28.09.2022 Справа № 940/830/22
Провадження по справі № 1-кп/940/98/22
У Х В А Л А

28 вересня 2022 року Тетіївський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Тетієві обвинувальний акт в кримінальному провадженні № 0001695 від 21.07.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1, ч. 3 ст. 357 КК України,

встановив:

02 вересня 2022 року до Тетіївського районного суду Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001695 від 21.07.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1, ч. 3 ст. 357 КК України.

Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 06.09.2022 року в кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання на 10 год. 30 хв. 12 жовтня 2022 року.

У підготовчому судовому засіданні прокурор, обвинувачений не заперечували проти призначення кримінального провадження до судового розгляду.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт, суд дійшов наступного.

Кримінальне провадження за підсудністю підлягає розгляду Тетіївським районним судом Київської області.
Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог ст. 291 КПК України.
Підстав для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України не встановлено.
Судовий розгляд необхідно здійснювати у відкритому судовому засіданні.
Визначено склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді кримінального провадження.
Разом з тим, у підготовчому судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 строком на 60 діб, посилаючись на наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які існували на момент обрання запобіжного заходу та не перестали існувати наразі. Зазначила, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Обвинувачений ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні заперечував проти клопотання прокурора про продовження стосовно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просив застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Згідно із ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Згідно із ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити, зокрема виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.
Статтею 177 КПК України встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Частиною 1 статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.
Вирішуючи обґрунтованість клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 , суд дійшов наступного висновку.
Як вбачається із матеріалів, доданих до клопотання прокурора, ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 серпня 2022 року стосовно ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів - до 02 жовтня 2022 року включно з визначенням застави у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 52000,00 гривень.
Так, судом враховуються наявні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Виходячи із загальних визначень вказаних понять, слід відмітити, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» («Klishyn v. Ukraine» № 306/1/04 від 23.02.2012) наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.
Так, в обґрунтування наявності ризику переховування обвинуваченого від суду, прокурор вказала, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, за одне з яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, 16.06.2021 року звільнився з місць позбавлення волі, новий злочин вчинив під час іспитового строку.
Крім того, прокурор у клопотанні зазначила, що при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги поряд з іншими обставинами і загроза відносно суворого покарання, так у параграфі рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» № 31315/96 від 25.04.2000 року Страсбурзький суд визнав достатнім мотивування чеських суддів, що у свою чергу прийняли рішення про тримання під вартою з огляду в тому числі на те, що підозрюваному загрожувало відносно суворе покарання.
Ризик втечі має оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (позиція Європейського Суду з прав людини у справі «Бекчиєв проти Молдови»).
Окрім цього, тяжкість інкримінованого правопорушення та усвідомлення можливості засудження до тривалого терміну позбавлення волі вже само по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного ОСОБА_4 до втечі, який до того ж тимчасово проживає в м. Тетіїв Київської області та не має в місті міцних соціальних зв`язків.
Водночас, відповідно до п. 36 Рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 року у справі «Москаленко проти України», Європейський суд зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.
Враховуючи тяжкість інкримінованого злочину, зокрема за ч. 4 ст. 185 КК України, суд приходить до висновку про доведеність прокурором у клопотанні ризику можливості обвинуваченим переховуватися від суду.
Водночас, прокурор посилалась на ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_4 неодноразово судимий за вчинення крадіжок, вчинив кримінальні правопорушення під час іспитового строку, що вказує на те, що обвинувачений схильний до вчинення кримінальних правопорушень.
Отже, суд вважає доведеним існування натепер ризику того, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, у зв`язку з тим, що раніше судимий вироком Лисичанського міського суду Луганської області від 14.09.2017 року за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 70 КК України на 5 років позбавлення волі, звільнений 16.06.2021 року по відбуттю строку покарання, та вироком Лисичанського міського суду Луганської області від 28.12.2021 року за ч. 3 ст. 185 КК України на 5 років позбавлення з іспитовим строком 2 роки, також офіційно не працює, не має постійного джерела доходу, відтак може продовжити вчинення інших кримінальних правопорушень.
Беручи до уваги наявні ризики, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , його вік, стан здоров`я, дані про соціальні зв`язки та спосіб життя, суд не знаходить підстав для застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, зокрема у виді домашнього арешту. Слід зазначити, що судом не встановлено обставин, що за станом здоров`я обвинувачений не може утримуватися в умовах слідчого ізолятору.
Заслухавши пояснення учасників судового провадження, враховуючи доведеність існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, запобігання яким було підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , та які наразі не перестали існувати, також враховуючи сукупність обставин, передбачених ст. 178 КПК України, а саме тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він обвинувачується, відомості, які характеризують особу обвинуваченого, свідчать, що натепер продовження строку тримання під вартою обвинуваченому не буде суперечити вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також беручи до уваги те, що на переконання суду, застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, зокрема домашнього арешту, є неможливим, позаяк з огляду на дані про особу обвинуваченого, зміст пред`явленого обвинувачення та інші фактичні обставини кримінального провадження не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку та реалізацію завдань кримінального провадження, визначених в ст. 2 КПК України, тим паче у зв`язку з військовою агресією проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях, суд приходить до висновку про доведеність підстав для продовження застосування раніше обраного запобіжного заходу у виді триманні під вартою строком на 60 днів з визначеним розміром застави відповідно до ухвали слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 серпня 2022 року.
З огляду на вищезазначене, клопотання старшого прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні, начальника Тетіївського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає задоволенню, оскільки, в даному конкретному випадку запобіжний захід у виді тримання під вартою, як захід процесуального примусу, є виправданим.
Відповідно до ст. 316 КПК України після завершення підготовки до судового розгляду суд постановляє ухвалу про призначення судового розгляду.

Керуючись статтями 2, 177, 183, 199, 314- 316 КПК України, суд
постановив:

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта в кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1, ч. 3 ст. 357 КК України, на 15 годину 00 хвилин 12 жовтня 2022 року в приміщенні Тетіївського районного суду Київської області.
Кримінальне провадження розглядати суддею одноособово у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тетіївського районного суду Київської області.

Клопотання старшого прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні, начальника Тетіївського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , задовольнити.
Продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів - до 26.11.2022 року включно, з визначеним розміром застави відповідно до ухвали слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 серпня 2022 року.
Викликати для участі в судовому засіданні прокурора, потерпілого, конвоєм доставити обвинуваченого.
Копію ухвали для виконання направити начальнику державної установи «Київський слідчий ізолятор» та вручити обвинуваченому, прокурору негайно після її оголошення.
Ухвала в частині продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали буде складено та оголошено о 15 год. 30 хв. 29.09.2022 року.

Суддя ОСОБА_5