Справа № 302/342/20
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.07.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Ужгороді кримінальне провадження 11-кп/4806/119/22, за апеляційними скаргами начальника Міжгірського відділу Хустської окружної прокуратури ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Хустського районного суду Закарпатської області від 17.12.2021.

Цим вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, із середньою спеціальною освітою, непрацюючий, неодружений, раніше судимий вироком Міжгірського районного суду від 02.09.2015 за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 03 (три) роки 06 (шість) місяців, на підставі ст.ст.75,104 КК України звільнений від відбування покарання із встановленням іспитового строку 02 (два) роки, засуджений:
- за ч.1 ст.121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 06 (шість) років;
- за ч.3 ст.296 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 03 (три) роки.
На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_6 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 06 (шість) років.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 за цим вироком ухвалено рахувати з моменту його затримання - з 23 год. 12.02.2020.
Запобіжний захід ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу залишено тримання під вартою.
Речові докази: кухонний ніж, чоловічу футболку та спортивну кофту з прорізами тканини та слідами темно-бурого кольору схожої на кров, які зберігаються в кімнаті речових доказів ВП №2 Хустського РУП ГУ НП в Закарпатській області знищено.
Згідно вироку ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень за таких обставин.
ОСОБА_6 12.02.2020 близько 21 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись перед входом в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » яке розташоване в АДРЕСА_2 , під час словесного конфлікту із громадянином ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , що виник між ними у приміщенні кафе та продовжився на вході в кафе, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи

-2-

громадський порядок, виражаючи явну неповагу до суспільства, в присутності відвідувачів цього закладу, демонструючи перед ними свою зухвалу поведінку, схопив із стойки бармена кухонний ніж, який використовувався барменом для нарізки продуктів харчування, з яким знаходячись на вході кафе, тримаючи його в правій руці, почав ним погрожувати ОСОБА_9 прикладаючи його до горла та живота потерпілого та словесно висловлювати погрози про його застосування. Після чого в конфлікт втрутився присутній ОСОБА_10 , з метою припинити хуліганські дії обвинуваченого, який вперто продовжував хуліганські дії та не реагував на зауваження сторонніх осіб. На зауваження зроблені з боку ОСОБА_10 про припинення хуліганських дії, обвинувачений ОСОБА_6 , діючи з особливою зухвалістю наніс однин удар кухонним ножем, який взяв із стійки бару в область живота ОСОБА_10 , після чого кинув ножа та побіг від входу кафе у напрямку дороги, і повернувся через короткий проміжок часу. Завданим ударом ножем з боку ОСОБА_6 , потерпілому ОСОБА_10 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді ушитої колото-різаної рани на шкірних покривах живота зліва та проникаючого ножового поранення черевної порожнини із пошкодженням тонкого кишечника. Згідно з висновком експерта №37 від 18.03.2020, тілесні ушкодження, заподіяні під час даної пригоди потерпілому ОСОБА_10 , відповідно до Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995, кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, що є небезпечними для життя на момент заподіяння. Крім того, під час вказаної пригоди, внаслідок протиправних дій з боку ОСОБА_6 , що були вчинені з мотивів явної не поваги до суспільства, супроводжувалися особливою зухвалістю, грубим порушенням громадського порядку, що виразилось принизливому ставленні до всіх присутніх громадян, спричиненні ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень було припинено роботу кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».
За даних обставин, діяння обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.4 ст.296 ККК України суд перекваліфікував на діяння, передбачені ч.3 ст.296 КК України, як хуліганство, тобто, грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, пов`язане з опором іншим громадянам, які припиняли хуліганські дії та визнав доведеною вину ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, що є небезпечним для життя у момент його заподіяння.
В апеляційній скарзі, прокурор просить вирок суду від 17.12.2021 щодо ОСОБА_6 скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ч.4 ст.296 КК України та призначити йому покарання за ч.1 ст.121 КК України у виді позбавлення волі на строк 06 (шість) років, за ч.4 ст.296 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 04 (чотири) роки, на підставі ч.1 ст.70, ст.71 КК України призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 07 (сім) років. В обгрунтування апеляційних вимог вказує на незаконність вироку через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, зокрема, в частині перекваліфікації судом дій обвинуваченого ОСОБА_6 з ч.4 на ч.3 ст.296 КК України. Вважає, що суд першої інстанції безпідставно виключив з обсягу обвинувачення такі кваліфікуючі ознаки, як вчинення особою, раніше судимою за хуліганство та вчинення хуліганства із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень та перекваліфікував дії ОСОБА_6 на ч.3 ст.296 КК України, як особа, що раніше судима за хуліганство. Зазначене, на переконання прокурора, суперечить зібраним під час досудового розслідування та досліджених в ході розгляду матеріалів кримінального провадження доказам, а також показанням очевидців події. Зокрема, в ході допиту обвинуваченого ОСОБА_6 , останній показував, що регулярно відвідував кафе «Зорепад», йому достовірно було відомо місце знаходження вказаного кухонного ножа,

