Справа №573/439/22 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/283/22 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - арешт майна
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2022 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Білопільського районного суду Сумської області від 27 травня 2022 року, якою накладено арешт на майно у кримінальному провадженні № 0000099 від 24 травня 2022 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого СВ відділення поліції №1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_7 , погоджене начальником Білопільського відділу Сумської окружної прокуратури ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні за №0000099 від 24.05.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, задовольнити.

Накладено арешт у кримінальному проваджені №0000099 від 24.05.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України на вилучені в ході огляду місця події від 24.05.2022, на ділянці розмірами 11х28 м, за координатами 51.055012, 34.342508, яка знаходиться в межах 16 км залізничної колії +200м в напрямку с. Котенки від с. Дудченки :

1. деревину породи «дикого клену» та породи «ясенок» складену пірамідальною формою, насипом в 5-ти різних місцях з діаметрами гілок та колод від 8см до 56 см, яка належить Регіональній філії «Південна залізниця», АТ «Укрзалізниця». Місцем зберігання визначено територію АТ «Укрзалізниця» в Сумському районі, Сумської області.

2. бензопилу STIHLMS260/С №370582228, яка належить ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцю АДРЕСА_1 , шляхом тимчасового, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування зазначеним майном, визначити місцем зберігання, до скасування арешту у встановленому КПК України порядку. Місцем зберігання арештованого майна визначено камеру зберігання речових доказів відділення поліції №1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області, за адресою: м. Білопілля, вул. Соборна, 76.

3. бензопилу STIHLMS361 №185829195, яка належить ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцю АДРЕСА_1 , шляхом тимчасового, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування зазначеним майном, визначити місцем зберігання, до скасування арешту у встановленому КПК України порядку. Місцем зберігання арештованого майна визначено камеру зберігання речових доказів відділення поліції №1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області, за адресою: м. Білопілля, вул. Соборна, 76.

4. вантажний автомобіль КАМАЗ моделі 53208, 1988 року випуску, сірого кольору з н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_9 , мешканцю АДРЕСА_2 та яким фактично користується ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , шляхом тимчасового, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування зазначеним майном, визначити місцем зберігання, до скасування арешту у встановленому КПК України порядку. Місцем зберігання арештованого майна визначено майданчик тимчасового тримання транспортних засобів відділення поліції №1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області, за адресою: м. Білопілля, вул. Соборна, 76.

Однак, не погодившись з таким рішенням слідчого судді власник майна ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просив ухвалу слідчого судді Білопільського районного суду Сумської області від 27.05.2022 року скасувати та повернути власнику ОСОБА_6 автомобіль КАМАЗ моделі 53208, 1998 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 .

Апелянт вважав, що дана ухвала прийнята всупереч норм матеріального і процесуального права, оскільки не вмотивована, необґрунтована та безпідставна.

Вказував, що слідчим суддею не взято до уваги те, що ОСОБА_6 вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України під час досудового розслідування визнав у повному обсязі, активно сприяв розкриттю злочину, вперше вчинив тяжкий злочин, щиро розкаявся, відшкодував завдану шкоду у розмірі 3186 грн.

Зазначав, що за фактом незаконної порубки лісу за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.246 КК України ОСОБА_6 про підозру не повідомлено, отже його причетність органом досудового розслідування не доведено у встановленому порядку.

Вказував, що рішення про визнання автомобіля КАМАЗ-53208, д.н.з. НОМЕР_1 речовим доказом у кримінальному провадженні та накладення на нього арешту є передчасним і безпідставним.

Звертав увагу на те, що слідчим суддею не взято до уваги долучені протоколи додаткових допитів підозрюваних ОСОБА_6 і ОСОБА_10 , а обидва епізоди злочинів, передбачених ч.1 ст.246 КК України від 24.05.2022 та ч.4 ст.185 КК України від 25.05.2022 не пов`язані між собою, оскільки скоєні різними особами.

Зазначав, що прокурором і слідчим не надано доказів про скоєння 24.05.2022 року незаконного порубу лісу ОСОБА_6 та його причетність до цього. Зокрема, не встановлено і не допитано жодного свідка, які б бачили яким чином ОСОБА_6 скоював поруб лісу в районі с. Котенки Білопільського району, про обізнаність останнього щодо вчинення незаконних дій іншими способами, не надано матеріалів відео фіксації злочину, не встановлено інших доказів та обставин, передбачених ст..91 КПК України.

Вказував, що фактично транспортний засіб КАМАЗ-53208, д.н.з. НОМЕР_1 всупереч вимог ст.98-100 КПК України не є речовим доказом у кримінальному провадженні, оскільки не зберіг на собі сліди кримінального правопорушення, не був знаряддям його скоєння, не є об`єктом кримінально протиправних дій, не містить інших відомостей, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, оскільки його кузов на момент огляду місцевості навіть не завантажувався зрубаною деревиною, даним автомобілем вона не перевозилась та на час огляду місця події від 24.05.2022 автомобіль стояв у стороні від місця порубу лісу, ОСОБА_6 при передачі даного автомобіля був впевнений у законності порубу деревини, про що його запевнили ОСОБА_11 , ОСОБА_12 і ОСОБА_13 , крім того ОСОБА_6 не був співучасником незаконного порубу.

Крім того зазначав, що санкцією ч.1 ст.246 КК України не встановлено спеціальну конфіскацію вилученого майна.

Вказував, що прокурор і слідчий жодних заперечень щодо скасування арешту майна не надали.

На переконання апелянта з матеріалів провадження встановлено відсутність підстав для накладення арешту майна, а також недоведеність факту використання автомобіля КАМАЗ-53208, д.н.з. НОМЕР_1 , як доказу у кримінальному провадженні, в межах якого подано клопотання, а так само розумність і спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для третіх осіб.

Зазначав, що слідчим не надано підтвердження наявності підстав для накладення арешту майна, у зв`язку з чим слід виходити з положень принципу змагальності сторін, отже доводи представника власника майна є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

До початку апеляційного розгляду від власника майна ОСОБА_6 та його представника адвоката ОСОБА_14 надійшли заяви про розгляд апеляційної скарги без їх участі. Від прокурора ОСОБА_15 також надійшла заява про розгляд апеляційної скарги без її участі.

За таких обставин, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу прокурора у відсутність учасників судового розгляду та без фіксування судового засідання технічними засобами, що узгоджується з вимогами ч.4 ст.405 КПК України.

Тому, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів судового провадження вбачається, що проводиться досудове слідство по кримінальному провадженні за № 0000099 від 24.05.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України.

При цьому, 24.05.2022 року під час проведення огляду місця на ділянці розмірами 11х28 м, за координатами 51.055012, 34.342508, яка знаходиться в межах 16 км залізничної колії +200м в напрямку с. Котенки від с. Дудченки, в ході якого були виявлені та вилучені : деревина, дві бензопила та вантажний автомобіль КАМАЗ .

Слідчий СВ відділення поліції №1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Білопільського районного суду Сумської області з клопотанням про накладення арешту на вищевказане майно, яке ухвалою слідчого судді Білопільського районного суду Сумської області від 27.05.2022 року, задоволено.

Такого висновку слідчий суддя дійшов врахувавши, що вищезазначене вилучене майно є речовими доказами по даному кримінальному провадженню та існують достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям зазначеним у статті 98 КПК України. Тому вказане у клопотанні майно підлягає арешту з метою забезпечення його збереження, як речового доказу та не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню.

Колегія суддів погоджується з таким рішенням слідчого судді та, всупереч доводам апелянта, вважає, що на час розгляду клопотання слідчого, були законні підстави для арешту зазначеного слідчим майна, за наявності достатніх доказів того, що майно відповідає критеріям речових доказів

Також, слідчий суддя вірно встановив обставини, за яких незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до відчуження майна, його знищення, приховання, що призведе до втрати доказів в рамках кримінального провадження та суттєво ускладнить процес встановлення істини у даній справ..

Так, відповідно до ст. 98 КПК України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом є речовими доказами по справі. Якщо документи містять зазначені вище ознаки, вони теж є речовими доказами.

Згідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Так, ч.2ст.170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3)конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається увипадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як вбачається з матеріалів, задовольнивши клопотання слідчий суддя дійшов висновку, що слідчий довів достатність підстав вважати, що вилучене майно є речовими доказами, має доказове значення для забезпечення кримінального провадження та відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Як вбачається з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

В ч. 5 ст. 170 КПК України зазначено, що у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до вимог ст. ст. 214, 223 КПК України після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукові) дії спрямовані на отримання (збирання) доказів.

Окрім того, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Згідно зі ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, окрім іншого, правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні у разі арешту майна з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

При розгляді клопотання про арешт майна, слідчим суддею дотримані вимоги ч. ч. 2, 4 ст. 173 КПК України та ст. 172 КПК України, зміст ухвали слідчого судді в цілому відповідає вимогам ч. 5 ст. 173 КПК України.

Мотиви прийнятого рішення слідчим суддею викладені в мотивувальній частині ухвали, з чим погоджується і апеляційний суд.

Задовольнивши клопотання слідчого з посиланням на зміст ст.170 КПК України слідчий суддя врахував, що в ньому йдеться не про арешт майна особи ,а арешт майна, передбачений ч. 2 ст. 170 КПК України, що здійснюється для забезпечення доказової бази в кримінальному провадженні.

Що стосується доводів апелянта про те, що слідчим суддею не взято до уваги те, що ОСОБА_6 вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України під час досудового розслідування визнав у повному обсязі, активно сприяв розкриттю злочину, вперше вчинив тяжкий злочин, щиро розкаявся, відшкодував завдану шкоду у розмірі 3186 грн., а за фактом незаконної порубки лісу за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.246 КК України ОСОБА_6 про підозру не повідомлено, отже його причетність органом досудового розслідування не доведено у встановленому порядку, то колегія суддів зазначає, що у кримінальному провадженні № 0000099 від 24.05.2022 за ч.1 ст.246 КК України про підозру у вчиненні кримінального правопорушення нікому не повідомлялось, тому дані доводи колегія суддів визнає необґрунтованими.

Щодо доводів апелянта про те, що фактично транспортний засіб КАМАЗ-53208, д.н.з. НОМЕР_1 всупереч вимог ст.98-100 КПК України не є речовим доказом у кримінальному провадженні, оскільки не зберіг на собі сліди кримінального правопорушення, не був знаряддям його скоєння, не є об`єктом кримінально протиправних дій, не містить інших відомостей, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, оскільки його кузов на момент огляду місцевості навіть не завантажувався зрубаною деревиною, даним автомобілем вона не перевозилась та на час огляду місця події від 24.05.2022 автомобіль стояв у стороні від місця порубу лісу, ОСОБА_6 при передачі даного автомобіля був впевнений у законності порубу деревини, про що його запевнили ОСОБА_11 , ОСОБА_12 і ОСОБА_13 , крім того ОСОБА_6 не був співучасником незаконного порубу, то вказані доводи були предметом розгляду слідчого судді з наданням їм належної правової оцінки, з якою погоджується і колегія суддів.

Щодо доводів апелянта про те, що санкцією ч.1 ст.246 КК України не встановлено спеціальну конфіскацію вилученого майна, то колегія суддів зазначає, що дійсно санкція ч.1 ст.246 КК України не передбачає спеціальну конфіскація вилученого майна, але арешт на вилучене майно був накладений, оскільки дане майно є об`єктом кримінально-протиправних дій.

Інші доводи апелянта також не спростовують правильність висновків слідчого судді щодо необхідності накладення арешту на вказані грошові кошти, і під час апеляційного перегляду вказаного судового рішення не встановлено обставин, які могли б стати підставою для скасування оскаржуваної ухвали, крім того, арешт майна є лише одним із заходів забезпечення кримінального провадження, під час досудового розслідування якого перевіряються та уточнюються відомості, які мають значення для встановлення наявності чи відсутності обставин вчинення кримінального правопорушення.

При цьому, колегія суддів звертає увагу апелянта на те, що відповідно до положень ч. 2 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Враховуючи вищезазначене колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою та не вбачає підстав для її скасування, у зв`язку з чим вказане судове рішення слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_6 без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170, 173, 404, 405, 412, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Білопільського районного суду Сумської області від 27.05.2021 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ відділення поліції №1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_7 та накладено арешт у кримінальному провадженні №0000099 від 24.05.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України на вилучене в ході огляду місця події від 24.05.2022 року майно, а саме на вантажний автомобіль КАМАЗ моделі 53208, 1988 року випуску, сірого кольору з н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_9 , та яким фактично користується ОСОБА_6 , залишити без зміни, а апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_6 , на цю ухвалу, без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4