У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 175/1371/21

№ 1-кп/183/749/22

06 вересня 2022 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представників потерпілої ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у кримінальному провадженню № 0000973 відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 209 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дніпропетровськ, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 209 КК України,

в с т а н о в и в :

У провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 209 КК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявила клопотання про застосування запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , щодо кожного окремо, мотивуючи їх наступним.

На переконання прокурора відносно обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 убачається наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України.

Так, про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч.1 ст. 177 КПК України свідчить те, що в ході досудового розслідування ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 26.01.2021. Після закінчення строку запобіжного заходу, а саме - з 19.01.2021 року ОСОБА_7 жодного разу не з`явився за викликами до слідчого та прокурора. Системне ігнорування викликів телефоном і повісток про виклик до слідчого та прокурора свідчать про те, що ОСОБА_7 переховується від органів досудового розслідування та може переховуватися від суду. Про факт ігнорування викликів прокурора так само свідчить ухилення ОСОБА_7 від ознайомлення з матеріалами кримінального провадження та ухилення від отримання копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000973, за обвинуваченням ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 209 КК України. Окрім того, 03.03.2022, 17.03.2022, 19.04.2022, 17.05.2022, 21.06.2022 та 23.08.2022 обвинувачений ОСОБА_7 , в порушення вимог п. 1 ч.7 ст. 42 КПК України, не повідомивши суд про причини своєї неявки, не прибув у підготовчі судові засідання. У той же час, як убачається з матеріалів кримінального провадження №0000524, ОСОБА_9 13.03.2022 року перетнув кордон України у пункті пропуску Солотвино» та в період вищевказаних судових засідань перебував за кордоном, не повідомивши про це суд. Також, в супереч ухвали суду про арешт на частку в статутному капіталі ТОВ «ЮА Технології», яка належала ОСОБА_7 , з 28.11.2020 новим власником даного товариства став брат обвинуваченого ОСОБА_10 . Будучи у статусі підозрюваного ОСОБА_7 не здав свій закордонний паспорт до відповідних органів, а також не прибував у підготовчі судові засіданні, не повідомляючи суд про причини такої неявки.

Про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України свідчить можливий авторитет обвинуваченого ОСОБА_7 для інших осіб. Так, ОСОБА_7 міг встановити в дружні, приятельські стосунки або відносини, які випливають із почуття поваги та авторитету, та мають зазвичай тривалий характер. При цьому, 03.08.2021 підрозділом дізнання ВП №6 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області внесено відомості до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 386 КК України за фактом примушування свідка ОСОБА_11 до відмови від надання показань у залі судового засідання. Отже, вказані факти свідчать про те, що обвинувачений може та намагається пливати на осіб, які є свідками у даному кримінальному провадженні, особисто чи за допомогою сторонніх осіб, а також може здійснювати незаконний вплив на них, в тому числі використовуючи наявні у нього фінансові ресурси.

З урахуванням вищевикладеного, тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, системної неявки обвинуваченого до органу досудового розслідування та суду, є достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_7 , у випадку загрози притягнення до кримінальної відповідальності може переховуватись від суду та впливати на свідків.

Щодо обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід не застосовувався. Однак, з 19.01.2021 року ОСОБА_8 жодного разу не з`явився за викликами до слідчого та прокурора. Системне ігнорування викликів телефоном і повісток про виклик до слідчого та прокурора свідчать про те, що ОСОБА_8 переховується від органів досудового розслідування та може переховуватися від суду. Про факт ігнорування викликів прокурора так само свідчить ухилення ОСОБА_8 від ознайомлення з матеріалами кримінального провадження та ухилення від отримання копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000973, за обвинуваченням ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 209 КК України. При цьому, в ході досудового розслідування, ОСОБА_8 , в обґрунтування неможливості прибути до прокурора за викликами, через адвоката ОСОБА_12 надав довідку про захворювання на Ковід-19, з ознаками підробки. За вказаним фактом СВ Дніпровського РВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області (наразі СВ ВП №8 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області) внесено відомості до ЄРДР за №0000033 від 26.01.2021 року, досудове розслідування триває.

Окрім того, 03.03.2022, 17.03.2022, 19.04.2022, 17.05.2022, 21.06.2022 та 23.08.2022 обвинувачений ОСОБА_8 , в порушення вимог п. 1 ч.7 ст. 42 КПК України, не повідомивши суд про причини своєї неявки, не прибув у підготовчі судові засідання. У той же час представником потерпілої до матеріалів судової справи долучені копії документів з матеріалів кримінального провадження №0000524, з яких вбачається, що ОСОБА_8 12.03.2022 року перетнув кордон України у пункті пропуску «Солотвино» та в період вищевказаних судових засідань перебував за кордоном, не повідомивши про це суд.

Про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України свідчить можливий авторитет обвинуваченого ОСОБА_8 для інших осіб. Так, ОСОБА_8 міг встановити дружні, приятельські стосунки або відносини, які випливають із почуття поваги та авторитету та мають зазвичай тривалий характер. А тому враховуючи, що обвинувачений може мати вплив на інших осіб, в тому числі які є свідками у даному кримінальному провадженні, особисто чи за допомогою сторонніх осіб може здійснювати незаконний вплив на них, в тому числі використовуючи наявні у нього фінансові ресурси, вважаю, що ризик незаконного впливу на свідків є досить обґрунтованим. Наведені вище обставини дають достатні підстави вважати про наявність ризику втечі з метою ухилення від кримінальної відповідальності та переховування від суду обвинуваченого ОСОБА_8 .

З урахуванням вищевикладеного, тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, фактів неявки обвинуваченого під час проведення досудового розслідування до слідчого та прокурора, фактів надання органам досудового розслідування документу з ознаками фіктивності та неявки до суду, є достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_8 , у випадку загрози притягнення до кримінальної відповідальності може переховуватись від суду та впливати на свідків.

Представники потерпілої ОСОБА_13 адвокати ОСОБА_4 , ОСОБА_14 , ОСОБА_5 підтримали клопотання прокурора, просили його задовольнити.

Захисник обвинувачених адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні клопотання прокурора про застосування відносно його підзахисних запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою, посилаючись на його необґрунтованість, оскільки жодних об`єктивних даних, які би свідчили про існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, на які посилається прокурор в своєму клопотанні не надано. Вважає доводи, на які посилається прокурор виключно припущеннями.

Обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , кожен окремо, підтримали позицію свого захисника, просили відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, вирішуючи заявлені прокурором клопотання, дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

За положеннями ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання доцільності продовження обвинуваченим раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги ч. 2 ст. 177 КПК України, відповідно до якої підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Статтею 178 КПК України визначено обов`язок суду, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінити в сукупності всі обставини вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення та особу обвинуваченого.

Виходячи зі змісту ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор не доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим КПК України.

З приводу наявності ризиків, на які посилається прокурор, суд відзначає, що на існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, вказує те, що ОСОБА_7 , ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів, і розуміючи наявність вагомих доказів та невідворотність покарання за вчинені кримінальні діяння, можуть вчиняти спроби переховуватись від суду.

Проте, суд вважає цей ризик недоведеним, оскільки посилання прокурора на порушення обвинуваченими процесуальних обов`язків щодо явки до слідчого, прокурора та суду не може свідчити про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України на момент розгляду клопотання, оскільки жодної неявки без поважних причин до суду, обвинуваченими допущено не було. Доводи прокурора, що обвинувачені не повідомляли причини своєї неявки до суду, суд відхиляє, оскільки судові засіданні відкладалися у зв`язку з неявкою з поважних причин захисника, а також прокурора. Жодної неявки обвинувачених до суду без поважних причин судом не встановлено. З цих же підстав необґрунтованими є посилання прокурора на перебування обвинувачених у цей період за кордоном.

Щодо наявності ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд вважає недоведеним, оскільки жодних об`єктивних даних цьому, суду не надано. Суд бере до уваги посилання прокурора на те, що 03.08.2021 підрозділом дізнання ВП №6 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області внесено відомості до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 386 КК України за фактом примушування свідка ОСОБА_11 до відмови від надання показань у залі судового засідання. Надаючи оцінку заяві ОСОБА_11 , суд приймає її до уваги, однак, докази судом досліджуються безпосередньо в судовому засіданні, зокрема, щодо допиту свідків. Однак, жодним учасником процесу, як і самим ОСОБА_11 клопотання про його допит у судовому засіданні заявлено не було, а сам витяг з ЄРДР, на переконання суду, може беззаперечно свідчити про наявність кримінального провадження, однак не доводить вчинення певних дій будь-ким.

У зв`язку з цим, клопотання прокурора про застосування відносно обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 331, 371, 376 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 відмовити.

У задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 відмовити.

Повний текст ухвали складено і оголошено 09 вересня 2022 року о 08 годині 10 хвилин.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з дня її проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1