УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2022 року

м. Київ

справа № 937/7133/21

провадження № 51-1244ск22

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_2,

суддів ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 на вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 29 жовтня 2021 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 12 квітня 2022 року, які постановлені в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000028, за обвинуваченням

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львів, зареєстрований у АДРЕСА_1 ), раніше неодноразово судимого, останнього разу - вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20 травня 2021 року за ч. 4 ст. 407 Кримінального кодексу України (далі - КК України), на підставі ч. 4 ст. 70 КК України визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки; звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік 6 місяців і покладено на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

Суть питання

Як слідує з інформації, що міститься в провадженні за скаргою, за вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 29 жовтня 2021 року ОСОБА_1 засуджено за ч. 4 ст. 407 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання, призначену за попереднім вироком та остаточно призначено ОСОБА_1 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.

На підставі ст. 54 КК України позбавлено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військового звання «підполковник».

Запорізький апеляційний суд ухвалою від 12 квітня 2022 року залишив вирок місцевого суду стосовно ОСОБА_1 без змін.

Не погоджуючись із указаними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій засуджений звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, поза межами строку на касаційне оскарження, в якій просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій і призначити новий розгляд у місцевому суді.

При цьому засуджений не подав клопотання про поновлення йому строку на касаційне оскарження.

Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) касаційну скаргу на судові рішення може бути подано протягом трьох місяців із дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Правило дотримання тримісячного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності. Воно надає особі, яка має право на касаційне оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати касаційну скаргу, визначитися з своїми аргументи та їх обґрунтуванням.

При цьому правило початку перебігу строку на касаційне оскарження, визначене ст. 426 КПК України, є загальним для всіх учасників кримінального провадження за винятком засудженого, який перебуває під вартою.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо її подано після закінчення строку касаційного оскарження, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.

Ухвалу апеляційного суду стосовно ОСОБА_1 ухвалено 12 квітня 2022 року, а тому останнім днем подачі касаційної скарги до суду касаційної інстанції для засудженого, який не перебуває під вартою було 13 липня 2022 року.

Однак засуджений ОСОБА_1 , подав касаційну скаргу до суду касаційної інстанції лише 08 жовтня 2022 року (згідно відмітки на конверті), тобто після закінчення визначеного ч. 2 ст. 426 КПК України строку на касаційне оскарження, та питання про поновлення йому строку на касаційне оскарження судових рішень не порушує.

Крім того, у касаційній скарзі засудженого не наведено обставин, які б дозволяли застосувати положення п. 5 ч. 1 ст. 615 КПК України.

Таким чином, керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України, Верховний Суд вважає за необхідне повернути касаційну скаргу, оскільки засуджений ОСОБА_1 подав її після закінчення строку касаційного оскарження і не порушив питання про поновлення йому цього строку.

На цих підставах Верховний Суд постановив:

Повернути касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 з усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4