-3-

який знаходився за прилавком, і ним постійно користувались працівники закладу при реалізації продуктів харчування. Також встановлено, що ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з хуліганських спонукань в присутності друзів потерпілого ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , інших сторонніх осіб, на території кафе затіяв сварку із ОСОБА_9 та штовхнув його плечем. Зрозумівши, що самотужки він не справиться із ОСОБА_9 , знаючи, що в приміщенні кафе знаходиться ніж, зайшов у приміщення закладу, взяв з прилавку ніж, повернувся до ОСОБА_9 , погрожуючи заподіянням тілесних ушкоджень та висловлюючи наміри про його застосування, почав прикладати ніж до живота та шиї останнього. З метою припинення зухвалих та протиправних дій ОСОБА_6 , які вперто протягом тривалого часу він не припиняв, демонструючи цим нехтування існуючим в суспільстві правилами поведінки, моральності і благопристойності, у конфлікт втрутився ОСОБА_10 , який разом з іншим особами почав робити йому зауваження, після чого ОСОБА_6 , діючи з особливою зухвалістю, безпричинно, умисно, тримаючи в правій руці ніж, заподіяв ОСОБА_10 один удар в область живота, спричинивши останньому тяжке тілесне ушкодження. Зазначене підтверджено показами власників та працівників кафе «Зорепад» - свідками ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 . Тобто ОСОБА_6 , при прийнятті рішення про заволодіння та використання ножа для вчинення хуліганських дій та спричинення умисних тяжких тілесних ушкоджень, достовірно знав його місцезнаходження та фактично використав спеціально пристосований предмет (ніж), внаслідок чого ним же умисно і заподіяв тяжке тілесне ушкодження потерпілому ОСОБА_10 . Окрім того, звертає увагу на те, що вироком Міжгірського районного суду Закарпатської області від 24.04.2017 за ч.2 ст.185 та ч.1 ст.296 КК України, яким ОСОБА_6 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 03 (три) роки 07 (сім) місяців 15 (п`ятнадцять) днів (вирок не набрав законної сили), також ОСОБА_6 засуджений вироком Міжгірського райсуду Закарпатської області від 21.06.2019 за ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ст.ст.98,102,103 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 03 (три) роки 06 (шість) місяців, на підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків частково приєднано невідбуту частину покарання вироком від 02.09.2015 - 06 (шість) місяців позбавлення волі, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 03(три) роки 09 (дев`ять) місяців (вирок не набрав законної сили.). Обидва кримінальні провадження до сьогоднішнього дня знаходиться на розгляді в Закарпатському апеляційному суді. Нове кримінальне правопорушення ОСОБА_6 вчинив 12.02.2020, тобто під час дії попереднього вироку, а тому покарання йому повинно було бути призначено із застосуванням ч.1 ст.71 КК України.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 вказує на суворість призначеного йому покарання, яке йому призначено без урахування пом`якшуючих покарання обставин щирого каяття, активного сприяння у розкритті кримінальних правопорушень. Окрім того, судом не враховано відсутність претензій з боку потерпілого, перед яким він вибачився, по місцю проживання характеризується позитивно. Більш того, на його думку, поза увагою суду залишилась і поведінка потерпілого та свідка ОСОБА_9 , які самі спровокували його до конфлікту. Також вважає, що судом безпідставно визнано обтяжуючою покарання обставиною рецидив злочинів. Окрім того, у вироку зазначено про його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.291 КК України, яке йому не інкримінувалось. Вважає, що судом без достатніх підстав відмовлено у задоволенні клопотання про об`єднання кримінальних проваджень про його засудження за ч.2 ст.185, ч.1 ст.296 та за ч.3 ст.185 КК України, які знаходяться на розгляді в Закарпатському апеляційному суді, у зв`язку з чим просить об`єднати вказані кримінальні провадження з даним та визначити йому остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 06 (шість) років. Також просить зарахувати йому в строк покарання термін його попереднього ув`язнення на підставі ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України №838-VIII.

-4-
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_5 , яка підтримала подану апеляційну скаргу та висловив заперечення проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , який заперечив проти задоволення апеляційної скарги прокурора та наполягав на задоволенні його апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг,колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана не обґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
За ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права в кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду із прав людини.
Відповідно до вимог ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно положень ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.
Згідно зі статтею 129 Конституції України гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами є однією з основних засад судочинства.

Зазначений конституційний припис покладає на суд обов`язок здійснювати повне фіксування судового процесу технічними засобами, оскільки саме за умови такого фіксування судового процесу гарантується конституційне право кожного на судовий захист, а також забезпечуються законність та інші основні засади судочинства.
Засада щодо гласності судового процесу та його повне фіксування технічними засобами розкривається у статті 27 КПК і складається із трьох взаємопов`язаних елементів: 1) гласність судового провадження; 2) відкритість судового провадження; 3) повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Ураховуючи те, що зазначена норма-засада є цілісною, фіксування судового засідання є допоміжним елементом щодо двох інших елементів гласності судового процесу, яка полягає у забезпеченні обізнаності учасників судового провадження щодо результатів судового розгляду та у праві на ознайомлення з процесуальними рішеннями й отримання їх копій, а також надання в суді інформації про дату, час і місце судового розгляду та про ухвалені в ньому судові рішення (частина перша статті 27 КПК), та відкритості судового процесу право кожного бути присутнім під час судового розгляду, за винятком випадків, визначених законом (частина друга статті 27 КПК).

-5-

Загальними засадами кримінального провадження, зокрема п.20 ч.1 ст.7 КПК України, а також ч.5 ст.27 цього Кодексу визначено, що під час судового розгляду та у випадках, передбачених цим Кодексом, під час досудового розслідування забезпечується повне фіксування судового засідання та процесуальних дій за допомогою звуко та відеозаписувальних технічних засобів. Офіційним записом судового засідання є лише технічний запис, здійснений судом у порядку, передбаченому цим Кодексом.
У відповідності до вимог ч.ч.4,6 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді під час судового провадження є обов`язковим. Незастосування технічних засобів фіксування кримінального провадження у випадках, коли воно є обов`язковим, тягне за собою недійсність відповідної процесуальної дії та отриманих внаслідок її вчинення результатів, за винятком випадків, коли сторони не заперечують проти визнання такої дії та результатів її здійснення чинними.
Попри це, при перевірці матеріалів кримінального провадження щодо ОСОБА_6 апеляційним судом встановлено, що в ньому відсутні аудіозаписи судових засідань від 17.08.2021 та 20.09.2021, в ході яких відбувався судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_6 . При цьому, зі змісту журналу судового засідання від 17.08.2021 вбачається, що судом першої інстанції саме цієї дати виконувались дії, передбачені ст.338 КПК України.
Наведене свідчить про порушення вимог кримінального процесуального закону, передбачених ст.107 КПК України.
Зважаючи на відсутність технічного носія та значимість тих процесуальних дій, які проводились у судовому засіданні 17.08.2021 і мали стати «інформативною основою» ухваленого судового рішення, однак інформація про нього виявилась відсутньою на технічному носії й такі порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними, такими, що перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.
Крім того, у відповідності до п.7 ч.2 ст.412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо у матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання або технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.415 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачені пунктом 7 частини 2 статті 412 цього Кодексу.
Підставами для скасування чи зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є такі порушення норм кримінального процесуального закону, які шляхом позбавлення, чи обмеження гарантованих КПК України прав учасників кримінального провадження, недотримання процедури судочинства, чи іншим шляхом вплинули, чи могли вплинути на винесення законного, обґрунтованого та вмотивованого судового рішення.
Колегія суддів вважає, що неухильне дотримання передбаченої законом процесуальної форми є неодмінною умовою повного, всебічного й об`єктивного дослідження обставин кримінального провадження, встановлення істини в справі й прийняття правильного рішення. При цьому конкретне порушення кримінального процесуального закону може бути визнано апеляційним судом істотним чи неістотним, залежно від обставин кримінального провадження.
Окрім того, згідно з вимогами ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта. Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення.

Із матеріалів кримінального провадження та журналу судового засідання від 17.08.2021 вбачається, що у ході судового розгляду справи прокурором було змінено

-6-

обвинувачення ОСОБА_6 , а змінений обвинувальний акт щодо нього викладено у новій редакції, відповідно до якої прокурор прийшов до висновку про встановлення в ході судового розгляду нових фактичних обставин кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 .

Статтею 338 КПК України передбачено, що з метою зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення прокурор має право змінити обвинувачення, якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дійшовши до переконання, що обвинувачення потрібно змінити, прокурор після виконання вимог статті 341 цього Кодексу складає обвинувальний акт, в якому формулює змінене обвинувачення та викладає обґрунтування прийнятого рішення. Копії обвинувального акта надаються обвинуваченому, його захиснику, потерпілому, його представнику та законним представникам. Обвинувальний акт долучається до матеріалів кримінального провадження. Частина 4 цієї ж статті вказує, що у разі зміни обвинувачення в суді суд роз`яснює обвинуваченому, що він буде захищатися в судовому засіданні від нового обвинувачення, після чого відкладає розгляд не менше ніж на сім днів для надання обвинуваченому, його захиснику можливості підготуватися до захисту проти нового обвинувачення.

