної, а тому останній, ознайомившись із апеляційною скаргою та додатками до неї, не заперечує щодо часткового задоволення апеляційної скарги, зокрема, в частині відмови у накладенні арешту на: квартиру АДРЕСА_3 ; транспортного засобу Jeep Cherokee, ідентифікаційний номер якого НОМЕР_4 .

Як вбачається з клопотання та доданих до нього матеріалів, СУ ГУНП в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000060 від 09 квітня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням період часу, однак не раніше 24.02.2022 початку збройної агресії Російської Федерації проти України, у ОСОБА_10 , який не мав офіційної роботи та доходів, виник злочинний умисел, спрямований на використання благодійних пожертв, призначених для забезпечення потреб Збройних Сил України з метою одержання прибутку.

З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_10 розпочав як фізична особа добровільно здійснювати благодійну діяльність, яка відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України «Про благодійну діяльність та благодійні організації» відноситься до добровільної особистої та/або майнової допомоги для досягнення визначених Законом цілей, що не передбачає одержання благодійником прибутку, а також сплати будь-якої винагороди або компенсації благодійнику від імені або за дорученням бенефіціара шляхом публічного збору благодійних пожертв з метою сприяння обороноздатності та мобілізаційній готовності країни, захисту населення у надзвичайних ситуаціях мирного і воєнного стану для забезпечення потреб Збройних Сил України у період введеного з 24.02.2022 воєнного стану в Україні відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-ІХ, яким затверджено Указ Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», яким введено воєнний стан в Україні з 05 год. 30 хв. 24.02.2022, Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»» № 2119-ІХ, яким затверджено Указ Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким воєнний стан в Україні продовжено з 05 год. 30 хв. 26.03.2022 строком на 30 діб, та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 2119-ІХ, яким затверджено Указ Президента України № 259/2022 від 18.04.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні продовжено воєнний стан з 05 год. 30 хв. 25.04.2022 строком на 30 діб.

Для здійснення зазначеної діяльності ОСОБА_10 на своїй власній сторінці у соціальній мережі «Facebook», де він зареєстрований як « ОСОБА_12 » за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_2 » розмістив повідомлення про організацію ним, як фізичною особою, благодійної діяльності шляхом збору добровільних благодійних пожертв для забезпечення потреб Збройних Сил України в період дії воєнного стану в Україні з необхідністю перерахування благодійних пожертв на його карткові рахунки, відкриті в АТ КБ «ПриватБанк», зазначивши на своїй сторінці, з метою формування суспільної довіри до нього, що раніше він перебував директором Благодійної організації БФ «Милосердя заради майбутнього», одними із засновників якої був він та його брат, ОСОБА_13 .

З метою забезпечення злочинної діяльності, спрямованої на використання благодійних пожертв з метою отримання прибутку, ОСОБА_10 залучив до неї свою дружину, ОСОБА_7 , та свого брата, ОСОБА_13 , розподіливши між ними ролі. Відповідно до спільного злочинного плану ОСОБА_7 мала знімати готівку з свого карткового рахунку, на який ОСОБА_10 перераховував одержані ним грошові кошти як благодійні пожертви та використовувати їх на придбання валюти, а також придбання необхідних їм речей. У свою чергу ОСОБА_13 мав допомагати ОСОБА_10 у використанні грошових коштів, отриманих ним як благодійні пожертви з метою отримання ними прибутку, а саме на придбання для їх власного користування автомобілів та іншого необхідного їм майна, а також з метою маскування їх злочинної діяльності спільно з ОСОБА_10 частину благодійних пожертв мали використовувати для придбання транспортних засобів та інших необхідних речей для забезпечення потреб Збройних Сил України.

Водночас, з метою заохочення небайдужих осіб до надання благодійних пожертв для потреб Збройних Сил України, ОСОБА_10 , маючи на рахунку достатньо коштів для придбання необхідних благ для забезпечення потреб Збройних Сил України, періодично публікував на своїй сторінці в соціальній мережі «Facebook» повідомлення про відсутність грошових коштів для придбання необхідного обладнання та автомобілів для забезпечення потреб Збройних Сил України, зазначаючи розмір необхідних сум, які необхідно зібрати для таких цілей, та з метою збільшення довіри до нього і його діяльності публікував в соціальній мережі «Facebook» повідомлення із так званими «звітами» про використання зібраних ним благодійних пожертв для потреб Збройних Сил України.

Так, маючи на своєму картковому рахунку № НОМЕР_5

в АТ КБ «ПриватБанк» станом на 14.04.2022 грошові кошти, одержані ним як благодійні пожертви для потреб Збройних Сил України в сумі 5 052 005.26 гривень, ОСОБА_10 14.04.2022, 18.04.2022, 20.04.2022, 25.04.2022 та 06.05.2022 оголошував в соціальній мережі «Facebook» повідомлення про збір грошових коштів для придбання автомобілів та іншого майна на потреби Збройних Сил України на загальну суму 1 550 000 гривень.

Після надходження на карткові рахунки ОСОБА_10 благодійних пожертв для потреб Збройних Сил України, з метою реалізації спільного злочинного умислу ОСОБА_10 перераховував із своїх карткових рахунків № НОМЕР_6 , № НОМЕР_7 , № НОМЕР_5 в АТ КБ «ПриватБанк» кошти, отримані ним як благодійні пожертви, на картковий рахунок своєї дружини, ОСОБА_7 , № НОМЕР_8 в АТ КБ «ПриватБанк», свого брата, ОСОБА_13 , № НОМЕР_9 в АТ КБ «ПриватБанк» та на рахунок сестри його дружини, ОСОБА_14 , № НОМЕР_10 в АТ КБ «ПриватБанк».

В подальшому ОСОБА_7 з власного карткового рахунку в період з 03.04.2022 по 05.05.2022 отримала готівкою у Кіцманському відділенні АТ КБ «ПриватБанк» за адресою: вул. Незалежності, 52 в м. Кіцмань Чернівецької області в сумі 119 000 гривень, частину якої передавала ОСОБА_10 , а іншу частину за узгодженням з ОСОБА_10 конвертувала в обмінному пункті за адресою: АДРЕСА_6 , а також в інших достовірно не встановлених обмінних пунктах, на іноземну валюту, яку використовували для отримання прибутку та зберігали за місцем спільного проживання по АДРЕСА_7 .

У свою чергу ОСОБА_14 , яка не була обізнана про злочинний умисел ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та ОСОБА_7 , отримані від ОСОБА_10 грошові кошти, які надійшли як благодійні пожертви для потреб Збройних Сил України, отримала в період з 28.04.2022 по 05.05.2022 у Кіцманському відділенні АТ КБ «ПриватБанк» за адресою: вул. Незалежності, 52 в м. Кіцмань Чернівецької області готівкою на суму 569 500 гривень, та в подальшому на прохання ОСОБА_7 частину зазначених коштів передала ОСОБА_7 , а решту, на її прохання, конвертувала в обмінному пункті за адресою: АДРЕСА_6 , придбавши 2700 доларів США, які також передала ОСОБА_7 .

Реалізуючи спільний злочинний намір, спрямований на використання благодійних пожертв з метою одержання прибутку, ОСОБА_10 та ОСОБА_7 використали отримані у період з 24.02.2022 по 10.05.2022 благодійні пожертви для придбання іноземної валюти в сумі 34 422 долари США, що відповідно до офіційного курсу Національного банку України станом на 10.05.2022 становить 1 007 012.17 гривень, які зберігали в себе вдома за адресою: АДРЕСА_7 , з метою використання для власних потреб.

