Справа №:755/2281/19
Провадження №: 1-кп/755/538/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" лютого 2022 р. Дніпровський районний суд м. Києва колегіально в складі трьох суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, -

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_9 ,

в с т а н о в и л а:

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Між тим, до закінчення вказаного строку закінчити судовий розгляд неможливо з об`єктивних причин, а тому, відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, судом поставлено на обговорення учасників судового розгляду питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою.

Прокурор в судовому засіданні просив продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , виходячи з тяжкості злочину, у вчиненні якого він обвинувачуються, та наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, крім того, наголосив що він ухилявся від суду та був оголошений в розшук.

Захисник ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_5 зазначили про надмірний строк тримання обвинуваченого під вартою, відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також недопустимість зібраних стороною обвинувачення доказів, а тому вважали можливим застосувати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід, не пов`язаний з тримання під вартою, зокрема, у виді домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник ОСОБА_8 поклалися на розсуд суду.

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, приходить до наступного.

ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України, є особливо тяжким злочином, та за який законом передбачене покарання від семи до дванадцяти років позбавлення волі, останній, перебуваючи на волі та будучи обізнаним про суворість передбаченого законом покарання, може перешкодити кримінальному провадженню, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, продовжити злочинну діяльність, що вказує на те, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, продовжують існувати.

Крім того, обвинувачений вже ухилявся від явки до суду, у зв`язку з чим був оголошений у розшук, а після затримання йому було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, також в період перебування у розшуку ОСОБА_5 вчинив новий злочин, обвинувальний акт відносно якого направлено до Дніпровського районного суду м. Києва. Крім того, з Подільського районного суду м. Києва надійшов лист про те, що в провадженні суду знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 309 КК України.

Щодо доводів захисника та обвинуваченого про недопустимість зібраних доказів, то суд на даній стадії судового розгляду не знаходить підстав, для визнання доказів недопустимими.

Доводи обвинуваченого про те, що суд апеляційної інстанції ще не розглянув апеляційну скаргу на попередню ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , що, на його думку, позбавляє суд можливості розглянути питання продовження строку тримання під вартою повторно, то вказані доводи є безпідставними, оскільки оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою не перешкоджає розгляду питання доцільності продовження строку тримання під вартою повторно.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого судом на даному етапі не встановлено та сторонами не доведено, будь-яких дійсних гарантій явки до суду обвинуваченого, зважаючи на його попереднє ставлення до явки в судове засідання, стороною захисту не надано, крім того, наявні ризики вчинення нових кримінальних правопорушень, у зв`язку з чим суд вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам, аніж тримання під вартою, а тому суд приходить до висновку про доцільність збереження застосованого до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, який забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого, у зв`язку з чим запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 слід продовжити на 60 днів.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, суд не вбачає підстав визначати розмір застави обвинуваченому, оскільки останній обвинувачується у вчиненні злочину із погрозою застосуванням насильства.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст.331, 369 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України строком на 60 днів, тобто до 01 квітня 2022 року, включно.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Головуючий суддя:

Судді: 1.

2.