Однак, з огляду на відсутність аудіозапису судового засідання від 17.08.2021 апеляційний суд позбавлений можливості перевірити, чи дотримався суд першої інстанції вказаної норми кримінально процесуального закону, зокрема, чи надав прокурору можливості оголосити змінене обвинувачення або обмежився лише клопотанням прокурора про приєднання нового обвинувального акту до матеріалів провадження та врученням його копії учасникам судового розгляду, а також чи роз`яснив обвинуваченому, що він буде захищатися в судовому засіданні від нового обвинувачення.

При цьому колегія суддів враховує, що Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008, зазначив, що у тексті підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19.12.1989 у справі «Камасінскі проти Австрії», №9783/82, п.79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див. рішення від 25.03.1999 у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» №25444/94, п.52; рішення від 20.04.2006 у справі «І.Н. та інші проти Австрії», №42780/98, п.34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 01.03. 2001 у справі «Даллос проти Угорщини» № 29082/95, п.47). Крім того, право бути проінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п.3 ст.6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п.54, а також «Даллос проти Угорщини», п.47).

-7-

Таким чином, зважаючи на часткову відсутність фіксування судового провадження у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 через відсутність, зокрема, технічного носія від 17.08.2021, колегія суддів позбавлена можливості перевірити вищевказані доводи, дати їм відповідну оцінку та прийняти законне і обгрунтоване рішення.
Установлені та наведені в ухвалі апеляційного суду порушення кримінального процесуального закону є істотними, оскільки торкаються прав та законних інтересів обвинуваченого, потерпілого, перешкодили суду повно, і всебічно розглянути кримінальне провадження, і вплинули, чи могли вплинути на постановлення законного, обґрунтованого та вмотивованого судового рішення, а тому вирок підлягає скасуванню. Дані порушення не можуть бути усунені апеляційним судом в ході апеляційного розгляду, а тому відповідно до вимог п.7 ч.2 ст.412 КПК України є безумовною підставою для скасування вироку.
З огляду на викладене колегія суддів вважає, що допущені судом першої інстанції порушення вимог кримінального процесуального закону під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_6 є істотними і такими, що перешкодили суду всебічно, повно та об`єктивно розглянути кримінальне провадження, що є безумовною підставою для скасування вироку.
Отже, апеляційним судом встановлено порушення п.7 ч.2 ст.412 КПК України, що відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.415 цього Кодексу є безумовною підставою для скасування вироку та призначення нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції.
Згідно п.3 ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Відповідно до ст.412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінально процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, а крім того, якщо у матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання або технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого за ч.1 ст.121 та ч.4 ст.296 КК України, місцевим судом допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального законодавства та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, які мають значення для правильного вирішення кримінального провадження, що є безумовною підставою для скасування судового рішення та призначення, відповідно до ст.415 КПК України нового розгляду у суді першої інстанції.
Відповідно до ч. 2 ст. 415 КПК України призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.
При новому розгляді кримінального провадження, суду першої інстанції необхідно усунути встановлені недоліки, всебічно, повно й об`єктивно дослідити всі обставини кримінального провадження, ретельно перевірити доводи апеляційних скарг обвинуваченого та прокурора, в тому числі щодо кваліфікації діянь ОСОБА_6 , його особи, тяжкості кримінальних правопорушень, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, необхідності призначення покарання на підставі ч.1 ст.71 КК України, та застосування положень ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України №838-VIII, дати відповідну оцінку доказам у їх сукупності та ухвалити законне й обґрунтоване рішення, яке б відповідало вимогам ст.370 КПК України.

-8-

З урахуванням наведеного, апеляційні скарги прокурора та обвинуваченого підлягають частковому задоволенню, вирок Хустського районного суду Закарпатської області від 17.12.2021 скасуванню, а матеріали кримінального провадження направленню до суду першої інстанції на новий розгляд.
При вирішенні питання в частині запобіжного заходу, апеляційний суд бере до уваги положення ст.419 КПК України, а також ст.ст.177,194 цього Кодексу.
Дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд вважає, що існують передбачені ст.177 КПК України ризики, зокрема, ризики того, що обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків чи інших учасників у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Вказані вище висновки підтверджуються даними про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення в тому числі злочинів проти власності, тяжкістю інкримінованих ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, одне з яких, відповідно до ст.12 КК України, відносяться до тяжких злочинів, а також тяжкістю покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у разі доведення його вини.
Указані вище обставини в їх сукупності виправдовують подальше тримання ОСОБА_6 під вартою і дають підстави для продовження строку тримання його під вартою.
Керуючись ст.ст.404,405,407,412,415,419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги прокурора Міжгірського відділу Хустської окружної прокуратури ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.
Вирок Хустського районного суду Закарпатській області від 17.12.2021 щодо ОСОБА_17 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121 та ч.3 ст.296 КК України скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції в іншому складі суду.
Встановити обвинуваченому ОСОБА_18 строк тримання під вартою до 03.09.2022 включно.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді