Категорія: ч. 2 ст. 185 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали кримінального провадження №0000832 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 березня 2022 року,

В С Т А Н О В И В

Вказаним вироком суду ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луцьк, Волинської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, одруженого, фізична особа суб`єкт підприємницької діяльності, раніше судимого 22.09.2020 вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області за ч.ч.1,2 ст.185 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, -
- засуджено за ч.2 ст. 185 КК України, до покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом приєднання до покарання, призначеного за даним вироком, частково невідбутого покарання за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.09.2020 призначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки 1(один) місяць.
Строк відбуття покарання визначено рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Обрано відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту.
ОСОБА_8 визнаний винний та засуджений за те, що він 22 лютого 2021 року, в період часу з 17 години 19 хвилин по 19 годину 20 хвилин, перебуваючи у приміщенні магазину «Сім/23» № НОМЕР_1 , що по проспекту Грушевського, 31 у місті Луцьку, діючи умисно, з корисливих мотивів та керуючись метою таємного викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, таємно, повторно викрав із торгових полиць вищевказаного магазину 1 упаковку молока марки "Галичина" ємністю 900 г закупівельною вартістю 20,64 грн., 1 упаковку сметани марки "Молокія" 20%, ємністю 370 г, закупівельною вартістю 26,46 грн., 1 упаковку ковбаси марки «Татарська» вагою 0,208 кг., закупівельною вартістю 37,02 грн., 1 упаковку яєць курячих харчових фасованих 10 штук марки "Добре яйце", закупівельною вартістю 28,20 грн., 1 упаковку плівки марки "Бонус" 20 м, закупівельною вартістю 10,62 грн., 1 упаковку фольги алюміневої марки "Бонус" 5м, закупівельною вартістю 12,30 грн., 1 пляшку пива марки "Бочкове" нефільтроване 0,9 л, закупівельною вартістю 30,30 грн., 2 пачки вафель "Світоч" Артек з горіхом масою по 80 г, закупівельною вартістю 7,32 грн. за одну штуку, разом на суму 14,64 грн., 1 пачку макарон "Бантики" марки "La Pasta" масою 400 г, закупівельною вартістю 21,78 грн., 1 пачку крупи гречаної ядриця марки "Вінн.КХП -2" закупівельною вартістю 34,20 грн., 1 пляшку олії марки "Олейна" пресована рафінована ємністю 0,85 л, закупівельною вартістю 43,09 грн., 1 упаковку круасана марки "LaCrem" зі смаком вишні масою 65г, закупівельною вартістю 8,10 грн., пакет яблук червоних вагових вагою 1,820 кг, закупівельною вартістю 30,14 грн., 1 пачку печива "Марія" класична марки "Яричів" вагою 160 г, закупівельною вартістю 8,98 грн., пакет мандаринів вагових вагою 1,210 кг, закупівельною вартістю 36,91 грн., 1 хліб "Січовий" марки "Теремно" закупівельною вартістю 16,08 грн., чим спричинив ТзОВ «Клевер Сторс» майнову шкоду на загальну суму 379 гривень 46 копійок.
В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 , не оспорюючи фактичних обставин справи та кваліфікацію своїх дій, вважає вирок суду в частині призначеного покарання надто суворим, зазначає, що призначене покарання не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.
Обвинувачений вважає, що хоч суд першої інстанції врахував, що він є судимим, притягався до кримінальної відповідальності, разом з тим, просить врахувати ті обставини, що він повністю визнав свою вину у вчиненому, щиро покаявся, активно сприяв розкриттю злочину, одружений, має на утриманні двоє малолітніх дітей, є фізичною особою підприємцем, військовозобов`язаним, позицію потерпілої сторони, яка не наполягала на призначені останньому реального покарання. Також в його діях відсутній характер системності, внаслідок кримінальних правопорушень не настало тяжких наслідків. Просить апеляційний суд при постановленні вироку застосувати до нього положення ст. 69 КК України та призначити покарання у вигляді штрафу.
Заслухавши доповідача, який виклав зміст оскаржуваного вироку суду першої інстанції, основні доводи апеляційної скарги обвинуваченого, міркування захисника, який апеляційну скаргу підтримав, просив змінити вирок суду в частині призначеного покарання, прокурора, яка апеляційну скаргу заперечувала, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.
Висновок про винуватість ОСОБА_8 у вчинені злочину, за яким його засуджено, обґрунтовано зроблений судом в порядку ст.349 КПК України, що по суті в апеляційній скарзі не заперечується.

Кваліфікація злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 185 КК України є є правильною і також не оскаржується.

Твердження обвинуваченого в апеляційній скарзі про те, що призначене покарання без застосування ст.69 КК України не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та його особі через тяжкість покарання є безпідставними.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Зі змісту ст.69 КК України вбачається, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Призначаючи покарання, суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону.

Як убачається з вироку, призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, а саме, те, що ОСОБА_8 хоча і вину визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки, на утриманні 2 дітей, представник потерпілого просив суд суворо не карати обвинуваченого, однак, раніше судимий, вчинив умисний корисливий злочин, який згідно ст.12 КК України відноситься до категорії нетяжких, в період іспитового строку, що свідчить про його небажання ставати на шлях виправлення та перевиховання.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 , суд визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку, а обтяжуючих обставин не встановлено, і це не оспорюється апелянтом.

Врахувавши ці та інші обставини справи, зокрема і ті, на які посилається в апеляції обвинувачений, в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність відбуття покарання останнім реально, при цьому знайшов за можливе призначити остаточне покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання покарання.

Твердження обвинуваченого в апеляційній скарзі про те, що призначене покарання без застосування ст.69 КК України не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та його особі через суворість покарання є безпідставними.

Обране судом покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, а тому підстав для зміни вироку з мотивів, зазначених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.

Доводи обвинуваченого, які наведені в апеляційні скарзі, фактично враховані і оцінені судом першої інстанції при постановленні вироку та призначенні покарання.

У відповідності до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 березня 2022 відносно нього без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді