Справа № 161/6840/22 Провадження №11-сс/802/208/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:арешт майна Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

слідчого ОСОБА_7 ,

представника ТОВ «Самсон-ІФ» - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ТОВ «Самсон-ІФ» ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 червня 2022 року про арешт майна,
ВСТАНОВИВ:

Слідчий СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_7 , за погодженням із прокурором у кримінальному проваджені заступником відділу Волинської обласної прокуратури ОСОБА_6 , звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту із позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування майном керівнику Волинського регіонального структурного підрозділу ТОВ «Самсон-ІФ» ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою збереження речових доказів та проведення відповідних експертиз, яке виявлено та вилучено 27.05.2022 в період часу з 18 год. 45 хв. по 20 год. 30 хв., в ході проведення огляду складського приміщення АДРЕСА_1 , право власності зареєстровано за ПП «Вест Девелопмент», яке орендується ТОВ «Самсон-ІФ», а саме на: 16 695 скляних пляшок ємкістю 0,5 літрів кожна, заповнені прозорою рідиною, з етикетками з написом «Горілка Пшенична GLUBVODKA», з марками акцизного податку, які містять ознаки підробки, які перебували у володінні керівника Волинського регіонального структурного підрозділу ТОВ «Самсон-ІФ» ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Своє клопотання мотивує тим, що СУ ГУНП у Волинській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000015 від 27.01.2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.199, ч.1 ст.204 КК України.

Зазначає, що вищевказані речі та предмети мають силу речових доказів, оскільки зберегли на собі сліди злочину, містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, використовувалися як засоби (знаряддя) вчинення кримінального правопорушення, у зв`язку з чим, постановою слідчого визнані речовими доказами та приєднані до матеріалів кримінального провадження, а тому підлягають арешту.

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16.06.2022 року клопотання слідчого задоволено. Накладено арешт із позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування майном керівнику Волинського регіонального структурного підрозділу ТОВ «Самсон-ІФ» ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою збереження речових доказів та проведення відповідних експертиз, яке виявлено та вилучено 27.05.2022 року в період часу з 18 год. 45 хв. по 20 год. 30 хв., в ході проведення огляду складського приміщення АДРЕСА_1 , право власності зареєстровано на ПП «Вест Девелопмент», яке орендується ТОВ «Самсон-ІФ», а саме на: 16695 скляних пляшок ємкістю 0,5 літрів кожна, заповнені прозорою рідиною, з етикетками з написом «Горілка Пшенична GLUBVODKA», з марками акцизного податку, які містять ознаки підробки, які перебували у володінні керівника Волинського регіонального структурного підрозділу ТОВ «Самсон-ІФ» ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Накладаючи арешт на вищевказане майно слідчий суддя у своєму рішенні вказав, що слідчим доведено наявність передбачених кримінальним процесуальним законом підстав для накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів, оскільки воно відповідає критеріям, визначеним у ст.98 КПК України.

Представник ТОВ «Самсон-ІФ» не погодившись із таким судовим рішенням, подав апеляційну скаргу в якій просить його скасувати та постановити нове, яким в задоволенні клопотання слідчого відмовити, оскільки вона є необґрунтованою та незаконною через порушення судом вимог кримінального процесуального законодавства.

Так, зазначає, що у відповідності до ч.6 ст.173 КПК України слідчий суддя ухвалу про арешт майна постановляє не пізніше 72 годин із дня надходження до суду клопотання, однак місцевий суд розглянув його пізніше, а тому на його думку, тимчасово вилучене майно підлягає поверненню.

Протокол огляду від 27.05.2022 року, який наявний в матеріалах провадження, є недопустимим доказом, оскільки під виглядом огляду фактично було проведено обшук, так як під час цієї слідчої дії здійснювалося проникнення до місць, недоступних для звичайного спостереження. Однак, слідчий суддя на дану обставину уваги не звернув.

Крім того, слідчий суддя в порушення ч.5 ст.173 КПК України вказуючи про необхідність накладення арешту, не зазначив з яких підстав прийшов до такого рішення.

Слідчий у поданому клопотанні не наводить жодних доказів того хто є власником майна, а також не надає доказів, що підозрюваний у кримінальному провадженні ОСОБА_10 має якесь відношення до вилученого майна.

ТОВ «Самсон-ІФ» у відповідності до вимог законодавства зареєстровані місця зберігання алкогольних напоїв, а тому це товариство має право надавати послуги по зберіганню алкогольних напоїв та тютюнових виробів, за що одержувати відповідну винагороду. Вказує також про те, що оскільки в Україні введено воєнний стан, то в результаті цього фактично обмежено доступ до електронного кабінету на сайті ДПС України, що в свою чергу позбавило товариство як контрагента по Договору відповідального зберігання можливості перевірити дійсність марок акцизного збору, які знаходяться на товарі, що було одержано на зберігання.

Аналіз документів, які містяться в матеріалах справи дає підстави зрозуміти, що ТОВ «Самсон-ІФ» не є володільцем майна, а лише виключно його зберігачем.

А тому, на його переконання, органом досудового розслідування не наведено доказів того, що тимчасово вилучене майно відповідає ознакам речових доказів.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги, представника ТОВ «Самсон-ІФ», який підтримав апеляцію у повному обсязі, прокурора та слідчого, які її заперечили, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

За змістом п.7 ч.2 ст.131 КПК України арешт майна - є заходом забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Арештом майна відповідно до ч.1 ст.170 КПК України є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч.ч.2-6 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів. У цьому випадку, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.
2) спеціальної конфіскації. У цьому випадку, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених КК України.
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи. У цьому випадку, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У цьому випадку, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
З аналізу положень вищевказаних процесуальних норм закону вбачається, що слідчий, прокурор повинні довести, що майно, яке на їх думку підлягає арешту, повинно відповідати критеріям, визначеним у ст.98 КПК України. Доведеними повинні бути і ризики щодо такого майна, передбачені ст.170 КПК України, а саме: щодо збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

На думку апеляційного суду, за наслідками розгляду поданого слідчим клопотання про арешт майна, слідчий суддя дійшов законного та обґрунтованого висновку про його задоволення.

З матеріалів клопотання вбачається, що в даний час СУ ГУ ДФС у Волинській області проводиться досудове розслідування в межах кримінального провадження, 15.07.2020 року внесеного до ЄРДР під №0000015 від 27.01.2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.199, ч.1 ст.204 КК України.
Підставою для реєстрації даних відомостей в Єдиному реєстрі досудових розслідувань слугувало повідомлення правоохоронних та контролюючих державних органів про виявлення фактів вчинення чи підготовки до вчинення кримінальних правопорушень, а саме матеріалів, отриманих від УСР у Волинській області щодо особи, яка організувала на території Волинської області незаконне виготовлення, зберігання, перевезення та збут товарів з марками акцизного збору, які містять ознаки підробки.

У даному кримінальному провадженні 27.01.2022 року громадянину ОСОБА_10 було оголошено підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.199, ч.1 ст.204 КК України.
Встановлено і те, що 27 травня 2022 року було проведено огляд складського приміщення АДРЕСА_1 , яке орендується ТОВ «Самсон-ІФ», в ході якого було виявлено та вилучено: 16 695 скляних пляшок ємкістю 0,5 літрів кожна, заповнені прозорою рідиною, з етикетками з написом «Горілка Пшенична GLUBVODKA», з марками акцизного податку, які містять ознаки підробки.

Крім того, під час огляду було відібрано 4 пляшки алкогольної продукції, ємністю 0,5 л з марками акцизного податку, для проведення судових експертиз.

Вищевказаний огляд було проведено за добровільною дозволу ОСОБА_9 , який являється керівником Волинського регіонального структурного підрозділу ТОВ «Самсон-ІФ», про що матеріали провадження містять його письмову заяву від 27.05.2022 року.

Постановою слідчого СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_7 від 30.05.2022 року вищевказане майно (речі, предмети) визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000015.
Доводячи підставність поданого клопотання про накладення арешту, слідчий у своєму клопотанні та в ході його розгляду вказував про те, що воно відповідає критеріям, визначеним у ст.98 КПК України у зв`язку з чим і було визнано речовими доказами. А тому, саме з метою збереження речових доказів, просив накласти арешт на майно.
Проаналізувавши вищевикладене та дослідивши матеріали провадження апеляційний суд вважає, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт у поданому до місцевого суду клопотанні, дійсно може бути доказом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.199, ч.1 ст.204 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000015, оскільки відповідає критеріям, визначеним у ст.98 та ч.2 ст.167 КПК України, а тому відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України підлягає арешту - з метою збереження речових доказів.
Такі висновки також підтверджуються і наданим суду висновком експерта від 08.07.2022 року №СЕ-19/103-22/5377-ДД, яким встановлено, що відібрані під час проведеного 27.05.2022 року огляду чотири марки акцизного податку для алкогольних напоїв, не відповідають за способами друку та спеціальними елементами захисту відповідному встановленому зразку марки акцизного податку для алкогольних напоїв, крім виноробної продукції (лікеро-горілчана продукція), вітчизняного виробництва, що перебуває в офіційному обігу на території України, так як виготовлені не у відповідності до вимог, які пред`являються до даного виду об`єктів.
На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді прийнята з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства, є цілком законною та обґрунтованою, і підстав для її скасування, як того просить апелянт в своїй апеляційній скарзі - немає.
При цьому, доводи апелянта про те, що в даному провадженні протокол огляду від 27.05.2022 року не може бути належним та допустимим доказом з посиланням на те, що під виглядом огляду, на його думку, фактично було проведено обшук, так як під час цієї слідчої дії здійснювалося проникнення до місць, недоступних для звичайного спостереження, судом до уваги не приймаються, оскільки огляд було проведено на підставі заяви представника ТОВ «Самсон-ІФ» ОСОБА_9 , яке фактично орендує приміщення, де було проведено огляд, тобто у порядку передбаченому ст.ст.233, 237 КПК України.

Не є таким, що давало б суду підстави для скасування оскаржуваного судового рішення та повернення тимчасово вилученого майна і твердження апелянта про те, що суд розглянув клопотання слідчого не у строк, передбачений ч.6 ст.173 КПК України.

Посилання апелянта про те, що слідчий суддя не зазначив у судовому рішення мотивів з яких він прийшов про необхідність накладення арешту на майно апеляційний суд вважає власним судженням, оскільки у рішенні наведено підстави застосування арешту майна.

Той факт, що ТОВ «Самсон-ІФ», як вказує його представник, не є володільцем вилученого майна, а лише його зберігачем, жодним чином не може свідчити про можливість та необхідність його повернення. При цьому, слід зазначити, що марки акцизного збору в кількості 4 шт., які були відібрані для проведення експертизи, відповідно до вищезгаданого висновку, виготовлені не у відповідності до вимог, які пред`являються до даного виду об`єктів.
Таким чином, вищенаведені та усі інші доводи сторони захисту, які викладені в апеляційній скарзі та наведені в ході апеляційного розгляду щодо незаконності оскаржуваного судового рішення також не заслуговують на увагу суду, оскільки на думку колегії суддів фактично зводяться до довільної та суперечливої інтерпретації дійсних обставин провадження та відповідних норм чинного законодавства і жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції.

Апеляційний суд не вбачає будь-яких порушень норм кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Зважаючи на вищенаведене, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді, - без змін.

Керуючись ст.ст. 98, 170, 407, 376, 422 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу представника ТОВ «Самсон-ІФ» ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 червня 2022 року в даному провадженні, - без змін.
Ухвала остаточна й оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді