Подільський районний суд міста Києва
Провадження № 1-кп/758/746/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.10.2022 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження № 758/11674/18, відомості про яке внесені 19 липня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000012, відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бориспіль Київської області, громадянина України, українця, з вищою освітою, не депутата, не інваліда, одруженого, утриманців не маючого, військовозобов`язаного, працюючого на посаді заступника начальника відділу складського обліку вилученого майна та розпорядження Управління матеріального забезпечення та розвитку Київської митниці ДФС, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України,-
де сторонами виступають, з боку:
обвинувачення - прокурор ОСОБА_4 ;
захисту: обвинувачений ОСОБА_5 ,
захисник адвокат ОСОБА_6 ,

за участю прокурора, обвинуваченого та його захисника, -

встановив:

Обвинувальний акт стосовно ОСОБА_5 надійшов до Подільського районного суду м. Києва 04.09.2018 року.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.08.2021 року, справа передана в провадження судді ОСОБА_1 .
Згідно обвинувального акту ОСОБА_5 , обвинувачується у наданні неправомірної вигоди службовій особі за вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України при наступних обставинах.
Наказом Департаменту захисту економіки Національної поліції України від 11.08.2017 № 257-ос, майора поліції ОСОБА_7 призначено на посаду начальника сектору протидії корупції Управління захисту економіки в Київській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України.
Відповідно до вимог ст. ст. 3, 22 Закону України «Про запобігання корупції», посадовим та службовим особам правоохоронних органів забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання та надання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, а також іншим службовим особам.
Положеннями п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання корупції» встановлено, що особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняні до них особи у разі надходження пропозиції щодо неправомірної вигоди або подарунка, незважаючи на приватні інтереси, зобов`язані невідкладно вжити таких заходів, як письмово повідомити про пропозицію безпосереднього керівника (за наявності) або керівника відповідного органу, підприємства, установи, організації, спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції.
Згідно ст. 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.
Відповідно до ст. 255 КУпАП протоколи про адміністративні правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ (Національної поліції).
Згідно п. 3 ч. 2 розділу 4 Положення про Департамент захисту економіки Національної поліції України, затвердженого наказом голови Національної поліції України від 07.11.2015 № 81, працівники департаменту мають право складати адміністративні протоколи про виявлені факти порушення антикорупційного законодавства та направляти їх до судових органів у встановленому законодавством порядку.
Пунктом 2.4.2. Інструкції про порядок обліку кримінальних та адміністративних корупційних правопорушень, затвердженої наказом Генеральної прокуратури, Міністерства внутрішніх справ, Служби безпеки, Міністерства доходів і зборів, Міністерства оборони, Державної судової адміністрації України 22.04.2013 № 52/394/172/71/268/60 передбачено, що працівник (посадова особа) перед складанням протоколу про адміністративне корупційне правопорушення погоджує його проект та матеріали перевірки у прокурора, який здійснює нагляд за додержанням законів у сфері запобігання та протидії корупції.
Відповідно до посадової інструкції начальника сектору протидії корупції Управління захисту економіки в Київській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України, майор поліції ОСОБА_7 на вказаній посаді уповноважений на складання протоколів на території м. Києва та Київської обл. про вчинення адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією та корупційних правопорушень на суб`єктів категорії А, Б, в тому числі 1, 2, 3, 4 та інших категорій державних службовців, суддів, прокурорів, працівників НАБУ, СБУ, МОЗ, ДФС, ЗС України; здійснення всіх необхідних дій відповідно до КУпАП, Закону України «Про запобігання корупції», Закону України «Про Національну поліцію» для ефективного, всебічного розгляду та документуванню корупційних правопорушень.
Таким чином, начальник сектору протидії корупції Управління захисту економіки в Київській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України майор ОСОБА_7 уповноважений складати протоколи про вчинення адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією.
Відповідно до наказу начальника Київської митниці Державної фіскальної служби від 09.02.2016 № 126-о, ОСОБА_5 переведено на посаду заступника начальника відділу складського обліку вилученого майна та розпорядження ним управління матеріального забезпечення та розвитку Київської митниці ДФС, перебуває у спеціальному званні «радник податкової та митної справи II рангу».
Відповідно до Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» та п. п. 1, 4, 7 Положення про Державну фіскальну службу України (далі - ДФС), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2014 № 236, ДФС є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок), державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску, тобто відноситься до правоохоронного органу.
Відповідно до п. 341.1 ст. 341 Податкового кодексу України, служба в контролюючих органах є професійною діяльністю придатних до неї за станом здоров`я, освітнім рівнем та віком громадян України, що пов`язана з формуванням державної податкової та митної політики в частині адміністрування податків, зборів, платежів, реалізацією податкової та митної політики, політики у сфері контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів, а також із здійсненням контролю за додержанням податкового, митного та іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи.
Згідно з п. 342.1 ст. 342 Податкового кодексу України, посадовою особою контролюючого органу може бути особа, яка має освіту за фахом та відповідає кваліфікаційним вимогам, встановленим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, якщо інше не передбачено законом, та на яку покладено виконання завдань, зазначених у цьому Кодексі та Митному кодексі України.
Відповідно до п. 342.4 ст. 342 Податкового кодексу України, посадові особи контролюючих органів є державними службовцями.
Згідно з ч. 2 ст. 6 Закону України «Про державну службу» посада заступника начальника відділу складського обліку вилученого майна та розпорядження ним управління матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури Київської митниці ДФС, яку займає ОСОБА_5 відносяться категорії «Б» посад державної служби.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про державну службу» державний службовець зобов`язаний дотримуватися Конституції України та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.
У порядку ст. 68 Конституції України ОСОБА_5 зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції України та законів України.
Згідно з приміткою до ст. 172-6 КУпАП суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон) зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Частиною 1 ст. 45 Закону визначено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а» і «в» п. 2, п. 5 ч. 1 ст. З цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті НАЗК декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - Декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.
Згідно з п. З ч. 1 ст. 46 Закону в декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, вказується інформація про цінне рухоме майно, вартість якого перевищує 100 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня звітного року, що належить суб`єкту декларування або членам його сім`ї на праві приватної власності, у тому числі спільної власності, або перебуває в її володінні або користуванні незалежно від форми правочину, внаслідок якого набуте таке право.
Відповідно до п. п. «б» п. 3 ч. 1 ст. 46 Закону, такі відомості включають дані щодо транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, а також щодо їх марки та моделі, року випуску, ідентифікаційного номера (за наявності). Відомості про транспортні засоби та інші самохідні машини і механізми зазначаються незалежно від їх вартості.
Частиною 1 ст. 210 Цивільного кодексу України, передбачено, що правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.
Однак, ОСОБА_5 перебуваючи на посаді заступника начальника відділу складського обліку вилученого майна та розпорядження ним управління матеріального забезпечення та розвитку Київської митниці ДФС, в порушення вищевказаних нормативно-правових актів, з метою уникнення адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 4 ст. 172-6 КУпАП, вирішив стати на злочинний шлях, вчинивши корупційний злочин за наступних обставин.
Так, начальник сектору протидії корупції Управління захисту економіки в Київській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України майор поліції ОСОБА_7 за результатами проведеної перевірки встановив, що згідно з відомостями з вантажно-митної декларації форми МД-2 №UA125010/2017/4516 від 19.05.2017 громадянка ОСОБА_8 розмитнила автомобіль марки «Ford» моделі «Kuga» Vin-код НОМЕР_2 (далі - Автомобіль) вартістю 8 000 ЄВРО при курсі валюти 29,52 грн. Зазначене підтверджується копією митної декларації, поданою нею 19.05.2017.
Відповідно до звіту № 3289 про оцінку легкового автомобіля, що ввозиться на митну територію України Ford Kuga, Vin-код НОМЕР_2 вартість Автомобіля станом на 29.05.2017 склала 354 618,13 грн.
Автомобіль 14.06.2017 зареєстровано за громадянкою ОСОБА_8 під державним номерним знаком НОМЕР_3 .
Проте, відповідно до публічної частини Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування ОСОБА_5 у поданій ним декларації за 2017 рік не вказав наявність у нього у користуванні зазначеного транспортного засобу. При цьому, свою доньку ОСОБА_8 зазначив у розділі 2.2. декларації як члена своєї сім`ї.
Також встановлено, що в розділі 6 Декларації за 2017 рік ОСОБА_5 зазначено, що в нього та членів його сім`ї відсутні транспортні засоби, а також відсутній такий Автомобіль у нього в користуванні.
16.07.2018 у невстановлений досудовим розслідуванням час, начальник сектору протидії корупції Управління захисту економіки в Київській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України майор поліції ОСОБА_7 прибув до приміщення Київської митниці ДФС за адресою: Київська область, м. Бориспіль, Міжнародний аеропорт «Бориспіль» з метою вручення адміністративного протоколу заступнику начальника управління Київської митниці ДФС.
Того ж дня, поблизу виходу з адміністративного приміщення Київської митниці ДФС до ОСОБА_7 звернувся ОСОБА_5 , відносно якого ОСОБА_7 проводилась перевірка щодо можливого вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 4 ст. 172-6 КУпАП.
У ході розмови, ОСОБА_5 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, у завуальованій формі натякав службовій особі, а саме, начальнику сектору протидії корупції Управління захисту економіки в Київській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України майору поліції ОСОБА_7 на надання йому неправомірної вигоди, не озвучуючи її розмір, за вирішення питання щодо нескладання протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 4 ст. 172-6 КУпАП, відносно нього, ОСОБА_5 , та відповідно непритягнення його в подальшому судом до адміністративної відповідальності.
Далі ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_7 , що зателефонує йому згодом для вирішення питання щодо нескладання протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 4 ст. 172-6 КУпАП, відносно нього, ОСОБА_5 , та відповідно непритягнення його в подальшому судом до адміністративної відповідальності.
Одразу після цього, ОСОБА_7 про зазначені вище протиправні дії ОСОБА_5 повідомив правоохоронні органи та надалі діяв під їх контролем з метою викриття злочинної діяльності останнього.
У подальшому, ОСОБА_5 27.07.2018 близько 13 год. 00 хв., продовжуючи свій злочинний умисел направлений на надання неправомірної вигоди службовій особі зателефонував з номеру мобільного телефону НОМЕР_4 ОСОБА_7 та повідомив про необхідність зустрітись 27.07.2018.
В той же день, близько 13 год. 53 хв. ОСОБА_5 зустрівся з ОСОБА_7 , у приміщенні піцерії «Челентано» за адресою: м. Київ, вул. Спаська, 9А. Під час розмови ОСОБА_5 в черговий раз запитав у ОСОБА_7 про можливість вирішення питання щодо нескладання протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язаного з корупцією.
В свою чергу, ОСОБА_7 повідомив, що матеріали перевірки знаходяться у нього та після отримання висновку експерта про оцінку Автомобіля вони скеруються на погодження в прокуратуру, а по їх надходженню він складе відповідний протокол і, в подальшому, направить його до суду.
Однак, ОСОБА_5 почав натякати на надання ОСОБА_7 неправомірної вигоди у розмірі 200 доларів США, за нескладання протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язаного з корупцією та додав, що під`їде знову на протязі дня.
Надалі, 27.07.2018 близько 18 год. 34 хв. ОСОБА_5 зустрівся із ОСОБА_7 на перетині вул. Межигірської та вул. Спаської у м. Києві. Під час зустрічі, рухаючись по вул. Спаській в м. Києві, ОСОБА_5 в порушення вищевказаних вимог законодавства, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, близько 18 год. 36 хв. надав ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 5 тис. грн., в якості неправомірної вигоди за нескладання протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 4 ст. 172-6 КУпАП, відносно нього, ОСОБА_5 , та відповідно непритягнення його в подальшому судом до адміністративної відповідальності.
Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у наданні неправомірної вигоди службовій особі за вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 від надання пояснень відмовився на підставі ст. 63 Конституції України, просив його виправдати, оскільки жодного злочину він не вчиняв. Під час дослідження судом речових доказів зазначив, що пред`явлені стороною обвинувачення грошові кошти в сумі 5000,00 грн. є не його і їх походження йому невідоме.
На підтвердження вини обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369КК України сторона обвинувачення посилається на показання свідків, допитаних під час судового розгляду, зокрема:
- показання свідка ОСОБА_7 , який суду показав, що він станом на липень 2018 року був працівником поліції начальником сектору ДСР НП України та до його посадових обов`язків відносилось складання протоколів про вчинені адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією. На цей час в секторі УЗЕ, в якому він працював, знаходились матеріали щодо вчинення ОСОБА_5 корупційного адміністративного правопорушення, оскільки в декларації за 2017 рік він не вказав автомобіль «Форд Куга», яким реально користувався саме ОСОБА_5 . Вказав, що за нескладання протоколу про адміністративне правопорушення щодо нього, ОСОБА_5 з початку пропонував, а в подальшому дав йому хабар. Про те, що йому пропонують хабар, свідок повідомив свого керівника і в подальшому отримання ним даного хабаря відбувалось під контролем правоохоронних органів. Зазначив, що під час передачі коштів ОСОБА_5 підтвердив йому ще передає кошти в гривнях в сумі 5000,00 грн. Події щодо вчинення ОСОБА_5 злочину мали місце влітку 2018 року. Безпосередньо в день передачі коштів у свідка було декілька зустрічей з обвинуваченим, на першій вони обговорили суму хабаря в розмір 200 доларів США, дана зустріч відбулась біля місця роботи свідка по вул. Межигірській, 8 у м. Києві в першій половині дня, в другій половині дня між свідком та обвинуваченим відбулась друга зустріч, навпроти провулку Хорива у м. Києві, під час якої обвинувачений передав свідку з рук в руки грошові кошти, які знаходились в аркуші паперу білого кольору, після передачі коштів свідок перепитав обвинуваченого скільки там коштів, а згодом розгорнув і переконався що там грошові кошти. Одразу після передачі коштів свідок і обвинувачений розійшлися. В подальшому до свідка підійшли працівники ДВБ НП України та прокуратури для того щоби вилучити отримані ним кошти. На момент вилучення у нього грошових коштів встановлену на нього камеру спостереження уже вимкнули. Вказав, що обвинувачений обговорення суми здійснював натяками, але було проговорено 200 доларів США. Кошти йому пропонувались за нескладення протоколу за адміністративне правопорушення пов`язане з корупцією. Свідок також вказав, що ОСОБА_5 схиляв його до отримання неправомірної вигоди, питався свідка про те, що йому потрібно зробити «щоб не було протоколу». Вищевказані пропозиції були біля будівлі УЗЕ НП України в Києві та митниці в Борисполі. Свідку пропонувалось 200 доларів США за нескладання протоколу. Вказав, що для аудіо та відео фіксації злочину йому вручалась спецтехніка. Записи зустрічей були безперервні. Зазначив, що він бачив відео та аудіо запис зустрічі за його участі, в військовій прокуратурі, що стосувалось передачі коштів. Вказав, що у нього згідно функціональних обов`язків було право складати адміністративні протоколи. Вказав, що огляд його кабінету і його був проведений, перед зустріччю з ОСОБА_5 , зранку. Перед зустрічами в день передачі коштів на нього два рази встановлювали та підключали спецтехніку. Після зустрічі в першій половині дня, він повернувся до свого службового кабінету і майже постійно перебував у ньому до другої зустрічі. Його огляд перед зустріччю був проведений шляхом перевірки вмісту його кишень. Вірність дати та часу проведення огляду підтверджує, оскільки перевіряв правильність їх зазначення.
- показання свідка ОСОБА_9 , який суду показав, що події свідком яких він був, були літом 2018 року, у дворі будинку по АДРЕСА_2 . Він приймав участь в слідчій дії в якості понятого. Зазначив що в дворі будинку стояв високий рудий мужчина біля автомобіля, поруч з ним знаходився в кайданках інший чоловік, якого він впізнає як обвинуваченого. В подальшому працівники правоохоронних органів з задньої кишені штанів рудого мужчини витягнули білу серветку, в якій знаходились грошові кошти в сумі 5000,00 грн. купюрами по 500 гривень, далі склали протокол, який підписали поняті та інші учасники процесуальної дії, все фіксувалось на відео. Протокол затримання він підписував на місці затримання, адвокат був відсутній.
- показання свідка ОСОБА_10 , який суду показав, що події свідком яких він був, були 4 роки назад, літом, близько 16.00-17.00 години, в дворі будинку по АДРЕСА_2 . На місці події знаходився чоловік в кайданах - обвинувачений, якого знімала камера, із задньої кишені штанів якого витягнули кошти по 500 гривень в сумі 5000,00 грн, які були в кульку. Вся процедура оформлення матеріалів тривала до 03.00 години ночі.
Від допиту інших свідків сторони обвинувачення прокурор відмовилась.