Продовжуючи реалізацію спільного злочинного наміру, ОСОБА_10 , діючи за попередньою домовленістю з ОСОБА_13 та ОСОБА_7 , маючи на своєму рахунку грошові кошти, які надійшли як благодійні пожертви для потреб Збройних Сил України, 15.04.2022 о 14 год. 08 хв. використав 90 702.22 гривні для отримання прибутку, перерахувавши їх на рахунок ОСОБА_15 за придбання у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що знаходиться за адресою: м. Тернопіль, вул. Живова, 31 двох мобільних телефонів «Apple» Іphone 13 PRO MAX, вартістю 45 351.11 гривень кожен, які в подальшому в магазині за попередньою домовленістю одержав ОСОБА_13 , залишивши один телефон собі для користування, а інший за невстановлених досудовим розслідуванням обставин віддав ОСОБА_10 .

Крім того, реалізуючи спільний злочинний намір, ОСОБА_7 разом із ОСОБА_10 15.04.2022 о 14 год. 11 хв., перебуваючи у магазині «Вища проба» за адресою: м. Чернівці, вул. Небесної Сотні, 7 використали грошові кошти у сумі 75 000 гривень, які надійшли як благодійні пожертви для потреб Збройних Сил України, для отримання прибутку, оплативши шляхом перерахування з карткового рахунку ОСОБА_7 придбання ювелірних виробів: браслету «D4000» вагою 8,84 грамів за ціною 21 800 гривень, підвіски «170044» вагою 1.72 грамів за ціною 4 160 гривень, ланцюжку «sljk-50x» вагою 11,90 грамів за ціною 28 790 гривень, каблучки чоловічої «КП 511.9» вагою 8,55 грамів за ціною 20 250 гривень.

Після того ОСОБА_10 , діючи відповідно до спільного злочинного наміру, використав 10 000 доларів США, які було попередньо за невстановлених обставин у період часу із 24.02.2022 по 21.04.2022 конвертовано із грошових коштів, отриманих як благодійні пожертви для потреб Збройних Сил України з метою одержання прибутку, надавши їх ОСОБА_13 для придбання автомобіля Land Rover Range Rover для власних потреб.

У свою чергу ОСОБА_13 , діючи відповідно до спільного злочинного умислу, 21.04.2022 використав грошові кошти, отримані ОСОБА_10 як благодійні пожертви для потреб Збройних Сил України, для отримання прибутку, придбавши за 10 000 доларів США, що згідно з офіційним курсом Національного банку України станом на 21.04.2022 становить 292 549 гривень, в місті Тернополі у ОСОБА_16 автомобіль Land Rover Range Rover, номер кузова НОМЕР_11 , яким надалі відповідно до домовленості користувався для власних потреб ОСОБА_10 .

Далі ОСОБА_10 діючи відповідно до спільного злочинного наміру, використав 12 500 євро, які було попередньо за невстановлених обставин у період часу із 24.02.2022 по 27.04.2022 конвертовано із грошових коштів, отриманих як благодійні пожертви для потреб Збройних Сил України, з метою одержання прибутку, надавши їх ОСОБА_13 для придбання автомобіля Audi Q5 для власних потреб.

У свою чергу ОСОБА_13 , діючи відповідно до спільного злочинного умислу, передав ОСОБА_17 , який не був обізнаний про злочинний умисел ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та ОСОБА_7 , 27.04.2022 частину грошових коштів в сумі 11 000 євро на придбання автомобіля Audi Q5 для власних потреб. У подальшому ОСОБА_17 після фактичного придбання автомобіля Audi Q5, номер кузова НОМЕР_12 , 05.05.2022 передав його ОСОБА_13 та отримав від нього решту узгодженої вартості у сумі 1 500 євро.

Внаслідок цього ОСОБА_13 за попередньою змовою з ОСОБА_10 та ОСОБА_7 використав грошові кошти, отримані ОСОБА_10 як благодійні пожертви для потреб Збройних Сил України для отримання прибутку, придбавши за 12 500 євро для власного користування автомобіль Audi Q5, номер кузова НОМЕР_12 , що згідно з офіційним курсом Національного банку України станом на дати передачі коштів становить 389 646.8 гривень.

В подальшому, 10.05.2022 р. ОСОБА_13 оформив на себе право власності на зазначений автомобіль у Регіональному сервісному центрі ГСЦ МВС в Тернопільській області, що за адресою: Тернопільська область, Тернопільський район, с. Підгороднє, вул. Стрийська, 5.

Таким чином, ОСОБА_10 за попередньою змовою з ОСОБА_13 та ОСОБА_7 використали благодійні пожертви, призначені для потреб Збройних Сил України, з метою отримання прибутку на загальну суму 1 854 910.19 гривень, що в 1 495.3 раза перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян та відповідно до примітки ст. 201-2 КК України є великим розміром.

28 червня 2022 року у кримінальному провадженні №0000060 від 09 квітня 2022 року ОСОБА_7 повідомлено про те, що вона підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України.

Ініціатор клопотання зазначив, що в ході досудового розслідування згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна об`єкт нерухомого майна за реєстраційним №101 належить ОСОБА_7 на праві приватної спільної часткової власності в розмірі Ѕ частки: квартира АДРЕСА_8 , право власності на яку остання набула 23.06.2021 на підставі договору № 48/2 від 01.10.2020, укладеного між ТзОВ «Домобудівник» та ОСОБА_10 і ОСОБА_7 , та об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 15695723, що належить ОСОБА_7 на праві спільної сумісної власності: квартира АДРЕСА_3 .

Крім цього, згідно із реєстраційною карткою на транспортний засіб встановлено, що у власності ОСОБА_7 перебуває транспортний засіб Jeep Cherokee р. н. НОМЕР_2 ,свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_13 від 17.02.2022 року.

Метою арешту слідчий зазначив забезпечення конфіскації майна як виду покарання (п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України), підставою арешту - ч. 5 ст. 170 КПК України та наявність достатніх підстав вважати, що суд може призначити ОСОБА_7 покарання у виді конфіскації майна у разі визнання її винуватою у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, а необхідність арешту обґрунтована ризиком його відчуження з метою приховання та уникнення конфіскації.

29 червня 2022 р. ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської обл. клопотання слідчого про арешт майна було задоволено. Накладено арешт на: квартиру АДРЕСА_2 в розмірі Ѕ приватної спільної часткової власності; квартиру АДРЕСА_3 за реєстраційним номером 15695723, яка належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_7 ; транспортний засіб Jeep Cherokee р. н. НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 17.02.2022, який перебуває у власності ОСОБА_7 .

Слідчий суддя дійшов висновку, що ОСОБА_7 має статус підозрюваної у вищевказаному кримінальному провадженні, тому існують достатні підстави вважати, що суд, в разі визнання особи винуватою, може призначити покарання у виді конфіскації майна. Незастосування такого заходу забезпечення як арешт майна може нести ризики, зокрема, його відчуження з метою уникнення можливої конфіскації.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі щодо накладення арешту на майно.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку статей 170-173 КПК України для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Застосовуючи заходи забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні про арешт майна, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції» та «Кушоглу проти Болгарії»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. Накладаючи арешт на майно, слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає, аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Однак, зазначених вимог закону слідчий суддя не дотримався.

Суд апеляційної інстанції з огляду на ч. 1 ст. 404 КПК переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

За положеннями ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, до матеріалів клопотання слідчою долучено Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна: об`єкт нерухомого майна за реєстраційним №101 належить ОСОБА_7 на праві приватної спільної часткової власності в розмірі Ѕ частки: квартира АДРЕСА_8 , право власності на яку остання набула 23 червня 2021 р. на підставі договору №48/2 від 01 жовтня 2022 р., укладеного між ТзОВ Домобудівник та ОСОБА_10 і ОСОБА_7 ; об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 15695723, який належить ОСОБА_7 на праві спільної сумісної власності: квартира АДРЕСА_3 .

