Справа № 357/2079/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2022 року м. Біла Церква
Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 8 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області клопотання слідчого СВ Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погодженого прокурором Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0000628, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.03.2022 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Комсомольськ-на-Уралі Хабаровського краю Російської Федерації, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, утриманців не має, стрільця помічника гранатометника військової частини НОМЕР_1 , молодшого сержанта, учасника бойових дій, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження: прокурор Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_6 , слідчий СВ Білоцерківської РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_7 , підозрюваний ОСОБА_5 , захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_8 ,

У С Т А Н О В И В:

До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання слідчого СВ Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області у якому він просить застосувати відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб; у разі прийняття судом рішення щодо можливості застосування розміру застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_9 обов`язків, передбачених КПК України, визначити розмір застави, передбачений п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, а саме сто п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму доходів громадян для працездатних осіб, що складає 372 150 гривень та покласти на підозрюваного певні такі обов`язки.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість застосування менш суворого запобіжного заходу.

Наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, (переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду), слідчий обгрунтовує тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до дванадцяти років з конфіскацією майна або без такої. Зазначає, що при цьому, варто врахувати, що ОСОБА_5 у минулому вчиняв злочин, за який його було звільнено від кримінальної відповідальності та передано на поруки, характер та спосіб вчинення даного злочину, а саме використання у власних цілях під час дії воєнного стану статусу військовослужбовця, факт незаконного заволодіння транспортним засобом у цивільного населення, що в свою чергу підриває авторитет Збройних Сил України, втрачається довіра населення до військовослужбовців, тим більш під час воєнного стану, зникнення з місця вчинення кримінального правопорушення, нез`явлення до правоохоронних органів до моменту його затримання, що свідчить про відсутність будь-яких моральних принципів у ОСОБА_5 та наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та суду. Окрім цього, враховуючи дані, які характеризують підозрюваного, зокрема, відсутність стійких соціальних зв`язків, у разі доведення винуватості підозрюваного йому загрожує кримінальна відповідальність у виді безальтернативного покарання, а саме позбавлення волі. Усвідомлення можливості настання вказаних вкрай несприятливих наслідків може спонукати підозрюваного ОСОБА_5 змінювати своє місце проживання та переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України (ризик знищити, сховати або спотворити будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення), обґрунтовується тим, що на даний час слідством ще вживаються заходи, спрямовані на повне, всебічне встановлення всіх обставин даного кримінального правопорушення, в тому числі відшукання будь-яких слідів, речей та документів, які мають значення для досудового розслідування даного кримінального провадження, зокрема (встановлення законності перебування підозрюваних військовослужбовців на території Білоцерківського району Київської області, встановлення наявності відеозаписів з камер відеоспостережень на місці вчинення злочину, а також під час руху підозрюваних, встановлення власника транспортного засобу, на якому пересувалися підозрювані).

Наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України (ризик незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні), обгрунтовує тим, що перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_5 , знаючи дані свідків, які вказують на його причетність до вчинення кримінального правопорушення, може впливати на потерпілу та свідків шляхом умовляння, підкупу, переконання, примушування з застосуванням фізичної сили або погроз такого застосування з метою викривлення фактичних обставин справи та уникнення передбаченої законом відповідальності. Крім цього, підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на волі може незаконно впливати на іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні ОСОБА_9 шляхом вистроювання спільної позиції, вигадування власного алібі з метою реабілітації себе як злочинця та уникнення кримінальної відповідальності. Крім цього, наявний ризик незаконного впливу на свідків також наявний у зв`язку з проведенням досудового розслідування у кримінальних провадженнях за ч. 1 ст. 263 КК України та ч. 1 ст. 309 КК України.

Наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України (ризик вчинити інше кримінальне правопорушення) обгрунтовує тим, що підозрюваний ОСОБА_5 вчиняв раніше кримінальне правопорушення та був 30.09.2021 звільнений від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, у зв`язку з передачею його на поруки на підставі статті 47 КК України, якщо він протягом року з дня передачі на поруки виправдає довіру колективу, не ухилятиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадського порядку, є військовослужбовцем, має задовільний стан здоров`я, підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 12 років, а також враховуючи відсутність будь-яких моральних принципів, про що свідчить вищеописаний характер та спосіб вчинення даного злочину, тому наявний ризик вчинення підозрюваним ОСОБА_5 іншого кримінального правопорушення, в тому числі стосовно потерпілої та свідків даного злочину. Крім цього, про наявність ризику вчинити інше кримінальне правопорушення свідчить також наявність відносно ОСОБА_5 матеріалів досудових розслідувань за ч.1 ст. 309 та ч. 1 ст. 263 КК України.

Обґрунтувуючи неможливість запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, застосуванням більш м`яких запобіжних заходів посилається на те, що особисте зобов`язання не може бути застосоване з огляду на високий ступінь ризику вчинити інше кримінальне правопорушення; особиста порука не може бути застосована, оскільки у органу досудового розслідування відсутні будь-які дані про осіб, які, заслуговуючи на довіру, можуть надати письмове зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним ОСОБА_5 , покладених на нього процесуальних обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України, і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу; застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту в даному випадку не забезпечить дієвості кримінального провадження та виконання процесуальних обов`язків ОСОБА_5 з огляду на наявність високого ступеню ризиків впливу на потерпілу, свідків, іншого підозрюваного та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Позиції сторін.
В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Захисник підозрюваного просив у задоволенні клопотання прокурора відмовити, у зв`язку із відсутністю обгрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, оскільки транспортний засіб, яким заволоділи підозрювані, було повернуто потерпілому та останній не зазнав пошкоджень унаслідок незаконного заволодіння ним. Зважаючи на вказану обставину, така кваліфікуюча ознака як завдання значної матеріальної шкоди, є помилковою, оскільки реальних збитків внаслідок незаконного заволодіння транспортним засобом потерпілому не заподіяно. На обгрунтвання своєї позиції захисник посилається на висновки, що викладені у постанові Верховного Суду від 18.08.2021 у справі № 662/937/17.

Підозрюваний у судовому засіданні повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, щиро розкаявся у вчиненому та вказав на відсутність ризиків, зазначених у клопотанні слідчого. Додатково пояснив, що за дорученням командування він та ОСОБА_9 на автомобілі «Пежо» поїхали в м. Володарка Київської області для отримання волонтерської допомоги. У м. Біла Церква вказаний автомобіль вийшов з ладу. З метою пришвидшити доставку волонтерської допомоги своїм товаришам на фронті вони заволоділи транспортним засобом «Форд», який стояв на узбіччі. Зазначив, що він несе службу у Збройних силах України та з 24.02.2022 перебував на передовій ліній фронту під м. Києвом, де наразі точаться бої. Просив не обирати відносно нього запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки він готовий повернутися на передову лінію фронту, де продовжити оборону країни від окупантів.

Позиція слідчого судді.
Заслухавши думку учасників судового засідання та дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що СВ Булоцерківського РУП ГУ НП в Київській області проводиться досудове розслідування в обєднаному кримінальному кримінальному провадженні № 0000628, відомості про яке внесено до реєстру досудових розслідувань 12.03.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 309 ч. 1 ст. 263 КК України.

12.03.2022 Труніна ОСОБА_10 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

13.03.2022 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

Згідно ч.ч. 1-2 статті 196 КПК України в ухвалі про застосування запобіжного заходу суд зазначає відомості про: 1) кримінальне правопорушення (його суть і правову кваліфікацію із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність), у якому підозрюється особа; 2) обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК; 3) обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 КПК; 4) посилання на докази, які обґрунтовують ці обставини; 5) запобіжний захід, який застосовується.

В ухвалі про застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, зазначаються конкретні обов`язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, що покладаються на підозрюваного, обвинуваченого, та у випадках, встановлених цим Кодексом, строк, на який їх покладено.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; 3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (частина 1 статті 194 КПК).