Також на підтвердження вини обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України стороною обвинувачення надані письмові документи, які були досліджені в ході судового розгляду, зокрема:
-Витяг з ЄРДР від 19.07.2018 року № 0000112;
-Рапорт заступника начальника відділу СУ ГУНП в Київській області від 27.07.2018 року;
-Рапорт старшого оперуповноваженого в ОВС Київського обласного управління ДВБ НП України ОСОБА_11 від 17.07.2018 року;
-Пояснення відібране у ОСОБА_7 17.07.2018 року;
-Копія декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру Декларацію ОСОБА_5 за 2017 рік;
-Копія декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру Декларацію ОСОБА_5 за 2013 рік;
-Копія супровідного листа УЗЕ в Київській області ДЗЕ НП України про направлення матеріалів перевірки № 6607/39/109/02-2018 від 13.07.2018;
-Копія декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за 2013 рік на ім`я ОСОБА_5 від 27.02.2014;
-Рапорт начальника сектору протидії корупції УЗЕ в Київській області ДЗЕ НП України ОСОБА_7 від 16.07.2018;
-Копія супровідного листа УЗЕ в Київській області ДЗЕ НП України про направлення матеріалів перевірки № 6607/39/109/02-2018 від 13.07.2018;
-Копія листа Державної фіскальної служби України Київська митниця ДФС №3963/1/10-70-04-48 від 29.05.2018;
-Копія довідки Державної фіскальної служби України Київська митниця ДФС на ім`я ОСОБА_5 № 102 від 29.05.2018;
-Копія присяги державного службовця ОСОБА_5 від 29.01.1997 р.;
-Копія наказу Державної фіскальної служби України Київська митниця ДФС № 126-о від 09.02.2016;
-Копія Попередження витягу Закону України від 14.10.2014 року № 1700-VII «Про запобігання корупції» 04.06.2015;
-Копія Листа-ознайомлення (Додаток №1 до Розпорядження Київської митниці ДФС від 10.04.2015 № 18/1-р);
-Копія наказу Міністерства доходів і зборів України Київська митниця міндоходів про присвоєння спеціального звання № 469-0 від 25.12.2013;
-Реєстраційна картка ТЗ на автомобіль Ford Kuga ( НОМЕР_5 );
-Копія листа Міністерства внутрішніх справ України Регіональний сервісний центр МВС в Київській області № 31/10-3347 від 17.07.2018;
-Копія водійського посвідчення ОСОБА_5 ;
-Копія висновку 27.07.2018;
-Копія листа Управління захисту економіки ДЗЕ НП України №6645/39/109/02-2018 від 16.07.2018;
-Заява ОСОБА_7 від 20.07.2018;
-Постанова про залучення до конференційного співробітництва від 20.072018;
-Заява ОСОБА_7 від 20.07.2018;
-Розписка ОСОБА_7 від 20.07.2018;
-Заява ОСОБА_12 від 27.07.2018;
-Протокол огляду місця події від 27.07.2018;
-Додаток до протоколу ОМП носій інформації карта пам`яті microSD 8 GB з відеозаписом проведення огляду місця події;
-Протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 27.07.2018;
-Додаток до протоколу затримання компакт диск CD-R із відеозаписом затримання ОСОБА_5 ;
-Постанова про визнання речовими доказами від 28.07.2018;
-Постанова про визнання речовими доказами від 06.08.2018;
-Квитанція № 967;
-Ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03.08.2018 року про арешт тимчасово вилученого майна, справа № 761/29140/18;
-Ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03.08.2018 року про арешт тимчасово вилученого майна, справа № 761/29144/18;
-Ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 30.07.2018 року про арешт тимчасово вилученого майна, справа № 761/28858/18;
-Супровідний лист про направлення ухвали суду про призначення судової технічної експертизи документів №24/13-2089 від 20.08.2018;
-Супровідний лист Київського НДЕКЦ МВС України № 19/111/8-4/37259 від 27.08.2018;
-Довідка про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні №0000112;
-Висновок експерта № 8-4/1485 від 23.08.2018;
-Ілюстрована таблиця до висновку експерта № 8-4/1485 від 23.08.2018;
-Постанова про визнання речовими доказами від 27.08.2018;
-Квитанція № 183;
-Ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 01.08.2018 про арешт майна справа № 761/29033/18, провадження № 1-кс/261/19722/2018;
-Протокол огляду від 06.08.2018;
-Постанова про визнання документом та його приєднання до матеріалів кримінального провадження від 06.08.2018;
-Документ компакт диск DVD-R з надписом «УЗЕ та ДФС»;
-Лист з Департаменту захисту економіки НП України № 9982/39/04-18 від 28.08.2018;
-Копія положення про департамент захисту економіки Національної поліції України затверджено Наказом Національної поліції України від 07.11.2015 №81;
-Копія положення про управління захисту економіки в Київській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України затверджено наказом Департаменту захисту економіки Національної поліції України від 16.11.2015 № 3;
-Копія біографічної довідки на ОСОБА_7 ;
-Копія витягу з наказу № 257 о/с від 11.08.2017;
-Посадові інструкції начальника сектору протидії корупції ОСОБА_7 ;
-Постанова про внесення змін до групи прокурорів у кримінальному провадженні від 03.08.2018;
-Витяг з ЄРДР
-Заява ОСОБА_7 від 28.08.2018;
-Протокол огляду від 28.08.2018;
-Ілюстрована таблиця до протоколу огляду від 28.08.2018;
-Постанова про визнання речовими доказами від 28.08.2018;
-Розписка ОСОБА_7 від 28.08.2018;
-Постанова про визнання документом та його приєднання до матеріалів кримінального провадження від 28.08.2018;
-Паперовий конверт з документом оптичний носій інформації компакт-диск (CD-R) з надписом «Звукозапис розмов контакта «Олександр, Пільтяй»;
-Лист Управління захисту економіки ДЗЕ НП України № 8030/39/109/03-2018 вд23.08.2018;
-Копія супровідного листа Управління захисту економіки ДЗЕ НП України № 7344/39/109/02-2018 від 03.08.2018;
-Копія протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 4 ст. 176-6 КУпАП № 391 від 03.08.2018;
-Протокол огляду від 27.07.2018;
-Додаток до протоколу огляду від 27.07.2018 носій інформації карта пам`яті micro SD 8 Gb;
-Клопотання про надання дозволу на проведення негласних слідчих (розшукових) дій № 572т від 23.07.2018;
-Доручення про проведення негласних слідчих (розшукових) дій (у порядку ст. ст.41 КПК України) № 576т від 23.07.2018;
-Постанова про проведення негласної слідчої (розшукової) дії № 590т від 25.07.2018;
-Доручення про проведення негласних слідчих (розшукових) дій (у порядку ст. ст. 36,41 КПК України) № 591т від 25.07.2018;
-Протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо, відео контроль особи вих. № 1804нт/42-09/01-2018 від 10.08.2018;
-Додаток до протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-, відео контроль особи № 1804нт/42-09/01-2018 від 10.08.2018 магнітний носій micro SDHC - інв. № 248;
-Додаток до протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - аудіо-, відео контроль особи № 1804нт/42-09/01-2018 від 10.08.2018 магнітний носій micro SDHC - інв. № 252;
-Протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - аудіо-, відео контроль особи вих. № 1805нт/42-09/01-2018 від 10.08.2018;
-Додаток до протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - аудіо-, відео контроль особи № 1805нт/42-09/01-2018 від 10.08.2018 магнітний носій micro SDHC - інв. № 247;
-Протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо- відео контроль особи вих. № 1806нт/42-09/01-2018 від 10.08.2018;
-Ухвала Апеляційного суду міста Києва Вих. № 01-15798н/т НСД від 23.07.2018;
-Ухвала Апеляційного суду міста Києва Вих. № 01-15799н/т НСД від 23.07.2018;
-Повідомлення про проведення негласних слідчих (розшукових) дій №20/8243 вих. 18 від 28.08.2018;
-Повідомлення про проведення негласних слідчих (розшукових) дій № 20/8246 вих. 18 від 28.08.2018;
-Постанова про зміну правової кваліфікації кримінального провадження від 31.08.2018;
-Витяг з ЄРДР;
-Розписка сторони захисту;
-Доручення на проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 24.07.2018 № 587т.
Також стороною захисту було надано суду:
- Постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19.09.2018 року, справа № 359/6391/18, якою закрито провадження по справі відносно ОСОБА_5 про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-6 КУпАП. В описовій частині постанови зазначено, що згідно протоколу №391 від 03.08.2018, ОСОБА_5 , обіймаючи посаду заступника начальника відділу складського обліку вилученого майна та розпорядження ним Управління матеріального забезпечення та розвитку інфраструктури Київської митниці, будучи державним службовцем категорії «Б», маючи спеціальне звання, в порушення вимог п.п. «б» п. 3 ч. 1 ст. 46 ЗУ «Про запобігання корупції», подав 20.03.2018 до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, декларацію за 2017 рік, в якій зазначив недостовірні відомості, а саме не вказав наявність транспортного засобу, який перебуває в нього на праві користування та належить членові його сім`ї, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 172-6 КУпАП.
- Постанову Київського апеляційного суду від 26.10.2018 року, якою апеляційну скаргу заступника керівника Бориспільської місцевої прокуратури на постанову Бориспільського міськрайонного суду від 19.09.2018 року, якою провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 172-6 КУпАП відносно ОСОБА_5 , закрито у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення повернуто особі, яка її подала.
Судом також досліджені матеріали, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_5 . Відповідно до яких останній на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, до адміністративної відповідальності притягувався за ч. 4 ст. 172 6 КУпАП , на профілактичних обліках не перебуває, заяв та скарг відносно ОСОБА_5 не надходило, по місцю проживання характеризується позитивно.
Заслухавши в судовому засіданні сторони кримінального провадження та свідків сторони обвинувачення, дослідивши письмові докази обвинувачення, надавши оцінку всім доказам за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд дійшов таких висновків.
Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне відстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом, що встановлено ст.22 КПК України.
Відповідно до вимог ст. ст. 22, 26 КПК України, судом були створені всі умови для реалізації сторонами їх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Відповідно до принципу диспозитивності, закріпленому в ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений цим Кодексом. Суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.
Згідно ст. 373 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Згідно зі ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Відповідно до змісту ст. 92 КПК України обов`язок доказування покладений на прокурора. Саме сторона обвинувачення повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом. Суд оцінює надані сторонами докази відповідно до ст. 94 КПК України з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Відповідно до ст. 94 КПК України жоден доказ не має наперед встановленої сили. Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Відповідно до ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчинені кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини"передбачає, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У справі "Барбера, Мессеґе і Хабардо проти Іспанії" від 6 грудня 1988 року Європейський Суд з прав людини встановив, що "принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину, обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь обвинуваченого (підсудного).
Тягар доведення факту вчинення обвинуваченим (підсудним) злочину покладений на сторону обвинувачення і не може перекладатися на захист, чітко та недвозначно висловлено у низці рішень Європейського Суду з прав людини, зокрема, у § 39 Рішення Страсбурзького суду "Капо проти Бельгії" від 13 січня 2005 року.
Згідно з положеннями ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Статтею 7 КПК України закріплені загальні засади кримінального провадження, серед яких є верховенство права, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини.
Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ст. 8 КПК України).
Суд зазначає, що достовірність доказів в загальному розумінні означає, що вони правильно, адекватно відображають матеріальні і нематеріальні сліди. Доказуванням є дія по встановленню істинності будь - якого судження, положення (тези) на підставі інших суджень, істинність яких перевірена, за допомогою аргументів (посилок), істинність яких встановлена. Очевидно, що використання в доказуванні сумнівних, недостовірних даних може викликати помилкові висновки. Логічно зробити висновок, що доказова інформація повинна мати ознаки достовірності. Тільки за такої умови вона може бути покладена в основу висновків у справі, використана як засіб доказування.
