Справа № 162/322/21
Провадження № 1-кп/162/6/2022
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про застосування примусових заходів медичного характеру
30 травня 2022 року смт Любешів

Любешівський районний суд Волинської області в складі судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 ,

законного представника ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотань про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальних провадженнях, внесених в ЄРДР за №0000076 від 18.03.2021 року, №0000241 від 13.07.2021 року та за №0000263 від 05.08.2021 року за підозрою

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , неодруженого, непрацюючого, українця, громадянина України, раніше судимого вироком Любешівського районного суду Волинської області від 30.03.2021 року за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді арешту строком на 3 місяці, за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік та на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік,

у вчиненні суспільно небезпечних діянь, що підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2, ч.3 ст.185 Кримінального кодексу України (далі КК України)

ВСТАНОВИВ:

До Любешівського районного суду Волинської області 31.05.2021 року надійшло клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

Ухвалою суду від 22.09.2021 року задоволено клопотання прокурора та об`єднано кримінальні провадження №0000076 за ч.2 ст. 185 КК України та №0000241 за ч.2 ст. 185 КК України щодо ОСОБА_4 для їх спільного розгляду.

Ухвалою суду від 02.12.2021 року задоволено клопотання прокурора та об`єднано кримінальне провадження №0000263 за ч.3 ст. 185 КК України з раніше об`єднаними кримінальними провадженнями №0000076 за ч.2 ст. 185 КК України, №0000241 за ч.2 ст. 185 КК щодо ОСОБА_4 .

Судом встановлено, що ОСОБА_4 14.02.2021 року близько 13 години, знаходячись на території домогосподарства по АДРЕСА_2 , будучи не здатним усвідомлювати свої дії та керувати ними через наявність хронічного психічного захворювання у вигляді вираженого органічного розладу особистості з когнітивним зниженням аліментарно-токсичного ґенезу, таємно, шляхом вільного доступу, повторно викрав у ОСОБА_7 велосипед з маркувальним позначенням «TREKKINGSTAR», вартістю 3066,67 гривень, чим завдав останній майнової шкоди на вищевказану суму.

Таким чином, за вказаних обставин ОСОБА_4 зазначеними діями вчинив суспільно-небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Необхідність застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 підтверджуються висновком судово-психіатричного експерта від 21.05.2021 року №121.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав та пояснив, що під час досудового розслідування було зібрано достатньо доказів на підтвердження того, що ОСОБА_4 вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.2 ст.185 КК України, однак було встановлено, що він є неосудним і тому просить застосувати до нього примусові заходи медичного характеру.

ОСОБА_4 в судовому засіданні вказав, що дійсно забрав велосипед в односельчанки потерпілої ОСОБА_7 , згодом повернув його.

Законний представник та захисник ОСОБА_4 , кожен зокрема, просили застосувати примусові заходи медичного характеру.

Потерпіла ОСОБА_7 суду показала, що в лютому 2021 року, точну дату не пам`ятає, виявила відсутність одного з її велосипедів. Через кілька тижнів сусід ОСОБА_8 їй повідомив, що бачив, як ОСОБА_4 вів цей велосипед, про що вони повідомили голову сільської ради. Після чого приїхала поліція і, виїхавши за місцем проживання ОСОБА_4 , виявили та вилучили там вказаний велосипед, в якому вона впізнала свій. Вказала, що претензій до ОСОБА_4 не має.

Обставини вчинення ОСОБА_4 суспільно - небезпечного діяння, що підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України у кримінальному провадженні №0000076 від 18.03.2021 року, знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході судового розгляду справи на підставі досліджених судом доказів:

-витягу з ЄРДР від 18.03.2021 року;

-рапорту про отримання та реєстрацію заяви від 18.03.2021 року за №1223 в ІТС ІПНП Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській області;

-рапорту про отримання та реєстрацію заяви від 18.03.2021 року за №556 в ІТС ІПНП Любешівського ВП Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській області;

-протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 18.03.2021 року;

-протоколу огляду місця події від 18.03.2021 року та фото таблиці до нього;

-заяви ОСОБА_9 про добровільну видачу працівникам поліції велосипеда від 18.03.2021 року;

-протоколу огляду речей від 18.03.2021 року з фото таблицями до нього;

-постанови про визнання речей речовими доказами та приєднання їх до кримінального провадження від 18.03.2021 року;

-ухвали слідчого судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області про арешт майна від 29.03.2021 року;

-постанови про призначення та доручення проведення товарознавчої експертизи від 22.03.2021 року;

-висновоку експерта №СЕ-19/103-21/2283-ТВ від 25.03.2021 року;

-довідки про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні №0000076;

-постанови про зміну порядку досудового розслідування від 27.05.2021 року;

-постанови про зміну правової кваліфікації кримінального проступку від 27.05.2021 року;

-копї вироку Любешівського районного суду Волинської області від 30.03.2021 року.

Крім цього, зазначені обставини підтверджуються показаннями допитаних в судовому засіданні свідків.

Зуокрема, ОСОБА_5 суду показав, що з ОСОБА_4 перебуває в родинних відносинах, останній є його рідним братом. Зазначив, що не пам`ятає дати, коли саме відбулась подія, але брат привів додому велосипед односельчанки ОСОБА_10 . Приїхала поліція і вони віддали цей велосипед.

За згодою сторін був досліджений аудіозапис допиту свідка ОСОБА_8 , на якому зафіксовані його показання під час допиту в кримінальному провадженні №0000076 від 18.03.2021 року надані вказаним свідком до його об`єднання з іншими кримінальними провадженнями та вважається судом належним та допустимим, що кореспондується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у справі №750/5745/15-к від 19.11.2019 року.

Зокрема, судом встановлено, що свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні 31.08.2021 року показав, що точної дати і часу не пам`ятає, ОСОБА_7 розповіла, що в неї вкрали велосипед. На це він відповів останній що, напевно, знає, де її велосипед, оскільки за день до цього бачив, як ОСОБА_4 веде світлий сірого кольору велосипед.

Разом з цим, забезпечити явку цього свідка для допиту в об`єднаному кримінальному провадженні не вдалося у зв`язку з перебуванням його за кордоном.

Принцип безпосередності дослідження доказів, передбачений п.16 ст. 7 та ст. 95 КПК України спрямований передусім на найкраще забезпечення права сторін на перехресний допит особи, яка дає показання, що дає стороні можливість з`ясувати всі обставини, які вона вважає важливими для вирішення справи, уточнити показання свідка та поставити під сумнів ті чи інші повідомлення особи або її репутацію. Щодо сторони захисту, то це право забезпечується також і пунктом «d» частини 3 статті 6 Конвенції, щодо якого Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначав, що до того, як визнати особу винуватою, усі докази проти неї мають зазвичай бути представлені в її присутності під час публічного розгляду з метою надати можливість для спростування.

Однак суд зазначає, що засаді безпосередності, як і будь-якій іншій загальній засаді, притаманна певна гнучкість при застосуванні в конкретних обставинах. В залежності від обставин ця засада реалізується в різних формах, оскільки суд має узгоджувати її з іншими засадами кримінального процесу та/або легітимними інтересами суспільства чи окремих осіб.

Таким чином, суд вважає, що положення «суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання» (перше речення частини 4 статті 95 КПК), не може тлумачитися як безумовна заборона використання показань, які особа давала перед тим же складом суду у тій же справі.

З погляду цих критеріїв, даний допит вказаного свідка забезпечує всі істотні елементи згаданого порядку, відбувався за обов`язкової участі сторін.

Повертаючись до обставин цієї справи, суд зазначає, що в даному випадку немає сумніву, що суд здійснив усі необхідні та можливі заходи для забезпечення явки в судове засідання свідка, однак вони виявилися безуспішними. Показання цього свідка були хоча й не єдиним, але важливим елементом у сукупності доказів, представлених сторонами під час судового розгляду.

Суд зазначає, що під час попереднього допиту сторонам була надана можливість дискредитувати ці показання, сторона захисту жодним чином не згадувала про будь-які порушення, які стосувалися допиту цього свідка.

Також під час судового розгляду об`єднаного кримінального провадження не було встановлено будь-яких суттєвих обставин, які не були б відомі під час попереднього допиту і які б вимагали повторного допиту цього свідка з огляду на такі обставини. Сторона захисту не була позбавлена можливості при дослідженні аудіозапису та/або інших доказів звертати увагу суду на ті аспекти показань, які є важливими для оцінки їх достовірності.

Враховуючи всі ці фактори, суд вважає, що за обставин цієї справи дослідження показань свідка, які він давав попередньо, забезпечувало сторонам достатні процесуальні гарантії, здатні компенсувати неможливість його допиту під час даного судового розгляду, а тому визнання цих показань допустимим доказом не порушує права обвинувачених на справедливий судовий розгляд.

Аналізуючи зібрані у кримінальному провадженні та досліджені під час судового розгляду докази, оцінюючи їх з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає доведеними раніше викладені обставини вчинення суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України саме ОСОБА_4 .

Крім цього, ОСОБА_4 12.07.2021 року близько 14 год, знаходячись на території домогосподарства по АДРЕСА_3 , будучи не здатним усвідомлювати свої дії та керувати ними через наявність хронічного психічного захворювання у вигляді вираженого органічного розладу особистості з когнітивним зниженням аліментарно-токсичного ґенезу, повторно, таємно, шляхом вільного доступу викрав належний ОСОБА_12 спортивний велосипед іноземного виробництва бірюзового кольору з маркувальним позначенням «OGRE», вартістю 2200 гривень, чим завдав останньому майнової шкоди на вказану суму.

Таким чином, за вказаних обставин ОСОБА_4 зазначеними діями вчинив суспільно-небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Необхідність застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 підтверджуються висновком судово-психіатричного експерта від 11.08.2021 року №205.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав та пояснив, що під час досудового розслідування було зібрано достатньо доказів на підтвердження того, що ОСОБА_4 вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.2 ст.185 КК України, однак було встановлено, що він є неосудним і тому просить застосувати до нього примусові заходи медичного характеру.

ОСОБА_4 в судовому засіданні вказав, що велосипед повернув.

Законний представник та захисник ОСОБА_4 , кожен зокрема, просили застосувати примусові заходи медичного характеру.

Потерпілий ОСОБА_12 суду показав, що в липні 2021 року, точну дату не пам`ятає, виявив відсутність свого велосипеда. З огляду на те, що раніше ОСОБА_4 вже викрадав у нього велосипед, повідомив поліцію про вказану обставину. Через короткий проміжок часу працівники поліції привели вказаний велосипед, в якому він впізнав свій, разом з ОСОБА_4 . Вказав, що претензій до ОСОБА_4 не має.

Обставини вчинення ОСОБА_4 суспільно - небезпечного діяння, що підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України у кримінальному провадженні №0000241 від 13.07.2021 року, знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході судового розгляду справи на підставі досліджених судом доказів:

-витягу з ЄРДР від 13.07.2021 року;

-рапорту про отримання та реєстрацію заяви від 12.07.2021 року за №3419 в ІТС ІПНП Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській області;

-протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 12.07.2021 року;

-протоколу огляду місця події від 12.07.2021 року та фото таблиці до нього;

-постанови про визнання предметів речовими доказами, приєднання їх до матеріалів кримінального провадження та вирішення долі речових доказів від 13.07.2021 року;

-ухвали слідчого судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області про арешт майна від 23.07.2021 року;

-висновоку експерта №СЕ-19/103-21/5831-ТВ від 15.07.2021 року;

-довідки про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні №0000241;

-постанови про зміну порядку досудового розслідування від 12.08.2021 року;

-постанови про залучення законного представника підозрюваному від 12.08.2021 року.

Крім цього, зазначені обставини підтверджуються показаннями допитаних в судовому засіданні свідків.

Так, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 (в режимі відеоконференції), кожен зокрема, суду пояснили, що є поліцейськими СРПП Камінь-Каширського РВП у Волинській області та знають ОСОБА_4 в силу виконання своїх службових обов`язків. Вказали, що 12 липня 2021 року, перебуваючи в одному наряді, на лінію «102» від ОСОБА_12 надійшло повідомлення про викрадення велосипеда. Після відібрання пояснень заявника, вони неподалік с. Залізниця виявили ОСОБА_4 з велосипедом, який підходив під ознаки вкраденого. Також зазначили, що на запитання, де він взяв велосипед, останній відповів, що вкрав. Проте добровільно його видав та самостійно повів до домоволодіння потерпілого ОСОБА_12 .

Аналізуючи зібрані у кримінальному провадженні та досліджені під час судового розгляду докази, оцінюючи їх з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає доведеними раніше викладені обставини вчинення суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України саме ОСОБА_4 .

Також ОСОБА_4 03.08.2021 року близько 20 год 30 хв, шляхом проникнення на огороджену територію домогосподарства за адресою АДРЕСА_4 , будучи не здатним усвідомлювати свої дії та керувати ними через наявність хронічного психічного захворювання у вигляді вираженого органічного розладу особистості з когнітивним зниженням аліментарно-токсичного ґенезу, повторно, таємно викрав спортивний велосипед іноземного виробництва марки «TAARNBY» моделі « ZOOOM» з номерним позначенням на рамі WRT31708V червоного кольору вартістю 1666 гривень 67 копійок, який знаходився під навісом житлового будинку за вищевказаною адресою, чим завдав потерпілому ОСОБА_15 майнової шкоди на вищевказану суму.

Таким чином, за вказаних обставин ОСОБА_4 зазначеними діями вчинив суспільно-небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у сховище.

Необхідність застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 підтверджуються висновком судово-психіатричного експерта від 17.11.2021 року №303.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав та пояснив, що під час досудового розслідування було зібрано достатньо доказів на підтвердження того, що ОСОБА_4 вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.3 ст.185 КК України, однак було встановлено, що він є неосудним і тому просить застосувати до нього примусові заходи медичного характеру.

ОСОБА_4 в судовому засіданні вказав, що повернув велосипед.

Законний представник та захисник ОСОБА_4 , кожен зокрема, просили застосувати примусові заходи медичного характеру.

Потерпілий ОСОБА_15 суду показав, що 03 серпня 2021 року йому зателефонував сусід ОСОБА_16 і повідомив, що на його подвір`ї чоловік незнайомий заглядає у вікна. Він вийшов на подвір`я, де дійсно побачив ОСОБА_4 , який не пояснив причину своєї присутності. Після чого останній пішов. Десь через години дві, вже сутеніло, потерпілий знову вийшов на подвір`я і побачив силует чоловіка, який вибіг за подвір`я та ховався поблизу, де будувався магазин. Велосипед в той вечір стояв на подвір`ї, яке огороджене і хвіртка при цьому була закрита. Наступного вечора він виявив відсутність велосипеда і зателефонував на лінію «102». Розповів дільничному про вищевказані обставини та описав чоловіка, якого бачив на подвір`ї. По зазначених ознаках дільничний ідентифікував ОСОБА_4 . Після чого через годин три працівники поліції привезли ОСОБА_4 з велосипедом. Вказав, що претензій до ОСОБА_4 не має, оскільки велосипед йому повернутий.

Обставини вчинення ОСОБА_4 суспільно - небезпечного діяння, що підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України у кримінальному провадженні №0000263 від 05.08.2021 року, знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході судового розгляду справи на підставі досліджених судом доказів:

-витягу з ЄРДР від 05.08.2021 року;

-рапорту про отримання та реєстрацію заяви від 04.08.2021 року за №3828 в ІТС ІПНП Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській області;

-рапорту про отримання та реєстрацію заяви від 04.08.2021 року за №1618 в ІТС ІПНП Любешівського ВП Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській області;

-рапорту інспектора СРПП ВПД №1 (сел. Любешів) Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_17 від 05.08.02021 року;

-протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення або іншу подію від 04.08.2021 року;

-протоколу огляду місця події від 04.08.2021 року за місцем проживання потерпілого та фото таблиці до нього;

-протоколу огляду місця події від 04.08.2021 року на дорозі сполученням с.Залізниця-с.Рудка та фото таблиці до нього;

-постанови про визнання предметів речовими доказами, приєднання їх до матеріалів кримінального провадження та вирішення долі речових доказів від 05.08.2021 року;

-ухвали слідчого судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області про арешт майна від 09.08.2021 року;

-висновоку експерта №СЕ-19/103-21/6602-ТВ від 09.08.2021 року;

-довідки про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні №0000263;

-протоколу проведення слідчого експерименту від 27.10.2021 року з фото таблицями до нього;

-постанови про зміну порядку досудового розслідування від 22.11.2021 року.

Крім цього, зазначені обставини підтверджуються показаннями допитаних в судовому засіданні свідків.

Зокрема, ОСОБА_18 , мати потерпілого ОСОБА_15 , вказала, що з ОСОБА_4 не знайома. В серпні 2021 року, точну дату та час не пам`ятає, виходячи декілька разів на подвір`я домоволодіння, побачила, що якийсь чоловік стоїть на тротуарі за забором та дивиться в її сторону. Підійшовши до забору, запитала в нього, чого той тут стоїть, останній мовчав, після чого свідок сказала йому, щоб ішов геть. Проте чоловік наблизився до хвіртки, про що свідок повідомила сину. Не бачила, щоб чоловік знаходився на території їх домоволодіння. Велосипед червоного кольору постійно стояв біля будинку, де і завжди, біля хати, в момент, коли вона виходила на вулицю перед сном. Коли саме зник велосипед, сказати не може. На наступний день після роботи син виявив зникнення вказаного велосипеда та подзвонив у поліцію. Вказала, що цей чоловік гарно і охайно виглядав, і з першого погляду не сказала б, що це особа, яка зараз знаходиться в судовому засіданні ( ОСОБА_4 ), однак це саме він. Крім того, пояснила, що хвіртка на подвір`я закривається на засув на ніч. З боку новобудови огорожу (сітку) можна відхилити та за йти на територію домоволодіння.

Свідок ОСОБА_16 вказав, що з ОСОБА_4 не знайомий. Проживає навпроти потерпілого ОСОБА_15 . Показав, що вкінці літа, наприкінці робочого дня 2021 року, місяць та дату точно не пам`ятає, працював на огороді і побачив, як на подвір`ї ОСОБА_19 ходить якийсь чоловік, намагається відкрити вікно, двері домоволодіння. Подзвонив потерпілому ОСОБА_15 з приводу вказаних обставин. Потерпілий вийшов, поговорив з тим чоловіком, дав йому закурити, після чого останній сидів під деревом поблизу домоволодіння та курив. Згодом через хвилин 40 йшовши у магазин «Наш край» бачив, як той же чоловік ходив та заглядав на територію домоволодіння, перебуваючи за її межами. Зазначив, що чоловік був у світлих штанах та темному піджаку, проте не може стверджувати, що це був саме ОСОБА_4 , оскільки бачив здалека. Крім цього, він особисто не бачив, щоб той чоловік брав велосипед. Про крадіжку йому стало відомо зі слів потерпілого ОСОБА_15 через тиждень-два після описаних подій.

Свідок ОСОБА_20 вказав, що з ОСОБА_4 не знайомий. Зазначив, що у серпні 2021 року, точної дати не пам`ятає, близько 21 години, коли сутеніло, проводив ремонтні роботи на автостоянці біля новобудови, що межує з будинком потерпілого ОСОБА_21 . Бачив, як чоловік пройшов позаду нього з велосипедом «червоний німець» та пішов в сторону центру селища. Вказав на особу ОСОБА_4 , так як знає, що є такий «Петро». Також показав, що « ОСОБА_22 » був одягнутий в світлі штани, не літнє взуття. Факт крадіжки велосипеда йому став відомий через кілька днів від поліцейських, які відбирали пояснення в очевидців.

Свідки ОСОБА_23 та ОСОБА_24 , кожен зокрема, суду пояснили, що є поліцейським СРПП Любешівського ВПД №1 (сел. Любешів) Камінь-Каширського РВП у Волинській області та знають ОСОБА_4 в силу виконання своїх службових обов`язків. Перебуваючи на службі в одному наряді, в серпні 2021 року, точної дати не пам`ятають, надійшло повідомлення на лінію «102» про крадіжку велосипеда по АДРЕСА_4 . Приїхавши за вказаною адресою, опитали заявника та щодо обставин події. Встановили, що в той день в Любешівському районному суді Волинської області проводилося судове засідання, де перебував ОСОБА_4 . В той день його бачили по АДРЕСА_4 , ідентифікувавши за зовнішніми ознаками. Після чого поїхали за місцем проживання ОСОБА_4 та опитали його щодо зазначених обставин. Спочатку ОСОБА_4 говорив, що це був не він, однак потім визнав, що взяв велосипед, показав, де він знаходиться та видав його. Потерпілий впізнав цей велосипед як свій.

Аналізуючи зібрані у кримінальному провадженні та досліджені під час судового розгляду докази, оцінюючи їх з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає доведеними раніше викладені обставини вчинення суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України саме ОСОБА_4 .

Допитавши потерпілих, свідків, особу, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, дослідивши матеріали клопотань та матеріали кримінальних проваджень, суд дійшов таких висновків.

Кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру гарантує захист прав, свобод та законних інтересів осіб з психічними розладами, тому розгляд таких проваджень має спеціальну процедуру, яка урегульована спеціальними нормами закону.

Зокрема, ст. 505 КПК передбачено, що обов`язковими обставинами, які підлягають доказуванню у такому кримінальному проваджені є: час, місце, спосіб вчинення суспільно небезпечного діяння та вчинення цього суспільно небезпечного діяння цією особою, при цьому враховуються і інші обставини (інформація про психічні розлади, поведінка, небезпечність особи, розмір завданої шкоди).

Тобто, предмет доказування у кримінальному проваджені щодо застосування примусових заходів медичного характеру має низку особливостей, де не ставиться питання про винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, а йдеться про вчинення певною особою суспільно небезпечного діяння, а умисел, мета і мотив є елементами суб`єктивної сторони саме злочину та встановлюються лише щодо осудної особи.

Згідно ст. 92 КК України, примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною КК України, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Згідно ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Відповідно до ст. 512 КПК України, судовий розгляд кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосування, а в силу ст. 513 КПК України, визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Згідно ст.19 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку встановленому Кримінальним та Кримінальним процесуальним кодексами України, та іншими законами.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності по справі обґрунтованого висновку експертів психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має іншій психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність, викликають потребу в застосування щодо неї таких заходів. Для об`єктивної оцінки ступеню небезпечності хворого для себе або інших осіб суд має спочатку з`ясувати думку експертів, психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім з урахуванням висновків експертів та характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до ч.2 ст.19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого КК України, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

З зазначеним станом, що є юридичним критерієм неосудності, несумісні наявність у свідомості чітко сформованого умислу у розумінні ст. 24 КК, а також мети і мотиву як ознак суб`єктивної сторони злочину.

Отже, аналізуючи зібрані у об`єднаних кримінальних провадженнях та досліджені під час судового розгляду докази, оцінюючи їх з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає доведеними раніше викладені обставини вчинення ОСОБА_4 суспільно-небезпечних діянь, які підпадають під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 185 КК України

З огляду на висновки судово-психіатричного експерта № 121 від 21.05.2021 року, №205 від 11.08.2021 року та №303 від 17.11.2021 року, в яких вказано, що в період скоєння інкримінованих ОСОБА_4 протиправних дій не міг і не може в даний час усвідомлювати свої дії та керувати ними, суспільно-небезпечні діяння вчинені ОСОБА_4 у стані неосудності, тому клопотання прокурора підлягають задоволенню.

При визначенні виду примусових заходів медичного характеру, суд враховує рекомендації експертів, приймає до уваги, що ОСОБА_4 вчинив суспільно небезпечні діяння, які підпадають під ознаки кримінальних правопорушень, які згідно з ст. 12 КК України відносяться до нетяжких та тяжкого злочинів. Таким чином, судом беззаперечно встановлено, що ОСОБА_4 страждав і в даний час страждає на хронічне психічне захворювання. За своїм психічним станом в даний час, також не може усвідомлювати свої дії і керувати ними. За таких обставин, суд дійшов висновку про необхідність застосування щодо ОСОБА_4 примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Виходячи із роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені у постанові № 7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», суд не визначає лікувальну установу, в якій до особи будуть застосовані примусові заходи медичного характеру та не визначає строк, на який ці заходи призначені.

Арешт на майно, накладений ухвалами слідчого судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 29.03.2021 року у кримінальному провадженні №0000076, від 23.07.2021 року у кримінальному провадженні №0000241 та від 09.08.2021 року у кримінальному провадженні №0000263 скасувати.

Питання речових доказів суд вирішує згідно вимог ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не застосовувався.

Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні слід віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.19, 93-94 КК України, ст. 292, 369-372, 395, 512-513 КПК України, ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», Постановою Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_25 , затверджене прокурором Камінь-Каширської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 18.03.2021 року за №0000076 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, клопотання слідчого СВ Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_26 , затверджене прокурором Камінь-Каширської окружної прокуратури ОСОБА_27 про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 13.07.2021 року за №0000241 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, клопотання слідчого СВ Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_26 , затверджене прокурором Камінь-Каширської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 05.08.2021 року за №0000263 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Арешт на майно, накладений ухвалами слідчого судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 29.03.2021 року у кримінальному провадженні №0000076, від 23.07.2021 року у кримінальному провадженні №0000241 та від 09.08.2021 року у кримінальному провадженні №0000263 скасувати.

Речові докази, а саме:

-бувший у використанні велосипед іноземного виробництва, спортивного типу, сірого кольору з маркувальними позначенням «TREKKING STAR», який знаходиться в камері схову речових доказів Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області повернути власнику;

-велосипед іноземного виробництва, спортивного типу, бірюзового кольору, марки «OGRE», який знаходиться в камері схову речових доказів Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області повернути власнику;

-велосипед іноземного виробництва, спортивного типу, червоного кольору, з написом на рамі «ZOOOM TAARNBY» та номером WRT31708V, який знаходиться на відповідальному зберіганні у власника ОСОБА_15 залишити власнику за належністю.

Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні слід віднести за рахунок держави.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення через Любешівський районний суд Волинської області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Любешівського районного суду Волинської області ОСОБА_28