Справа №760/9631/22 1-кп/760/2285/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 серпня 2022 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувшиматеріали кримінального провадження щодо
ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Політанки, Шаргородського району, Вінницької області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 03.08.2022 року ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин.

Направлено ОСОБА_3 до Служби у справах дітей та сім`ї Фастівської районної державної адміністрації Київської області (пл. Суворова 1, м. Фастів) для проходження програми для кривдників, передбаченої Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», на строк 6 місяців.

Зобов`язано ОСОБА_3 пройти пробаційні програми «Подолання агресивної поведінки» та «Попередження вживання психоактивних речовин».

Вивчивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку про винесення по даній справі ухвали, яка не вирішує справу по суті, однак звертає увагу уповноважених органів на встановлені у кримінальному провадженні факти порушення закону, які потребують вжиття належних заходів реагування в силу наступних обставин.

Згідно наданої ДОП суду характеристики, ОСОБА_3 характеризується вкрай негативно, зловживає алкогольними напоями, порушує громадський спокій та порядок, із сусідами регулярно влаштовує конфлікти, від мешканців регулярно надходять скарги та заяви, неодноразово вчиняє насильство відносно своєї співмешканки ОСОБА_4 (а.п. 52).

Згідно письмових пояснень свідка ОСОБА_5 , ОСОБА_3 протягом семи років систематично вчиняє щодо потерпілої ОСОБА_4 домашнє насильство: б`є, ображає, погрожує (а.п. 34-35).

Згідно письмових пояснень свідка ОСОБА_6 ОСОБА_3 систематично застосовує до ОСОБА_4 фізичне насильство (а.п. 37-38).

Згідно письмових пояснень свідка ОСОБА_7 . ОСОБА_3 систематично застосовує до ОСОБА_4 фізичне насильство, від чого остання ходить постійно у синцях (а.п. 40-41).

Приписами ст.126-1 КК України встановлено кримінальну відповідальність за домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного або економічного насильства щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах, що призводить до фізичних або психологічних страждань, розладів здоров`я, втрати працездатності, емоційної залежності або погіршення якості життя потерпілої особи.

Відтак, вищенаведені обставини вказують на наявність в діях ОСОБА_3 ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України.

Проте, з матеріалів провадження убачається, що вказані факти правоохоронними органами не перевірені взагалі.
Фактично, орган досудового розслідування, документуючи діяння обвинуваченого, самоусунувся від покладених на нього обов`язків в частині належного реагування на повідомлення про діяння, яке містить в собі ознаки злочину.

На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії" (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах, які зачіпають інтереси (див. зазначені вище рішення у справах "Онер`їлдіз проти Туреччини" (Oneryildiz v. Turkey), п. 128, та "Беєлер проти Італії" (Beyeler v. Italy), п. 119) сторін цих відносин, відповідно.

У цьому випадку, запроваджені внутрішні процедури щодо порядку та строків унесення даних до ЄРДР кореспондуються з норми, наведеної ст. 214 КПК України.

Як наслідок, з вище зазначеної правової норми (ст. 214 Кодексу) та запроваджених внутрішніх процедур випливає, що нормами кримінального процесуального законодавства України встановлюється імперативний обов`язок після отримання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення унесення за нею відомостей до ЄРДР, оскільки згідно ч. 1 ст. 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Як передбачає стаття 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Як зазначено у правовій позиції ЄСПЛ у справі «TKHELIDZE проти Грузії», заява № 33056/17, відсутність негайного реагування органів влади при виникненні підозр щодо домашнього насильства порушує конвенцію. ЄСПЛ наголосив, що за відповідних обставин влада зобов`язана вживати превентивних оперативних заходів для захисту особи, життю якої загрожує злочинні дії іншої особи. Жертви домашнього насильства, які потрапляють до категорії вразливих осіб, мають право на державний захист. Коли виникають будь-які підозри щодо домашнього насильства чи насильства щодо жінок, від органів влади вимагається негайне реагування та подальша особлива ретельність для вирішення конкретного характеру насильства в ході провадження.

Відповідно до ст.3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод вона закріплює одну з фундаментальних цінностей демократичного суспільства. Вона категорично забороняє без будь-яких винятків катування, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження та покарання без огляду на обставини чи поведінку потерпілого, що висвітлюється у рішенні ЄСПЛ «A.V. v. Ukraine», n. 68177, «Enea v. Italy» [GC], n. 55182, «Idalov v. Russia» [GC], 91183.

Практика Європейського суду з прав людини у рішенні «Ireland v. the UK» наголошує на тому, що таке, що принижує гідність, поводження або покарання передбачає знущання, які мають викликати у жертви почуття страху, страждання і почуття власної неповноцінності, а також принизити її гідність.

Згідно з прецедентною практикою ЄСПЛ висловленої у рішеннях «Kudla v Poland» [GC], n. 92237, «Козинець проти України», n.52, «Лабіта проти Італії», n.120, «Чембер проти Росії», n.49244, поводження є «нелюдським», якщо, крім іншого, воно було умисним, застосовувалось впродовж кількох годин поспіль і призводило або до справжніх тілесних ушкоджень, або до гострих фізичних чи душевних страждань.

Відповідно до ст.13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує існування у внутрішньому праві засобів, які надають можливість скористатися правами і свободами, закріпленими в Конвенції, незалежно від того, як вони подані в національній правовій системі. Це положення вимагає, щоб відповідний внутрішній орган вивчив зміст скарги, яка базується на Конвенції, та забезпечив необхідне виправлення порушеного права. Рішення Європейського суду з прав людини «Chahal v. the UK», n. 145.

Обмірковуючи постановлення ухвали, суд виходить з висновків, що викладені у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 14 червня 2021 року у справі № 686/9636/18, згідно яких, за наявності відповідних підстав, суд будь-якої інстанції має процесуальні повноваження для постановлення ухвал, які не вирішують справи по суті, однак звертають увагу уповноважених органів на встановлені у кримінальному провадженні факти порушення закону, які потребують вжиття належних заходів реагування.

На думку суду, у даному кримінальному провадженні було встановлено порушення вимог кримінального процесуального законодавства органами досудового розслідування, ігнорування останніми своїх посадових обов`язків і вимог закону, які потребують відповідного реагування, що позитивно вплине на ефективність здійснення правосуддя у кримінальних провадженнях.

Враховуючи викладене, прошу провести перевірку фактів, викладених судом, вжити відповідних заходів реагування.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 262 ЦПК, 372 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Обставини, викладені в даній ухвалі, довести до відома начальника Відділу поліції на станціях залізничного транспорту головного управління національної поліції у м. Києві для проведення перевірки фактів, викладених судом, вжиття відповідних заходів реагування.

Копію даної ухвали направити до Солом`янської окружної прокуратури м. Києва для відому.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом 7 днів з дня її оголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Солом`янського районного суду м. Києва.

Якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1