Оцінюючи докази, необхідно керуватися принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у пункті 43 рішення ЄСПЛ від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». ЄСПЛ зазначив, що відповідно до його прецедентної практики під час оцінки доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Авшар проти Туреччини», п. 282). Критерій доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.
У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессега і Ябардо проти Іспанії» від 06 грудня 1998 року Європейський суд вирішив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою» (п. 150, п. 253).
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази (параграф 34 рішення у справі Тейксейра де Кастро проти Португалії від 9 червня 1998 року, параграф 54 рішення у справі Шабельника проти України від 19 лютого 2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканність, на повагу до приватного і сімейного життя, таємницю кореспонденції, на недоторканність житла (статті 5, 8 Конвенції) тощо. Таким чином, даючи офіційне тлумачення положення частини третьої статті 62 Конституції України, Конституційний Суд України виходить з того, що обвинувачення особи у вчиненні злочину не може ґрунтуватися на доказах, одержаних у результаті порушення або обмеження її конституційних прав і свобод, крім випадків, у яких Основний Закон України допускає такі обмеження.
Касаційний кримінальний суд у складі Верховного Суду, розглядаючи справу № 688/788/15-к, у постанові від 04.07.2018 року визначив, що стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.
Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.
Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.
Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.
При дослідженні доказів, зібраних у ході досудового розслідування кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 369 КК України, судом встановлено, що обвинувачення ОСОБА_5 ґрунтується, зокрема, на показаннях свідків обвинувачення.
Під час судового свідок ОСОБА_7 , надав покази наведені в тексті вироку вище, і які суд сприймає критично, оскільки в силу своїх службових обов`язків, на нього, як на працівника поліції було покладено виконання функцій по складанню протоколів про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, внаслідок чого він був прямо зацікавлений у їх складенні, направленні до суду та притягнення особи, щодо якої складено протокол, до відповідальності. Також суд враховує те, що саме свідок ОСОБА_7 ініціював початок кримінального провадження щодо обвинуваченого і в той же час будучи діючим працівником поліції та особою, що залучена до конфіденційного співробітництва, та маючи відповідні повноваження, не здійснив затримання обвинуваченого ОСОБА_5 , одразу після ніби то вчинення ним інкримінованого кримінального правопорушення передачі коштів службовій особі. Під час надання показів в суді свідок ОСОБА_7 вказав, що одразу після передачі йому коштів до нього підійшли працівники прокуратури та ДВБ НП України для вилучення коштів, що в свою чергу прямо суперечить відеозапису Протоколу огляду місця події від 27.07.2018 року з якого вбачається, що вилучення коштів відбувалось в зовсім іншому місці ніж передача коштів. Таким чином суд приходить до висновку, що ОСОБА_7 , як працівник поліції, який проходить службу в органах внутрішніх справ з 25.08.1998 року по даний час, прямо зацікавлений в обвинувальному вирішенні даної справи по суті, кримінальне провадження по якій, було розпочате на підставі його ініціативи у формі рапорту та відеозаписів, які він здійснював до внесення відомостей до ЄРДР.
Аналізуючи показання свідків обвинувачення ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , які приймали участь в якості понятих при огляді місця, суд приходить до висновку, що вони не містять доказової бази вини обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, оскільки в даних ними показаннях відсутня будь-яка інформація на підтвердження вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення. А показання свідка ОСОБА_10 суперечать в цілому фабулі обвинувачення, яку відстоює сторона обвинувачення, оскільки з його показів прямо випливає, що грошові кошти, які були передані свідку ОСОБА_7 були вилучені не в останнього, а в обвинуваченого, що суперечить дослідженому в судовому засіданні відеозаписі протоколу огляду місця події, під час якого вилучались кошти.
Проводячи аналіз письмових доказів обвинувачення, суд дійшов висновку, що жодний із наданих стороною обвинувачення доказів як сам по собі, так і в сукупності з іншими, з точки зору достатності та взаємозв`язку, не дає достатніх підстав стверджувати про доведеність вчинення обвинуваченим інкримінованих йому кримінальних правопорушень.
Стороною обвинувачення в якості письмових доказів надано в тому числі:
-Протокол огляду від 27.07.2018 року, який проведений в період часу з 09.56 год. до 10.30 год., яким оглянуто службовий кабінет свідка ОСОБА_7 та його особисто, на наявність у нього грошових коштів та інших цінних речей та виявлено у нього грошові кошти в сумі 300,00 грн. Даним протоколом сторона обвинувачення доводила факт відсутності у свідка ОСОБА_7 грошових коштів, які він отримав в подальшому, в якості неправомірної вигоди. В той же час суд критично ставиться до даного протоколу, оскільки дослідивши даний письмовий доказ та долучений до нього відеозапис вбачає, що в період часу з 10.30 год. до 18.40 год. тобто понад вісім годин, свідок, який був залучений до конфіденційного співробітництва, був поза аудіо та відео контролем правоохоронних органів, що в свою чергу не позбавляло його можливості набути вилучені в подальшому у нього грошові кошти в іншому місці чи інших осіб;
-Протокол огляду місця події від 27.07.2018 року, який проведений в дворі будинку АДРЕСА_3 , під час якого в період часу з 19.05 год. до 19.55 год. оглянуто ОСОБА_7 та вилучено у нього грошові кошти в сумі 5000,00 грн. купюрами номіналом по 500 гривень. Суд критично ставиться до відомостей зазначених у даному протоколі, оскільки як вбачається із сукупного аналізу показань свідків та інших досліджених письмових доказів вбачається, як зазначено вище, що в період часу з 10.30 год. до 18.40 год. свідок ОСОБА_7 перебував поза аудіо та відео контролем. Грошові кошти, як зазначає сторона обвинувачення, отримані ОСОБА_7 у ОСОБА_5 , вилучаються у свідка ОСОБА_7 за адресою двір будинку АДРЕСА_3 , що знаходиться на відстані близько 500 метрів від місця, яке свідок вказує як таке, на якому йому були передані кошти. Незважаючи на те, що свідок ОСОБА_7 , момент отримання грошових коштів проходив службу в органах поліції, він не здійснив затримання особи, що здійснила кримінальне правопорушення, безпосередньо після отримання коштів. Незважаючи на наявність дозволів на проведення негласних слідчих (розшукових) дій, відсутні відомості про місце перебування та дії свідка ОСОБА_7 в період часу з 18.40 год. до 19.06 год. 27.07.2018 року та наявність або відсутність отримання ним вилучених у нього грошових коштів;
-Протокол огляду від 28.08.2018 року, яким оглянуто мобільний телефон марки Xiaomi - MI MAX 2, чорного кольору з IMEI 1: НОМЕР_6 , ІМЕІ 2: НОМЕР_7 , належний ОСОБА_7 , з якого вбачається наявність вхідних дзвінків від обвинуваченого ОСОБА_5 25.07.2018 року та 27.07.2018 року. Суд критично ставиться до відомостей наведених в даному протоколі, оскільки зазначена в ньому інформація була здобута шляхом огляду вказаного в ньому телефона, який був визнаний речовим доказом по справі і який сторона обвинувачення представити суду для огляду не змогла.
-Протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-, відео контролю особи, який складений 10.08.2018 року та яким зафіксовано зустрічі ОСОБА_5 та ОСОБА_7 . Суд критично ставиться до даного протоколу, на який сторона обвинувачення посилається, як на один із основних доказів по справі, оскільки дослідивши безпосередньо в судовому засіданні долучені до протоколу аудіо та відео файли, суд вбачає, що на них відсутний факт передачі грошових коштів ОСОБА_5 свідку ОСОБА_7 . Із змісту аудіо запису долученого до протоколу, судом не виявлено доказової інформації, яка прямо свідчить про здійснення передачі коштів, обвинуваченим ОСОБА_5 , свідку ОСОБА_7 . Стороною обвинувачення не надано суду доказів, які підтверджують ту обставину, що особа, зображена на відео це саме ОСОБА_5 ;
-Протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-, відео контролю особи, яким зафіксовано зміст телефонних розмов між абонентами НОМЕР_4 ( ОСОБА_5 ) та НОМЕР_8 ( ОСОБА_7 ). Суд сприймає даний протокол критично, оскільки відсутні належні та достовірні відомості, що особою, голос якої відтворюється на аудіозаписі, є саме ОСОБА_5 , а стороною обвинувачення не надано суду та не заявлялось в процесі судового розгляду клопотання про проведення фоноскопічної експертизи.
-Документ Оптичний носій інформації (DVD-R диск) з надписом «Відео запис УЗЕ та ДФС», який являється додатком до рапорту старшого оперуповноваженого в ОВС Київського обласного управління ДВБ НП України майора поліції ОСОБА_11 від 17.07.2018, на якому збережені відео файли «Відео розмови Пільтяй», суд вважає даний доказ недопустимим, оскільки інформація розміщена на ньому здобута свідком до внесення відомостей про злочин до Єдиного реєстру досудових розслідувань, яке відбулось 19.07.2018 року.
-Протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - контроль за вчиненням злочину від 10.08.2018 року, суд сприймає критично, оскільки наведена у ньому інформація не підтверджується іншими належними та допустимими доказами, наданими стороною обвинувачення та дослідженими в судовому засіданні.
Разом з тим, як встановлено і органом досудового розслідування, так і в ході судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_5 та свідок ОСОБА_7 були раніше знайомі між собою, до дня вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, оскільки свідком здійснювалось оформлення адміністративних матеріалів щодо обвинуваченого.
Суд наголошує, що доказ має бути бездоганним, щоб виконувати свою роль, тобто він має бути отриманий із суворим дотриманням порядку, визначеного кримінальним процесуальним законом. Порушення цього порядку або ж будь-яких помилок чи дрібних недоліків є неприпустимим, адже це спотворює зміст доказу загалом. Аналогічної позиції притримується Верховний Суд у постанові від 19.09.2019 року справа № 694/930/16-К, провадження № 51-155 км 19.
Таким чином, ті обставини, які сторона обвинувачення вважала доведеними, жодними належними та допустимими доказами в судовому засіданні не підтверджені та спростовуються поясненнями сторони захисту, показаннями свідків та дослідженими матеріалами справи в їх сукупності. А тому ці обставини є лише припущенням обвинувачення і нічим об`єктивно не підтверджені та не свідчать про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину.
В судових дебатах прокурор просила визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні інкримінованого злочину та призначити йому покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.
Захисник обвинуваченого в судових дебатах підкреслив безпідставність пред`явленого обвинувачення та суперечності в показаннях свідків, зазначив, що сторона захисту не заперечує, що обвинувачений спілкувався із свідком ОСОБА_7 , оскільки як законослухняний громадянин, переживав, що свідок безпідставно складе на нього протокол про адміністративне правопорушення. Просив ухвалити виправдувальний вирок.
Під час проголошення останнього слова, обвинувачений зазначив, що він не визнає пред`явлене обвинувачення та просив його виправдати.
Згідно ст.2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.
Аналізуючи в сукупності показання свідків сторони обвинувачення, письмових та речових доказів, суд приходить до висновку, що жоден зі свідків, за виключенням свідка ОСОБА_7 , покази якого суд оцінює критично, з мотивів наведених вище, не бачив та прямо не підтверджує вчинення злочину саме обвинуваченим, у матеріалах справи відсутні будь-які письмові або речові докази, які свідчать про причетність обвинуваченого ОСОБА_5 до вчинення злочину.
Таким чином, аналізуючи всі докази, на підставі яких стороною обвинувачення обґрунтовується обвинувачення ОСОБА_5 з точки зору їх належності, допустимості та достовірності, їх достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд вважає, що вони є суперечливими, непослідовними, такими, що здобуті із порушенням встановленого порядку та не можуть бути покладені в основу обвинувального вироку.
Факт надання неправомірно вигоди службовій особі за вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду або будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища не підтверджується, «поза розумним сумнівом» жодним із наданих стороною обвинувачення доказів, оскільки жоден із наданих стороною обвинувачення доказів не свідчить про вчинення даного кримінального правопорушення.
У відповідності до роз`яснень, що містяться в ч.2 п.19 Постанови Пленуму Верховного суду від 01.11.1996 №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винуватою у вчиненні злочину може мати місце лише за умови доведеності її вини.
Наявність обґрунтованих сумнівів, встановлених судом, не узгоджується із принципом доказування поза розумним сумнівом. При цьому суд враховує правову позицію щодо визнання винності особи "поза розумним сумнівом" та визначення "стандартів доказування", висловлену Верховним Судом у постанові від 04.07.2018 по справі № 688/788/15-к, в якій зазначається, що при вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), визначеним частинами другою та четвертою статті 17 КПК України, згідно яких - ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.
Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.
Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій. Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду.
Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.
Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.
Таким чином, суд вважає, що представлені стороною обвинувачення докази не є настільки переконливими, що давало б суду підстави дійти висновку про винуватість ОСОБА_5 , у вчиненні інкримінованого йому злочину за ч. 1 ст. 369 КК України, "поза розумним сумнівом".
Такий обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, поєднуються з положеннями ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».
З врахуванням викладеного, даючи правову оцінку встановленим по кримінальному провадженню обставинам, суд вважає, що доводи обвинувачення не знайшли свого об`єктивного підтвердження, наведені стороною обвинувачення доводи ґрунтуються на припущеннях та на доказах, здобутих з грубим порушенням вимог кримінального процесуального закону, які не відповідають критеріям допустимості і законності.
Таким чином, суд, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, а саме: верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, дослідивши та оцінивши докази, надані стороною обвинувачення, яка проти закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами не заперечувала, в їх сукупності, приймає рішення про визнання невинуватим та виправдування обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 1 ст.369 КК України, на підставі ч.1 п.2 ст.373 КПК України, оскільки не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим ОСОБА_5 .
Речові докази, згідно ст.100 КПК України, відповідно, повернути та залишити за належністю законним володільцям, знищити та залишити у матеріалах кримінального провадження. Із врахуванням того, що судом не встановлено походження грошових коштів, які були вилучені у свідка ОСОБА_7 , суд вважає за доцільне звернути ці гроші в дохід Держави.
Судові витрати за проведення технічної експертизи документів, у розмірі 715,00 грн., згідно ст.124 КПК України, слід віднести на рахунок держави, оскільки судом ухвалюється виправдувальний вирок.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого під час судового розгляду не обирався.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.371, 370, ч.2 ст.373, 374, 376, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд -
ухвалив:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України та виправдати його у зв`язку з недоведеністю вчинення ним вказаного кримінального правопорушення, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України.
Речові докази:
- грошові кошти - десять банкнот номіналом п`ятсот гривень кожна, серії та номери: ЗИ6766793; ЛИ4477986; ФЗ6536358; СГ6261730; ВБ6237608; МВ6036019; СЗ2416881; ГК5191690; ФЖ1097357; ВГ8720200 конфіскувати в користь держави;
- серветку білого кольору, яка долучена до матеріалів кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження;
- мобільний телефон марки Samsung - SM-G950FD, з ІМЕІ: НОМЕР_9 , ІМЕІ: НОМЕР_10 з серійним номером: НОМЕР_11 , чорного кольору, в якому знаходяться картки мобільних операторів з абонентськими номерами, а саме: НОМЕР_12 (Мобільний оператор Київстар) та НОМЕР_13 (мобільного оператора ВФ Україна), який належить ОСОБА_5 повернути останньому за належністю;
- документ, оптичний носій інформації (DVD-R диск) з надписом «Відео запис УЗЕ та ДФС», який являється додатком до рапорту старшого оперуповноваженого в ОВС Київського обласного управління ДВБ НП України майора поліції ОСОБА_11 від 17.07.2018, на якому збережені відео файли «Відео розмови Пільтяй», який долучений до матеріалів кримінального провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження;
- мобільний телефон марки Xiaomi - MI MAX 2, чорного кольору з IMEI 1: НОМЕР_6 , ІМЕІ 2: НОМЕР_7 , переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_7 залишити останньому за належністю.
Арешт накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 03 серпня 2018 року на грошові кошти в сумі 5000,00 гривень, купюрами номіналом по п`ятсот гривень з серіями та номерами: ЗИ6766793; ЛИ4477986; ФЗ6536358; СГ6261730; ВБ6237608; МВ6036019; СЗ2416881; ГК5191690; ФЖ1097357; ВГ8720200 - скасувати.
Арешт накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 03 серпня 2018 року на мобільний телефон марки Samsung - SM-G950FD, з ІМЕІ: НОМЕР_9 , ІМЕІ: НОМЕР_10 з серійним номером: НОМЕР_11 , чорного кольору, в якому знаходяться картки мобільних операторів з абонентськими номерами, а саме: НОМЕР_12 (Мобільний оператор Київстар) та НОМЕР_13 (мобільного оператора ВФ Україна), який належить ОСОБА_5 - скасувати.
Арешт накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 03 серпня 2018 року на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 - скасувати.
Судові витрати за проведення експертизи № 8-4/1485 від 23.08.2018 в сумі 715 грн. 00 коп. віднести на рахунок держави.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається через Подільский районний суд міста Києва.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Відповідно до ч.6 ст.376 КПК України роз`яснити учасникам кримінального провадження їх право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження, на отримання в суді копії вироку, вручити її обвинуваченому та прокурору - негайно після оголошення.

Суддя Олександр КІТОВ