ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/4611/21 Номер провадження 11-кп/814/885/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
з участю:
прокурора ОСОБА_6
представника
потерпілого ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
захисника ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава кримінальне провадження № 0000551 від 24.06.2021, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 , прокурора Полтавської окружної прокуратури ОСОБА_10 та представника неповнолітнього потерпілого адвоката ОСОБА_11 на вирок Київського районного суду м. Полтави від 11.04.2022 відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився с. Сивашівка Новотроїцького району Херсонської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей 2011 та 2016 р.н., зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

В С Т А Н О В И Л А :
Цим вироком ОСОБА_8 засуджено за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Цивільний позов законного представника неповнолітнього потерпілого задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_12 , яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_13 1910,98 грн. в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди та 40 000 в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди, а всього 41 910,98 грн.
За вироком суду, ОСОБА_8 , 21 червня 2021 року близько 20 год. 20 хв., перебуваючи неподалік будинку АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин та конфлікту з ОСОБА_13 , який виник через дитячі ігри на скейтбордах, , підійшов до ОСОБА_13 та умисно наніс один удар долонею лівої руки по обличчю ОСОБА_13 . Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_8 завдав ОСОБА_13 один удар правою ногою у ділянку живота та один удар правою ногою у ділянку спини останнього, чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді: закритої травми, забою передньої черевної стінки, садна шкіри біляпупкової ділянки справа, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.
У поданих апеляційних скаргах:
Прокурор просить вирок суду відносно ОСОБА_8 скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, ухваливши новий вирок, яким призначити останньому покарання у виді 200 годин громадських робіт. Необхідність ухвалення такого рішення мотивує тим, що обвинувачений вину у вчиненому не визнав, проступок вчинив із малозначним приводом, а внаслідок його дій потерпілий отримав емоційну травму.
Представник неповнолітнього потерпілого адвокат ОСОБА_7 також просить ухвалити новий вирок відносно ОСОБА_8 , яким засудити останнього до покарання у виді 200 годин громадських робіт та задовольнити цивільний позов до обвинуваченого в повному об`ємі, стягнувши з останнього 70 000 грн на відшкодування моральної шкоди.
Зазначає, що обвинувачений під час та одразу після вчинення кримінального проступку проводив себе зухвало, вводив в оману працівників поліції щодо своєї непричетності до події. Після дій обвинуваченого потерпілий відчуває себе пригнічено, так як зазнав агресії збоку дорослого чоловіка.
Обвинувачений ОСОБА_14 у своїй апеляційній скарзі просить вирок суду відносно нього скасувати та закрити кримінальне провадження на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України. Зазначає, що суд не звернув увагу на показання свідка ОСОБА_15 , який заперечував факт нанесення тілесних ушкоджень потерпілому. Крім того указує на розбіжність показань свідків, наданих під час досудового розслідування та судового розгляду щодо стану сп`яніння обвинуваченого.
Також вважає, що моральна шкода, завдана потерпілому не обґрунтована доказами, а тому у цивільному позові слід відмовити у повному обсязі.
Від неповнолітнього потерпілого ОСОБА_13 та його законного представника ОСОБА_12 просили провести без їх участі.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримання своєї апеляційної скарги, прокурора та представника потерпілого на підтримку своїх апеляційних скарг, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Згідно ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.
Як вбачається зі змісту оскарженого судового рішення, в частині кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.125 КК України воно в повній мірі відповідає цим вимогам, а доводи обвинуваченого ОСОБА_8 про необхідність скасування вироку та закриття кримінального провадження щодо нього у на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України, тобто у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпанням можливості їх отримати, не знайшли свого підтвердження під час його апеляційного перегляду.
Так, в основу обвинувачення ОСОБА_8 було покладено показання потерпілого ОСОБА_13 , який суду пояснив, що дійсно 21.06.2021 ввечері мав конфлікт з обвинуваченим ОСОБА_8 , під час якого отримав від останнього тілесні ушкодження.
Аналогічні показання надали очевидці події - свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , прямо указавши на ОСОБА_8 , як на особу, що завдала потерпілому ОСОБА_13 тілесні ушкодження, а також підтвердили свої показання, продемонструвавши механізм нанесення тілесних ушкоджень потерпілому. Показання цих свідків в частині механізму нанесення тілесних ушкоджень потерпілому були також перевірені судово-медичними експертизами, відповідно до яких показання цих свідків не протирічать об`єктивним даним судово-медичної експертизи потерпілого ОСОБА_13 .
Стороною захисту не надано будь-яких належних та допустимих доказів того, що свідки ОСОБА_18 та ОСОБА_17 могли обмовити обвинуваченого ОСОБА_8 , або мали з ним неприязні відносини, а тому не мали підстав обмовити останнього щодо обставин нанесення тілесних ушкоджень потерпілому.
Також, наявна у матеріалах кримінального провадження судово-медична експертиза тілесних ушкоджень потерпілого ОСОБА_13 встановлює факти отримання ним легких тілесних ушкоджень від дії тупого предмету з контактуючою поверхнею, якою могла бути нога людини, чи будь-який інший предмет з подібною характеристикою.
За наведених вище обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції що стороною обвинувачення зібрано достатньо належних та допустимих доказів які викривають ОСОБА_8 , як особу, яка за наведених у вироку обставин нанесла неповнолітньому потерпілому ОСОБА_13 тілесні ушкодження, а тому підстав для закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю доказів вчинення кримінального правопорушення колегія суддів не вбачає.
Щодо апеляційних вимог прокурора та представника потерпілого про необхідність призначення більш тяжкого покарання обвинуваченому, колегія суддів вважає їх непереконливими, виходячи з наступного.
Покарання ОСОБА_8 призначене у відповідності до вимог ст.50, ст.65 КК України, відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, даним про його особу, а саме що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, має хоча й неофіційно, але працює, в цілому характеризується позитивно, а також відсутність обставин, що відповідно до ст.ст. 66, 67 КК України, обтяжують або пом`якшують покарання.

За таких обставин, судом першої інстанції правильно враховано наведені вище обставини та правильно визначений вид і розмір призначеного обвинуваченому покарання. При цьому колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що конфлікту ситуацію між ОСОБА_8 та ОСОБА_13 спровокував сам потерпілий Будник, щодо собаки, яка приблудилась до подвір`я де проживає обвинувачений та не є його власністю.

Крім того, не зважаючи на те, що обвинуваченому ОСОБА_8 інкриміновано та визнано судом першої інстанції доведеним нанесення ним потерпілому Буднику трьох ударів, а саме лодонею по обличчю, а також ногою по животу та по спині, проте із наявної у матеріалах кримінального провадження медичної документації та фото тілесних ушкоджень потерпілого (т.1, а.с.22) тілесні ушкодження у останнього виявлені лише в ділянці живота, які візуально виглядають як одне садно малого розміру.
Щодо апеляційних вимог обвинуваченого про недоведеність обставин, які стали підставою для часткового задоволення цивільного позову, а також апеляційних вимог представника потерпілого про необхідність стягнення з обвинуваченого моральної шкоди в розмірі 70000 грн. колегія суддів зазначає таке.
Виходячи зі змісту статей 127-129 КПК Українипотерпілий у кримінальному провадженні має право заявити цивільний позов, зокрема, у разі спричинення йому злочином або іншим суспільно небезпечним діянням моральної шкоди.
Цивільний позов розглядається у кримінальному провадженні за правилами, встановленими КПК України, а якщо процесуальні відносини, що виникли у звязку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до вимог п.2 ч.2ст.23 ЦК України моральна шкода може полягати у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
При цьому розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Як убачається з мотивувальної частини оскаржуваного вироку, суд визначив розмір відшкодування моральної шкоди потерпілому без достатнього урахування конкретних обставин провадження, внаслідок чого цей розмір не відповідає ступеню завданих потерпілому фізичних та моральних страждань, а тому, на думку колегії суддів, є необґрунтованим.
Тобто, судом першої інстанції не було дотримано вимог статей 23,1167,1168 ЦК України,статей 127-129 КПК України та рекомендацій, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».
Так, суд належним чином не врахував того, що конфліктна ситуація була ініційована самим неповнолітнім потерпілим, тяжких та неповоротних наслідків від дій обвинуваченого для здоров`я потерпілого не настало, ніяких патологічних змін у потерпілого виявлено не було.
Також, надані як доказ пригніченого психологічного стану потерпілого документи, мають рекомендаційний та консультативний характер, та не констатують факт негативних наслідків для психіки потерпілого після отримання ним тілесних ушкоджень.
Більше того, всупереч доводів потерпілого та його представників щодо пригніченого психологічного стану потерпілого після отриманих тілесних ушкоджень, останній, після вчинення щодо нього кримінального правопорушення, успішно склав іспити та вступив до ВНЗ,
Не враховано при визначенні розміру маральної шкоди майновий стан обвинуваченого, який працює не офіційно, з його слів має середньомісячний дохід 4000 грн. та дружну, яка не працює, а також, згідно наданих суду документів, має на утриманні двох малолітніх дітей 2011 та 2016 р.н.
Таким чином, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги представника потерпілого в частині необхідності стягнення з обвинуваченого 70000 грн. моральної шкоди, оскільки наведені у апеляційній скарзі обставини не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.
З огляду на викладене, вирок суду першої інстанції в частині вирішення цивільного позову представника потерпілого про відшкодування моральної шкоди підлягає зміні, оскільки, на думку колегії суддів, визначений місцевим судом розмір моральної шкодив 40000 грн. є необ`єктивно завищеним та необґрунтованим.
При цьому апеляційний суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховує стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, а також характер правопорушення та ступінь вини обвинуваченого.
Тому колегія суддів вважає за можливе зменшити розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню на користь потерпілого, до 10000 грн., задовольнивши частково апеляційну скаргу обвинуваченого.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги прокурора Полтавської окружної прокуратури ОСОБА_10 представника неповнолітнього потерпілого адвоката ОСОБА_11 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Київського районного суду м. Полтави від 11.04.2022 відносно ОСОБА_8 - змінити в частині вирішення цивільного позову щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 40000 грн.
Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_12 , законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_13 , 10000 грн. (десять тисяч гривень) на відшкодування моральної шкоди.
В іншій частині вирок залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.
Касаційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4