Крім цього, згідно з реєстраційною карткою на транспортний засіб, яка була долучена до клопотання слідчою, транспортний засіб Jeep Cherokee р. н. НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 17.02.2022, перебуває у власності ОСОБА_7 .

Що стосується доводів апеляційної скарги в частині заперечення щодо накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2 , в розмірі Ѕ приватної спільної часткової власності, колегія суддів зазначає наступне.

Як убачається з матеріалів провадження, наданих слідчому судді, зазначені у клопотанні слідчого обставини підозри ОСОБА_7 могли мати місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних та доказами. Тобто існують обґрунтовані підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні згаданого кримінального правопорушення.

Крім того, на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення.

На підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише можна визначити, що причетність ОСОБА_7 до скоєння кримінального правопорушення, підозра у якому їй повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування слідчим суддею щодо неї такого обмежувального заходу, як арешт майна.

Колегія суддів вважає, що накладення арешту не на все майно, що є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , а лише на його частину, яка належить підозрюваній, відповідатиме положенням ч. 5 ст. 170 КПК України щодо можливості накладання арешту на майно з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання саме підозрюваної.

Це узгоджується з позицією, викладеною в постанові Великої палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 2-3392/11 (провадження № 14-105цс19).

На думку колегії суддів, слідчий суддя всупереч твердженням апелянта обґрунтовано дійшов висновку про наявність підстав для накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2 , в розмірі Ѕ приватної спільної часткової власності ОСОБА_7 , адже це відповідає вимогам ст. 170 КПК України.

На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку, що з урахуванням поданих слідчою документів і даних на момент розгляду клопотання слідчим суддею було обґрунтовано прийнято рішення про арешт вищезазначеного майна підозрюваної з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Проте, як вважає колегія суддів, слідчим суддею не доведено існування правових підстав для накладення арешту на інше майно, про яке йдеться в клопотанні слідчої, передбачених п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Частиною першою та пунктом 3 ч. 2 ст. 170 КПК України передбачена можливість накладення арешту з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання. У цьому випадку арешт накладається на майно підозрюваного за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна (ч. 4 ст. 170 КПК України). На підставі ст. 59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються. Конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

Отже, можливість накладення арешту на майно з метою забезпечення можливої конфіскації закон пов`язує з:

1)наявністю процесуального статусу підозрюваного в особи, щодо майна якої ставиться питання про арешт;

2)закріплення конфіскації як додаткового виду покарання в санкції статті Кримінального кодексу України, яка інкримінована підозрюваному;

3)належність підозрюваному майна, щодо якого ставиться питання про арешт, на праві власності.

Стороною обвинувачення не було надано суду допустимих в розумінні ст. 86 КПК України доказів, що підозрювана ОСОБА_7 є володільцем іншої частини майна, про арешт якого ставиться питання в клопотанні слідчого, зокрема, транспортного засобу Jeep Cherokee та квартири АДРЕСА_3 .

Так, посилаючись на Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, згідно якого об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 15695723 належить ОСОБА_7 на праві спільної сумісної власності, а саме квартира АДРЕСА_3 , та реєстраційну картку на транспортний засіб, згідно якої транспортний засіб Jeep Cherokee р. н. НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 17.02.2022, перебуває у власності ОСОБА_7 , - не відповідало дійсності з огляду на таке.

До апеляційної скарги стороною захисту долучено копії документів, які свідчать, що на момент розгляду слідчим суддею клопотання слідчого про арешт майна транспортний засіб Jeep Cherokee р. н. НОМЕР_2 та квартира спільного заселення під номером АДРЕСА_4 , що розташована в багатоквартирному будинку під номером АДРЕСА_1 , вже не перебували у власності ОСОБА_7 .

Зокрема, на підтвердження аргументів апеляційної скарги в цій частині, стороною захисту долучено копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_14 від 28 травня 2022 р., згідно якого транспортний засіб Jeep Cherokee, номер кузова НОМЕР_4 , р. н. НОМЕР_15 , належить ОСОБА_18 .

Крім цього, до апеляційної скарги долучено копію договору купівлі-продажу квартири, з якого вбачається, що 04 грудня 2020 р. ОСОБА_7 та інший співласник ( ОСОБА_19 ) відчужили (продали) в користь ОСОБА_20 квартиру спільного заселення під номером АДРЕСА_3 за 336 808, 00 грн., який посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу ОСОБА_21 04 грудня 2020 р. за №1889.

Згідно ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення.

Дані обставини підтверджуються також долученими стороною захисту доказами, а саме: довідкою, виданою приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу ОСОБА_21 , якою підтверджено обставини, зазначені у вищенаведеному договорі; інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за №305080850, сформованої 15 липня 2022 р. приватним нотаріусом ОСОБА_22 , в якій відсутні відомості щодо об`єкту нерухомого майна за реєстраційним номером 15695723, який би належав ОСОБА_7 на праві спільної сумісної власності, а саме: квартири за АДРЕСА_3 .

Як вбачається з копії повідомлення про підозру, в ході досудового розслідування на підставі зібраних доказів 28 червня 2022 р. ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України.

Дані обставини свідчать про те, що ОСОБА_7 відчужила транспортний засіб Jeep Cherokee, номер кузова НОМЕР_4 , р. н. НОМЕР_15 (28 травня 2022 р.) та квартиру спільного заселення під номером АДРЕСА_4 , що розташована в багатоквартирному будинку під номером АДРЕСА_1 (04 грудня 2020 р.), тобто до моменту набуття статусу підозрюваної (28 червня 2022 р.) та відповідно до моменту внесення клопотання слідчою про арешт майна (29 червня 2022 р.). На зазначене слідчий суддя уваги не звернув.

Виходячи зі змісту поданого до слідчого судді клопотання про арешт майна, слідчий в розумінні вимог ст. 132 КПК України не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, а слідчий суддя у відповідності до ст. 94 КПК України належним чином не оцінив ці докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття законного рішення.

Враховуючи, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України, за яке законом передбачено додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, а також відповідно до матеріалів кримінального провадження підозрювана на момент внесення клопотання слідчою про арешт майна не була власником ні автомобіля Jeep Cherokee д. н. з. НОМЕР_15 , ні квартири спільного заселення під номером АДРЕСА_4 , що розташована в багатоквартирному будинку під номером АДРЕСА_1 , колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що має місце порушення права власників цього майна, які не є підозрюваними у відповідності до матеріалів кримінального провадження, не притягується до відповідальності в даному кримінальному провадженні.

Безпідставний арешт майна, яке не перебуває у власності підозрюваної, не враховує розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та призводить до негативних наслідків арешту майна.

У сукупності з обставинами кримінального провадження колегія суддів переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на згадане майно, діяв не у спосіб і не у межах діючого законодавства, арешт застосував всупереч засадам розумності та співмірності, а тому колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відтак відповідно до положень ч. 1 ст. 409 КПК ухвала слідчого судді підлягає скасуванню.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 407 КПК за результатами апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу та постановити нову.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого про накладення арешту на майно слід задовольнити частково, наклавши арешт на майно, яке належить підозрюваній ОСОБА_7 на праві спільної часткової власності шляхом заборони відчуження та розпорядження таким майном, а саме квартири АДРЕСА_2 , в розмірі Ѕ приватної спільної часткової власності.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 404, 405, 407, 409, 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника підозрюваної ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської обл. від 29 червня 2022 р., якою задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000060 від 09 квітня 2022 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000060 від 09 квітня 2022 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України, задовольнити частково.

Накласти у кримінальному провадженні №0000060 від 09 квітня 2022 р. арешт шляхом заборони відчуження та розпорядження на майно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої в АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 , з метою конфіскації майна як виду покарання:

- квартиру АДРЕСА_2 , в розмірі Ѕ приватної спільної часткової власності.

У решті вимог клопотання - відмовити.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

_______________ _______________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3