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа.
ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, якщо предметом незаконного заволодіння є транспортний засіб, вартість якого у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що 24.02.2022 молодшого сержанта ОСОБА_5 призвано на військову службу під час мобілізації та призначено на посаду стрільця помічника гранатометника військової частини НОМЕР_1 .

Зі змісту ст. 41 Конституції України вбачається що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Під час проходження військової служби солдат ОСОБА_5 як військовослужбовець Збройних Сил України, повинен керуватися вимогами

ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»,

ст.ст. 4, 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, які зобов`язують їх свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованими та не допускати негідних вчинків, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг завдань, доручених їм за посадою.

Однак, у порушення вищевказаних норм законодавства України 12.03.2022, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, молодший сержант ОСОБА_5 та солдат ОСОБА_9 , вирішили стати на злочинний шлях та вчинити кримінальне правопорушення за таких обставин.

12.03.2022 близько 08 год. 50 хв. ОСОБА_9 разом із ОСОБА_5 рухались по вул. Ярослава Мудрого в напрямку площі Соборної в м. Біла Церква Київської області на автомобілі марки «Пежо 301», реєстраційний номер НОМЕР_2 , білого кольору, за кермом якого перебував ОСОБА_9 . В цей час, у зв`язку із несправністю вищевказаного транспортного засобу ОСОБА_9 та ОСОБА_5 здійснили вимушену зупинку поруч із магазином «АТБ-Маркет».

Перебуваючи у вказаний час за зупинкою громадського транспорту, що поруч із магазином «АТБ-Маркет» по вул. Ярослава Мудрого, 3, в м. Біла Церква, Київської області на узбіччі дороги, ОСОБА_9 разом із ОСОБА_5 побачили припаркований позаду автомобіль марки «Ford», моделі «Fusion», реєстраційний номер НОМЕР_3 , сірого кольору, який належить ОСОБА_11 , за кермом якого перебував ОСОБА_12 . У цей час у ОСОБА_9 та ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння вказаним вище транспортним засобом.

З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на незаконне заволодіння вказаним автомобілем ОСОБА_9 за попередньою змовою із ОСОБА_5 діючи з прямим умислом, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, підійшли до автомобіля марки «Ford», моделі «Fusion», реєстраційний номер НОМЕР_3 , сірого кольору, після чого ОСОБА_5 відчинив передні пасажирські дверцята та присів на сидіння, де на той час за кермом перебував ОСОБА_12 .

В ході розмови із ОСОБА_12 разом із ОСОБА_5 , з метою незаконного заволодіння транспортним засобом та використання його у особистих цілях, діючи шляхом обману повідомили, що автомобіль марки «Ford», моделі «Fusion», реєстраційний номер НОМЕР_3 , сірого кольору, переходить у власність 72 окремої механізованої бригади у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану.

В подальшому, ОСОБА_12 , в супереч власній волі, виконуючи усну вимогу ОСОБА_9 та ОСОБА_5 вийшов із автомобіля марки «Ford», моделі «Fusion», реєстраційний номер НОМЕР_3 , вартістю близько 11 000 доларів США, що згідно курсу валют Національного банку України станом на 12.03.2022 становить 322 822 гривні - 260 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Після цього, ОСОБА_13 сів за кермо вказаного автомобіля та разом з ОСОБА_5 покинули місце вчинення кримінального правопорушення та використовували транспортний засіб, яким незаконно заволоділи на власний розсуд, вирушивши в смт Володарка Київської області, де були затримані уповноваженими на те особами.

Щодо обґрунтованості підозри.
Вищезазначені обставини обумовлюють наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 інкримінованого кримінального правопорушення на думку сторони обвинувачення, з чим слідчий суддя погоджується, виходячи з наступного.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.

Зокрема, у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року зазначено, що «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

Згідно з доводами, викладеними у клопотанні та документами наданими на підтвердження цих доводів, обґрунтованість підозри щодо вчинення вищевказаного кримінального правопорушення підтверджується сукупністю зібраних доказів, зокрема, заявою ОСОБА_11 про незаконне заволодіння приблизно о 08 год. 50 хв. 12.03.2022, поруч із магазином «АТБ-Маркет», що по вул. Ярослава Мудрого в м. Біла Церква, Київської області автомобілем марки «Ford», моделі «Fusion», реєстраційний номер НОМЕР_3 , сірого кольору; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_11 ; протоколом огляду місця події від 12.03.2022; рапортом старшого інспектора-чергової чергової частини ВП №4 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області від 12.03.2022; протоколом огляду приміщення від 12.03.2022; протоколом огляду транспортного засобу від 12.03.2022; протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.03.2022 за участю свідка ОСОБА_12 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 ; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; протоколом отримання предмету в порядку ст. 93 КПК України від 12.03.2022; протоколом огляду речей від 12.03.2022; протоколом огляду документу від 13.03.2022; рапортом про середню вартість автомобіля марки «Ford», моделі «Fusion», реєстраційний номер НОМЕР_3 , сірого кольору.

Доводи сторони захисту про необґрунтованість підозри ОСОБА_9 , слідчим суддею не приймаються до уваги, оскільки, наявні в матеріалах, доданих до клопотання, докази є достатніми для висновку, що підозра не є вочевидь необґрунтованою та відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра».

Наявність ризиків та їх обґрунтованість.
Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (частина 1 статті 177 КПК).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК (частина 2 статті 177 КПК).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь вірогідності, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. КПК України покладає на слідчого, прокурора обов`язок обґрунтувати ризики кримінального провадження. При цьому КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Під час перевірки наявності ризиків у кримінальному провадженні № 0000628 від 12.03.2022 щодо підозрюваного ОСОБА_5 , слідчий суддя вважає переконливими та погоджується із доводами прокурора про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України з огляду на таке.

Ризик переховування підозрюваного ОСОБА_5 від органу досудового розслідування та/або суду обумовлений тяжкістю ймовірного покарання та суворістю можливого вироку (кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 289 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів, за який передбачено покарання від восьми до дванадцяти років з конфіскацією майна або без такого).

Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Враховуючи ці обставини у сукупності із особою підозрюваного ОСОБА_5 та характером злочину у вчиненні якого він підозрюється, слідчий суддя дійшов висновку про існування ризику того, що останній може переховуватися від органів досудового розслідування чи суду.

Слідчий суддя також погоджується із доводами прокурора про обгрунтованість ризику незаконно впливати на на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні.

При встановленні наявності ризику впливу на потерпілу та свідків слідчий суддя враховує встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК України.

З огляду на зазначені положення закону, ризик впливу на потерпілу та свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Також слідчий суддя погоджується із доводами строни обвинувачення про існування ризику вчинити інше кримінальне правопорушення підозрюваним ОСОБА_5 зважаючи на те, що будучи 30.09.2021 звільненим від кримінальної відповідальності на підставі ст. 47 КК України у зв`язку з передачею особи на поруки трудового колективу за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, знову вчинив новий злочин. Відповідні обставини свідчать про можливу протипавну поведінку підозрюваного у майбутньому.

Поряд з тим, слідчий суддя вважає не переконливими доводи прокурора про існування ризику знищити, сховати або спотворити будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення зважаючи на висновки Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» про те, що наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Зокрема доказами на обґрунтування ризику можуть бути зокрема фактичні знищення, ховання або спотворення будь-якої з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; показання свідків, про намір підозрюваного вчинити дії особи, спрямовані на знищення, схов або спотворення важливих для слідства речей чи документів, спроба підозрюваної особи вчинити дії направлені на знищення доказів - підтверджені документально.

Необхідно відзначити, що слідчому судді не було надано належних обґрунтованих доказів, на підтвердження існування ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, тому слідчий суддя відкидає ці ризики, як недоведені.

Щодо наявності підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України.

Сторона обвинувачення посилається на неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу з огляду на наявність високого ступеню встановлених ризиків.

Слідчий суддя зазначає, що метою застосування запобіжного заходу, в тому числі й такого виняткового, як тримання під вартою, відповідно до положень ч.1 ст.177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Крім того, при виборі між кількома запобіжними заходами, слід перевірити чи можуть більш м`які запобіжні заходи, запобігти ризикам, існування яких доведено прокурором.

За змістом ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється.

На час розгляду порушеного у клопотанні питання стосовно підозрюваного встановлено такі відомості: ОСОБА_5 неодружений, утриманців не має, має місце реєстрації та місце проживання, є учасником бойових дій, у 2015 та 2016 роках брав безпосередню участь в антитерористичнй оперції, 24.02.2022 у зв`язку із запровадженням на території України воєного стану призваний на військову службу до лав ЗСУ, ніс службу безпосередньо в зоні проведення бойових дій, наразі готовий повернутися на передові позиції фронту та продовжити військову службу обороняючи країну від збройної агресії Російської Федерації.

Оцінюючи в сукупності всі обставини, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 ; особу підозрюваного, у якого хоча й відсутні стійкі соціальні зв`язки (неодружений, немає утриманців), однак являється учасником АТО; вчинення ним нового кримінального правопорушення у період річного строку дії поручительства трудового колективу, слідчий суддя приходить до обґрунтованого висновку про низький ступінь ймовірності позапроцесуальних дій підозрюваного, спрямованих на ухилення від органу досудового розслідування чи суду та незаконного впливу на потерпілу, свідків, іншого підозрюваного та середній ступінь ризику вчинення підозрюваним нового кримінального правопорушення.

Таким чином, ризики, які встановленні слідчим суддею хоча і існують, проте, з огляду на їх низький та середній ступінь, а також враховуючи мету застосування запобіжного заходу, інші об`єктивні обставини (введення в Україні згідно Указу Президента України № 64/2022 від 24.04.2022 воєнного стану строком на 30 діб, ескалація бойових дій у межах м. Києва та Київської області, бажання підозрюваного продовжити обороняти країну від збройної агресії Російської Федерації напередовій лінії фронту), відсутні беззаперечні підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_5 в цьому кримінальному проваджені виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Частиною 4 ст. 194 КПК України встановлено, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Враховуючи, що прокурором не доведено обставини, передбачені пунктом 3 частини першої статті 177 КПК України, слідчий суддя, приходить до висновку про наявність підстав для обрання стосовно підозрюваного запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, у межах строку досудового розслідування, із покладанням на нього обов`язків, передбачених п. 1, 3, 4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України. Вказаний запобіжний захід, на переконання слідчого судді, забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та буде достатнім, щоб запобігти встановленими ризикам.

Відповідно до ч 1 ст. 202 КПК України у разі застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання підозрюваний, який був затриманий, звільняється з-під варти негайно.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-179, 183, 184, 193, 194 , 196, 202 КПК України, слідчий суддя
П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання слідчого СВ Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000628, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.03.2022 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України ОСОБА_5 відмовити.
Обрати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді особистого зобов`язання у межах строку досудового розслідування строком на 60 діб, тобто до 12.05.2022 та покласти на нього, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язки, зокрема:
- прибувати за першою вимогою до орагну досудового розслідування, слідчого судді або суду, залежно від стадії кримінального провадження;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
- уникати спілкування із свідками та потерпілим по вказаному кримінальному провадженню, а також з особами, які брали участь в якості понятих під час проведення слідчих, процесуальних дій.
ОСОБА_5 негайно звільнити з-під варти у залі суду.
Підозрюваному ОСОБА_5 письмово під розпис повідомити покладені на нього обов`язки та роз`яснити, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Контроль за виконанням покладених на ОСОБА_5 обов`язків покласти на слідчого СВ Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області, якщо справа перебуває у провадженні суду - на прокурора.
Строк дії ухвали до до 12.05.2022 включно.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали оголошений 17.03.2022 о 10-15 год. у приміщенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Першотравнева, 4-А.

Слідчий суддя ОСОБА_16