ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1622/22 Справа № 199/7054/22 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 вересня 2022 року про відмову в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000750 стосовно
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 вм. Дніпро, не зареєстрований, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,
за участю:
в режимі відеоконференції:
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_7
підозрюваного ОСОБА_6
В С Т А Н О В И В:
Обставини, встановлені рішенням слідчого судді та короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 вересня 2022 в задоволенні клопотання слідчого СВ ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 , погодженого прокурором ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_6 відмовлено та застосовано до останнього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово строком до 17 листопада 2022 року з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, що підтверджується долученими до клопотання, зібраними під час досудового розслідування процесуальними документами у їх сукупності.

Також, на думку слідчого судді, доведеними є ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватись від органу досудового розслідування, слідчого судді або суду, побоюючись можливого покарання за інкримінований йому тяжкий злочин.

В той же час, слідчий суддя вважав, що прокурором не доведено існування інших ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на які посилався слідчий у своєму клопотанні та тієї обставини, що інший, більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного, а тому для запобігання встановленому ризику вважав достатнім застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту цілодобово за місцем мешкання його бабусі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_5 просить ухвалу слідчого судді скасувати у зв`язку з її незаконністю та необґрунтованістю та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити у повному обсязі та застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог посилається на те, що слідчий суддя залишив поза своєю увагою ту обставину, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, пов`язаного зі збутом особливо небезпечних наркотичних засобів, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років з конфіскацію майна, ОСОБА_6 не має постійного місця роботи та стійких соціальних зв`язків, що у сукупності вказує на наявність ризиків, передбачених п.п. 1 та 3 ч. 1 ст. 177 КПК України та на неможливість їм запобігти інакше, як шляхом застосування виключного запобіжного заходу.
Позиції учасників судового провадження.
Прокурор в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та з підстав, викладених в ній, просив її задовольнити, ухвалу слідчого судді скасувати і постановити нову, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Підозрюваний та його захисник заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, посилаючись на її безпідставність, просили відмовити в її задоволенні, а ухвалу слідчого судді залишити без змін.
Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши суддю-доповідача, думки сторін кримінального провадження, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги прокурора, апеляційний суд доходить наступних висновків.
Слідчий суддя, окрім обґрунтованості підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, дійшов висновку про доведеність прокурором ризику, передбаченого пунктом 1 частини 1 статті 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду. При цьому вважав за можливе запобігти встановленому ризику, застосувавши запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги прокурора, не може погодитись з рішенням слідчого судді, що для запобігання встановленому ризику запобіжний захід у вигляді домашнього арешту буде достатнім, з огляду на наступне.

Частиною першою статті 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як слідує з матеріалів клопотання, в провадженні СВ ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області є кримінальне провадження за № 0000750 від в межах якого ОСОБА_6 20 вересня 2022 року повідомлено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а саме у незаконному придбанні та зберіганні особливо небезпечного наркотичного засобу з метою збуту.

Стосовно обґрунтованості підозри.
Висновки слідчого судді про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 про причетність до його вчиненні підтверджуються матеріалами провадження та підозра обґрунтована достатніми доказами для вирішення питання про застосування запобіжного заходу, зокрема причетність підозрюваного ОСОБА_6 до вчинення вказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом обшуку особи від 19.09.2022 року, протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 19.09.2022 року, протоколами допитів свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 від 19.09.2022 року, висновками судових експертиз наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів №СЕ-19/104-22/29156-НЗПРАП від 20.09.2022 року та №СЕ-19/104-22/29155-НЗПРАП від 20.09.2022 року та іншими матеріалами кримінального провадження.

Суд апеляційної інстанції, перевіряючи обґрунтованість підозри, зважає на відсутність законодавчого визначення поняття «обґрунтованість підозри» та усталену практику Європейського суду з прав людини та критеріїв її визначення. Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom, заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86 рішення від 30.08.1990, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, пункт 175 рішення від 21.04.2011).

Таким чином, висновки слідчого судді про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 307 КК України є правильними, з ними погоджується і суд апеляційної інстанції та такі висновки не оскаржуються в апеляційній скарзі прокурором. При цьому, стороною захисту не подавалось апеляційної скарги з підстав необґрунтованості підозори.

Щодо обґрунтованості ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Відповідно до клопотання слідчого метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є запобігання ризикам, передбачених у п. п. 1 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме з метою запобігання спроби переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду та вчинення іншого кримінального правопорушення або продовження вчинення кримінального правопорушення в якому підозрюється.

