Березівський районний суд Одеської області
25.08.2022
Справа № 494/571/19
Провадження № 1-кп/494/41/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25.08.2022 року м. Березівка
Березівський районний суд Одеської області
у складі головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Мар`янівка, Березівського району, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Мар`янівка, Березівського району, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, -
До Березівського районного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.
Вказане кримінальне провадження перебувало у судді ОСОБА_7 з 11.05.2019 року по 16.11.2021 року.
Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказане кримінальне провадження надійшло у провадження судді ОСОБА_1 .
Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 09.06.2022 року вказаний обвинувальний акт прийнято до провадження.
Так, 17 березня 2019 року, приблизно о 20 год. 00 хв., по АДРЕСА_1 поряд з домоволодінням між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 виникла сварка. На ґрунті давно виниклих неприязних відносин, у ході сварки в ОСОБА_4 виник умисел на спричинення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень. На виконання свого злочинного умислу ОСОБА_4 з використанням дерев`яного держака від лопати, який остання взяла на території домоволодіння, завдала удари по ногам ОСОБА_8 .
У ході вчинення ОСОБА_4 протиправних дій, вказаний факт помітила ОСОБА_5 , у якої виник умисел на спільне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 . На виконання свого спільного злочинного умислу ОСОБА_5 з використанням дерев`яної палиці, яку взяла на території домоволодіння, та ОСОБА_4 , з використанням дерев`яного держака завдали ОСОБА_8 не менше 6 ударів по її ногам.
Своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , згідно з висновком експерта, спричинили ОСОБА_8 легкі тілесні ушкодження у вигляді синців нижніх кінцівок.
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, - умисне легке тілесне ушкодження.
Також 17 березня 2019 року, приблизно о 20 год. 00 хв., по АДРЕСА_1 ОСОБА_5 помітила конфлікт, під час якого ОСОБА_4 завдавала удари ОСОБА_8 по ногам держаком від лопати. У ході вчинення ОСОБА_4 протиправних дій, у ОСОБА_5 виник умисел на спільне з останньою спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 . На виконання свого злочинного умислу ОСОБА_5 та ОСОБА_4 взявши палиці, діючи умисно, завдали не менше 6 ударів по нижніх кінцівках потерпілій. У продовження своїх протиправних дій, ОСОБА_5 взяла пляшку речовини для чищення та виляла її на голову ОСОБА_8 .
Своїми умисними, протиправними діями, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , згідно з висновком експерта, спричинили ОСОБА_8 легке тілесне ушкодження у вигляді синців нижніх кінцівок. Своїми умисними протиправними діями, ОСОБА_5 , згідно з висновком експерта, спричинила ОСОБА_8 легке тілесне ушкодження, з короткочасним розладом здоров`я у вигляді хімічних опіків голови, шиї, тулубу, верхніх та нижніх кінцівок І-ІІ А, Б 10% поверхні тіла, синців нижніх кінцівок.
Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, - умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Перед початком розгляду кримінального провадження у підготовчому судовому засіданні, через канцелярію Березівського районного суду Одеської області, від ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до суду надійшли клопотання про звільнення їх від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. У судовому засідання було з`ясовано ту обставину, що обвинувачені визнають вину у вчиненні кримінальних правопорушення.
В судовому засіданні прокурор зазначив, що з моменту вчинення кримінальних правопорушень пройшло три роки, а відтак двохрічний строк притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_4 за ч.1 ст. 125 КК України та трьохрічний строк притягнення ОСОБА_5 за ч.2 ст. 125 КК України в даному кримінальному провадженні закінчився, клопотання є підставними та підлягають задоволенню.
Потерпіла ОСОБА_8 була повідомлена належним чином про судове засідання, однак до суду не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила. Її представник - адвокат ОСОБА_9 подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її та ОСОБА_8 відсутності.
Обвинувачені підтримали подане клопотання, обвинуваченим роз`яснено положення ч. 3 ст. 285 КПК України, а також те, що звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України є звільненням з нереабілітуючих підстав та що вони мають право на розгляд обвинувального акту у повному обсязі, з метою їх виправдання по суті обвинувачення. Обвинувачені надали згоду на звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, при цьому вину у вчинених кримінальних правопорушеннях визнали.
Суд вивчивши матеріали кримінального провадження та клопотання, заслухавши учасників процесу, приходить до висновку про наявність підстав для закриття даного кримінального провадження, виходячи з наступного.
У відповідності з вимогами ч.4 ст.286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Звільнення від кримінальної відповідальності - це врегульована законом відмова держави від засудження особи, яка вчинила злочин від застосування щодо неї примусу у формі покарання.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.
Згідно з положеннями ч. 1ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Судом встановлено, що кримінальні правопорушення, які інкримінуються обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були вчинені 17.03.2019 року.
При цьому, порівняльний аналіз положень ст. ст. 12, 49, ч.1,2 ст.125 КК України, в редакції, що діяла на момент вчинення кримінальних правопорушень, які інкримінуються ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та в чинній редакції, свідчить про те, що чинна редакція закону не поліпшує становище обвинувачених, тому суд вважає за необхідне застосувати правові норми кримінального закону в редакції, що діяла на момент вчинення злочинів, які інкримінуються обвинуваченим.
Санкцією ч. 1ст. 125 КК України, в редакції, яка діяла на час вчинення цього кримінального правопорушення, передбачено покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк до двохсот годин, або виправними роботами на строк до одного року.
Санкцією ч. 2ст. 125 КК України, в редакції, яка діяла на час вчинення цього кримінального правопорушення, передбачено покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до одного року, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років.
Таким чином, вказані злочини, відповідно до положень ст.12 КК України в редакції, яка діяла на час вчинення цих злочинів, є злочинами невеликої тяжкості.
Згідно з п.1 ч. 1ст. 49 КК України, в редакції, що діяла на момент вчинення злочинів, у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки.
Згідно з п.2 ч. 1ст. 49 КК України, в редакції, що діяла на момент вчинення злочинів, у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки.
Відповідно, з моменту вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1ст. 125 КК України, минуло більше двох років, а з моменту вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, минуло більше трьох років.
Обставини, передбачені ч.2, 3 ст.49 КК України, за наявності яких перебіг давності зупиняється, або переривається, судом не встановлено.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1, ст. 125 КК України, у вчинені якого обвинувачується ОСОБА_4 та кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2, ст. 125 КК України, у вчинені якого обвинувачується ОСОБА_5 не відносяться до категорії злочинів, передбачених ч.5 ст.49 КК України, у разі вчинення яких давність не застосовується.
Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 19.11.2019 року у справі № 345/2618/16-к, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч.1 ст.49 КК України, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.
Відтак, суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням. При цьому, суд має з`ясувати думку сторін щодо закриття кримінального провадження за такою підставою, у разі згоди обвинуваченого (засудженого) розглянути питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності.
Слід зазначити, що Велика палата Верховного Суду у постанові від 17 червня 2020 року (справа №598/1781/17, провадження №13-47кс20) наголосила, що звільнення від кримінальної відповідальності за статтею 49 КК (сплив строків давності) є безумовним і здійснюється судом незалежно від факту примирення з потерпілим, відшкодування обвинуваченим шкоди потерпілому, щирого каяття тощо.
Окрім цього, у постанові від 26 березня 2020 року (справа №730/67/16-к, провадження №51-6463км19) колегією суддів ККС зроблено висновок про те, що передбачений законом (ст.49 КК) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням ними своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення.
Таким чином, навіть за невизнання обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення, проте наявності його згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках за умови роз`яснення йому підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення.
Відповідно до ч. 1ст. 128 КПК особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Статтею 129 КПК України, встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.
Вирішення цивільного позову при звільненні особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження по справі суперечить вказаним вище нормам закону.
Враховуючи системний аналіз зазначених норм КПК, суд дійшов висновку, що цивільний позов не підлягає розгляду у випадках закриття кримінального провадження як на досудовому розслідуванні, так і в суді, а тому цивільний позов слід залишити без розгляду.
Витрати пов`язані із залученням експертів у кримінальному провадженні відсутні. Запобіжний захід обвинуваченим не обирався. Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Згідно вимог ч.3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
З огляду на викладене дане кримінальне провадження слід закрити та звільнити обвинувачених від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.
На підставі наведеного, відповідно до ч. 2 ст. 12, п. 1,2 ч.1 ст.49, ч. 1,2 ст. 125 КК України в редакції закону від 11.01.2019 року, п.1 ч.2 ст. 284 ст.ст. 285, 286, 288, 372 КПК України, суд -
Клопотання обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про звільнення їх від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження задовольнити.
Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі п. 1 ч.1 ст.49 КК України.
Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч.1 ст.49 КК України.
Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення моральної шкоди, заподіяної злочином залишити без розгляду.
Речові докази, а саме пластикову пляшку коричневого кольору з наклейкою сіро-зеленого кольору та дерев`яну палицю коричневого кольору знищити.
Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом семи днів з дня отримання копії ухвали.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1