Справа № 204/5561/21
Провадження №1-кп/204/348/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2022 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого: судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання: ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальні провадження: № 0000378 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 липня 2021 року, № 0000715 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 листопада 2021 року, № 0000693 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 листопада 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 115 КК України,
за участю: прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб. В обґрунтування клопотання вказав, що в ході проведення досудового розслідування кримінального провадження запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_3 було обрано та в подальшому продовжено, у зв`язку з тим, що було встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Обставинами, які свідчать, що заявлені ризики, які виправдовують застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого, є наступні фактичні дані: ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні, в тому числі, умисного особливо тяжкого кримінального правопорушення проти життя та здоров`я особи, за вчинення якого Кримінальним кодексом України передбачено покарання у виді виключного позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, обвинувачений офіційно не працевлаштований, постійного джерела прибутку не має, постійного місця реєстрації та місця мешкання у Дніпрі немає, міцних соціальних та родинних зв`язків не має, що дає підстави вважати, що обвинувачений, усвідомлюючи невідворотність покарання, з метою уникнення відповідальності за вчинений злочин, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду. З боку обвинуваченого, у зв`язку з вчиненням особливо тяжкого кримінального правопорушення проти життя та здоров`я особи, може чинитися незаконний вплив на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки останньому відомі їх анкетні дані та місця мешкання та зазначені особи на даний час не допитані в судовому засідання. Також вважає, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки останній схильний до вчинення кримінальних правопорушень, оскільки має не зняті та не погашені у встановленому законом порядку судимості. Відносно обвинуваченого в різних судах міста Дніпра та області розглядаються кримінальні провадження за вчинення умисних злочинів, а також обвинувачений не має офіційного місця роботи, що свідчить про відсутність законного достатнього джерела доходу, який здатен забезпечити рівень життя обвинуваченого, тобто є всі підстави вважати, що обвинувачений у разі застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, може вчинити інші, в тому числі корисливі кримінальні правопорушення. На теперішній час наявна необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого, оскільки на теперішній час продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 іншого, більш м`якого, ніж тримання під вартою запобіжного заходу, не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 , якого підтримав обвинувачений ОСОБА_3 заперечували проти клопотання та просили змінити запобіжний захід на будь-який інший не пов`язаний з триманням під вартою, оскільки ризики передбачені ст. 177 КПК України прокурором не доведені.
Суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, приходить до наступного.
Судом встановлено, що ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30 березня 2022 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_3 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 28 травня 2022 включно.
У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Частиною 3 статті 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
До спливу цього продовженого строку судове провадження не може бути закінченим.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений.
Як зазначено в ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» вказав, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів». Отже, суд приймає до уваги тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення та покарання, що підвищує ризик зникнення обвинуваченого від правосуддя.
У рішенні Європейського суду «Лабіта проти Італії» від 06 квітня 2000 року зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Оцінюючи ризик того, що обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, суд зазначає наступне.
Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, суд відмічає, що ризиком не можна вважати прогнозовану подію, настання якої розглядається як цілком гарантоване.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, у цьому випадку обвинувачений, може вдатися до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду, або ж створять загрозу суспільству.
Таким чином, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. Позитивна відповідь свідчить про реально існуючий ризик неправомірної поведінки обвинуваченого.
Надаючи оцінку можливості обвинуваченим переховуватися від суду суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що обвинувачений з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.
На користь реального існування вказаного ризику слід віднести ті обставини, що обвинувачений ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч.2 ст. 187, ч. 1 ст. 115 КК України, зокрема за вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушення проти життя та здоров`я особи, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі до 15 років.
ОСОБА_3 офіційно не працевлаштований, постійного джерела прибутку не має, постійного місця реєстрації та місця мешкання у Дніпрі не має, міцних соціальних та родинних зв`язків немає, що свідчить про нестійкість його соціальних зав`язків та дає підстави вважати, що перебуваючи на свободі, та під загрозою можливого застосування тяжкого покарання, у разі визнання винуватим у вчиненні злочину, може переховуватися від суду.
Характер та фактичні обставини інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень свідчать про підвищену суспільну небезпеку.
Крім того, існує обґрунтований ризик, що ОСОБА_3 може чинити незаконний вплив на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_3 відомі анкетні дані та місце мешкання свідків у цьому ж кримінальному провадженні, та у судовому засіданні зазначені особи не допитані, тобто існує ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Також, обвинувачений може вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки останній схильний до вчинення кримінальних правопорушень, так як має не зняті та не погашені у встановленому законом порядку судимості, відносно обвинуваченого в різних судах м. Дніпра та області розглядаються кримінальні провадження за вчинення умисних злочинів, а також обвинувачений не має офіційного місця роботи, що свідчить про відсутність законного достатнього джерела доходу, який здатен забезпечити рівень життя обвинуваченого, тому існує ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто продовження вчинення кримінальних правопорушень.
Обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжному заході відпала, судом не встановлено.
Тому, на даний час продовження обвинуваченому ОСОБА_3 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.
24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан що дає підстави вважати, що, перебуваючи на свободі, та під загрозою можливого застосування тяжкого покарання, у разі визнання винуватим у вчиненні злочину, може переховуватися від суду під час воєнного стану в Україні, у тому числі й на території Російської Федерації.
Крім того, суд вважає за необхідне надати відповідну оцінку ризику запровадження воєнного стану та збройної агресії в Україні, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.
Досліджуючи клопотання сторони захисту щодо зміни обвинуваченому запобіжного заходу на інший не пов`язаний з триманням під вартою, суд, враховуючи відомості про соціальні зв`язки обвинуваченого, репутацію обвинуваченого, його майновий та сімейний стан, вважає, що вказані відомості про особу обвинуваченого в сукупності із обсягом пред`явленого йому обвинувачення та встановленими ризиками, передбаченими п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, дають достатні підстави вважати, що інші запобіжні заходи, які не пов`язані з триманням під вартою не здатні запобігти вказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Обставини, за яких вчинено кримінальні правопорушення, їх тяжкість та інші наведені вище обставини, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, та у контексті даного кримінального провадження є ймовірність того, що обвинувачений може вдатися до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що строк тримання під вартою обвинуваченого належить продовжити, згідно ст. 197 КПК України, строком на 60 днів.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 110,176-179, 183, 193, 194, 197, 331, 369, 371, 372, 376 КПК України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 15 липня 2022 включно.
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу на інший не пов`язаний з триманням під вартою відмовити.
Копію ухвали направити до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)», для виконання.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1