Як слідує з оскарженої ухвали слідчий суддя вважав доведеними ризик переховування від органів досудового розслідування та суду, тобто ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В той же час, слідчий суддя не навів в ухвалі жодних мотивів про існування або відсутність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, про який заявляв слідчий в своєму клопотанні, обмежившись посиланням на його недоведеність.

Перевіряючи висновки слідчого судді про наявність інших ризиків, заявлених слідчим в клопотанні суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Стосовно обґрунтованості ризику переховування підозрюваного ОСОБА_6 від органу досудового розслідування та/або суду, то апеляційний суд вважає його доведеним, при цьому зважає на тяжкість кримінального правопорушення та суворість покарання у виді позбавлення волі до десяти років з конфіскацією майна, яке загрожує підозрюваному у випадку визнання його винуватим у його вчиненні.

Оцінюючи вищезазначені обставини, апеляційний суд також враховує усталену практику ЄСПЛ, зокрема, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії», № 33977/96, рішення від 26 липня 2001 року, ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
При цьому, як додаткову обставину в підтвердження ризику переховування, апеляційний суд враховує, ведення в Україні військового стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України є цілком обґрунтованим, оскільки ОСОБА_6 хоча раніше і не судимий, однак офіційно не працевлаштований, тобто не має стабільного та легального джерела доходу, не має зареєстрованого місця проживання та стійких соціальних зв`язків, що вказує на те, що останній може продовжити вчиняти злочини з метою відшукання засобів для свого існування.

Стосовно недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам ніж тримання під вартою.
Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.
Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Відповідно до ст. 178 КПК України, апеляційний суд при перевіряючи обґрунтованість та достатність обраного виду запобіжного заходу, окрім обґрунтованості підозри та наявності ризиків, враховує, що ОСОБА_6 в зареєстрованому шлюбі не перебуває, утриманців не має, згідно з характеристикою з місця проживання характеризується задовільно, не має зареєстрованого місця проживання, проживає разом з бабусею.

В той же час, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, пов`язаного зі збутом особливо небезпечних наркотичних засобів, що на переконання суду апеляційної інстанції свідчить про відсутність у підозрюваного стійких соціальних зв`язків та про схильність ОСОБА_6 до вчинення кримінальних правопорушень.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку, що вищезазначені обставини, викладені в оскарженій ухвалі, проте не отримали належної оцінки слідчим суддею, що потягло помилкове рішення в частині обраного виду запобіжного заходу необхідного для запобігання, встановленим ризикам, що в даному випадку є підставою для скасування ухвали слідчого судді та постановлення нової ухвали.

Відповідно до ч. 3 ст. 497 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Таким чином, для нівелювання встановлених ризиків у виді переховування від органу досудового розслідування та/або суду та ризику вчинення іншого кримінального правопорушення необхідним та достатнім буде запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
За вказаних обставин, апеляційний суд вважає, що застави у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, з огляду на фактичні обставини даного кримінального провадження та кількість вилучених наркотичних засобів, буде достатньо для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігання встановленим ризикам.

В апеляційній скарзі прокурор ставить питання про застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу, строком на 60 днів, до 20 листопада 2022 року. Водночас, строк досудового розслідування закінчується 17 листопада 2022 року, тому у разі застосування тримання під вартою на 60 днів, такий строк буде поза межами досудового розслідування.
Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку про обґрунтованість апеляційної скарги прокурора ОСОБА_5 , у зв`язку з чим ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали в суді апеляційної інстанції відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України.
Керуючись ст. ст. 183, 194, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_5 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 вересня 2022 про відмову в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого слідчого СВ ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 , погодженого прокурором ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України задовольнити частково.
Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 17 листопада 2022 року включно.
Взяти підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 під варту в залі суду.
Визначити, що у разі внесення підозрюваним або іншою фізичною або юридичною особою застави у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 104 000 (сто чотири тисячі) гривень 00 копійок, підозрюваний ОСОБА_6 підлягає звільненню з-під варти.
У разі внесення застави та звільнення підозрюваного з-під варти, покласти на ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою на визначений час до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду;

- утримуватися від спілкування зі свідками у цьому кримінальному провадженні;

- повідомляти слідчого та прокурора про зміну місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Роз`яснити підозрюваному, що у разі не з`явлення його за викликом до слідчого, прокурора чи суду без поважних причин або не повідомлення про причини своєї неявки, або порушення обов`язків, покладених на нього у цій ухвалі, застава звертається у дохід держави, а до нього може бути застосовано інший запобіжний захід.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3