Справа № 204/1708/22
Провадження № 1-кс/204/394/22
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2022 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю адвоката ОСОБА_4

за участю підозрюваного ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, зі слів маючого на утриманні малолітнього сина ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 437, ч. 1 ст. 263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

18 березня 2022 року до суду надійшло клопотання слідчого в ОВС СВ Управління СБ України в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_7 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що приблизно в 05 год. 00 хв. 24 лютого 2022 року підрозділами збройних сил та інших формувань Російської Федерації нанесені інтенсивні обстріли по території України, а також ракетно-бомбові удари по аеродромах в АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_1 та інших військових об`єктах Збройних Сил України, зокрема військових частин Дніпропетровської області, а саме: АДРЕСА_4 , АДРЕСА_3 . Таким чином, підрозділи збройних сил та інших формувань Російської Федерації розпочали та продовжують агресивну війну проти України та повномасштабне вторгнення з метою зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України. Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Крім цього, невстановлені особи на території Дніпропетровської області, систематично отримують та виконують завдання від представників збройних сил та спецслужб Російської Федерації щодо отримання та передачі даних про пересування підрозділів Збройних сил України, організації територіальної оборони, ситуації в містах, нанесення відміток для десантування підрозділів противника, нанесення ракетних та авіаударів. В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 приблизно на початку 2014 року, точний час та обставини в ході досудового розслідування встановлено не було, зареєструвався в соціальній мережі «Вконтакте» ( ІНФОРМАЦІЯ_3 під обліковим записом « ОСОБА_8 » ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ). Після чого, у 2014 році, точний час та обставини в ході досудового розслідування встановлено не було, з використанням облікового запису « ОСОБА_8 » ( ІНФОРМАЦІЯ_4 » ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 у Інтернет-спільноті « ОСОБА_9 » познайомився з користувачем з обліковим записом « ОСОБА_10 ». В подальшому, в ході спілкування вказана особа представилася як ОСОБА_11 та повідомила, що вона є громадянкою Російської Федерації та працює на підприємстві, які займаються доставкою продовольства з Російської Федерації в т.зв. «ДНР/ЛНР», а також те, що вказаному підприємстві остання має позивний « ОСОБА_12 ». Так, 24.02.2022 ОСОБА_5 , діючи умисно, в порушення вимог ст.ст. 1, 2, 65, 68, 132-134 Конституції України, Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990, вимоги ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларації Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV), від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), з метою порушення територіальної цілісності та суверенітету України, під час вторгнення збройних сил Російської Федерації до території України у невстановлений в ході досудового розслідування проміжок часу та за невстановлених в ході досудового розслідування обставин, реалізуючи злочинний умисел, спрямований на сприяння вчиненню планування, підготовки та розв`язування агресивної війни та воєнного конфлікту, шляхом надання порад і вказівок, не відмовляючись від нього, бажаючи довести його до кінця, в Новокодацькому районі міста Дніпрі, точне місце та проміжок часу в ході досудового розслідування не встановлено, зробив фотознімок руху колони українських військових та з використанням мобільного телефону Redmi червоного кольору з номером НОМЕР_1 та надіслав вказане фото користувачу облікового запису « ОСОБА_10 » соціальної мережі «ВКонтакте» ( ІНФОРМАЦІЯ_3 з метою подальшої передачі вказаних відомостей останньою невстановленим в ході досудового розслідування особам, які здійснюють планування, підготовку та розв`язування агресивної війни та воєнного конфлікту. Таким чином, дії ОСОБА_5 , які виразились у сприянні вчинення планування, підготовки та розв`язування агресивної війни та воєнного конфлікту, шляхом надання порад і вказівок, кваліфікуються за ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 437 КК України. Крім того, у невстановлений в ході досудового розслідування проміжок часу виник злочинний умисел, спрямований на незаконне носіння, придбання та зберігання вибухових речовин та пристроїв. В подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 придбав у невстановлений в ході досудового розслідування проміжок часу до 26.02.2022 та за невстановлених в ході досудового розслідування обставин предмети, що за зовнішніми та технічними характеристиками схожі на корпус гранати з маркуванням «РГО 80-13-88» та запал до вказаної гранати. Після чого, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, у невстановлений в ході досудового розслідування проміжок часу до 26.02.2022 та за невстановлених в ході досудового розслідування обставин ОСОБА_5 переніс до місця свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , предмети, що за зовнішніми та технічними характеристиками схожі на корпус гранати з маркуванням «РГО 80-13-88» та запал до вказаної гранати. Так, 26.02.2022 в проміжок часу з 17 год. 18 хв. до 18 год. 55 хв. під час обшуку приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , серед іншого було виявлено та вилучено предмети, що за зовнішніми та технічними характеристиками схожі на корпус гранати з маркуванням «РГО 80-13-88» та запал до вказаної гранати, без відповідного чинним законодавством України дозволу. Таким чином, дії ОСОБА_5 , які виразились у незаконному придбанні, носінні, та зберіганні вибухових речовин та пристроїв без передбаченого законом дозволу, кваліфікуються за ч. 1 ст. 263 КК України. 26.02.2022 громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , затримано в порядку ст. 208 КПК України. 27.02.2022 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 437, ч. 1 ст. 263 КК України. 28.02.2022, у відповідності до вимог ст. 615 КПК України, постановою прокурора ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на строк до 30 днів. Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 437, ч. 1 ст. 263 КК України підтверджується наступними матеріалами кримінального провадження, а саме: витягом з ЄРДР за № 0000017 від 27.02.2022; рапортом про самостійне виявлення кримінального правопорушення від 26.02.2022; рапортом про самостійне виявлення кримінального правопорушення від 26.02.2022; протоколом затримання ОСОБА_5 від 26.02.2022; повідомленням про підозру ОСОБА_5 від 27.02.2022; протоколом обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , від 26.02.2022; протоколом огляду від 26.02.2022; протоколом огляду від 26.02.2022; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 26.02.2022; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 27.02.2022; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 28.02.2022; іншими матеріалами кримінального провадження у сукупності. Таким чином, громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 437, ч. 1 ст. 263 КК України. Відповідно до санкції ч. 2 ст. 437 КК України, покарання, за вчинення злочину, у скоєнні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років. Відповідно до санкції ч. 1 ст. 263 КК України, покарання, за вчинення злочину, у скоєнні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років. Разом з тим, з метою закінчення досудового розслідування необхідно: отримати висновок комп`ютерної судово-технічної експертизи; призначити та отримати висновок судової вибухово-технічної експертизи; встановити та допитати свідків вчинення вказаних кримінальних правопорушень; встановити інших осіб, причетних до вищевказаної протиправної діяльності; після отримання висновків судових експертиз, проведення відповідних слідчих та процесуальних дій вирішити питання про подальший рух кримінального провадження; виконати інші слідчі та процесуальній дії, необхідність в яких виникне в ході виконання вище перелічених слідчих дій. Так, на теперішній час у вказаному кримінальному провадженні проводиться комп`ютерна судово-технічна експертиза, у зв`язку з чим з урахуванням методики проведення необхідно достатнього часу для її завершення. Вказаний висновок експерта надалі буде використаний як доказ у судовому провадженні. Результати проведення зазначених слідчих (розшукових) дій, судових експертиз та заходів мають важливе значення для судового розгляду кримінального провадження. Обставинами, що перешкоджали здійсненню вищевказаних слідчих (розшукових) дій та заходів є особлива складність кримінального провадження, а саме: великий обсяг проведення необхідних слідчий (розшукових) дій та прийняття процесуальних рішень; великий обсяг інформації, отриманий під час здійснення досудового розслідування, котрий необхідно перевірити, проаналізувати та прийняти відповідні процесуальні рішення з метою об`єктивного та неупередженого досудового розслідування; проведення агресивної війни з боку Російської Федерації та введення воєнного стану в Україні. Враховуючи викладене, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 необхідно продовжити у зв`язку наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також тим, що до вказаної особи, відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України повинен бути застосований саме такий запобіжний захід, так як ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 437 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років. Інший, більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти вищезазначеним ризикам. Наявність ризику переховування від органу досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що підозрюваний хоча й визнає себе винним у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 437 КК України, проте не надає свідчень про інших осіб, причетних до вчинення вказаної протиправної діяльності, тим самим укриває від органу досудового розслідування інших осіб. Таким чином, ОСОБА_5 розуміючи тяжкість та строки покарання, яке йому може бути призначено, в разі визнання його винним у скоєні інкримінованого злочину, та очевидно в разі обрання більш м`якого виду запобіжного заходу може виїхати за межі Дніпропетровської області та території України з метою переховування від органу досудового розслідування та суду. Наявність ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення обґрунтовується тим, що у кримінальному провадженні ще не зібрано органом досудового розслідування всі речові докази злочину, інкримінованого підозрюваному, триває встановлення інших співучасників злочину, тому знаходячись на свободі він, з метою уникнення кримінальної відповідальності, зможе знищити ці докази, що унеможливить об`єктивне, повне та всебічне розслідування та ускладнить зібрання доказової бази вини підозрюваного. Наявність ризику незаконно впливу на свідків та експертів, у цьому кримінальному провадженні обґрунтовується тим, що після оголошення підозри ОСОБА_5 обізнаний про можливий факт свідчення проти нього інших учасників вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, які на даний період часу перебувають на волі, наявність в матеріалах кримінального провадження постанови про призначення судової експертизи, оглядів вилучених в ході обшуку речей, якими обґрунтовується підозра у скоєнні інкримінованого йому злочину. Враховуючи ці обставини, підозрюваний ОСОБА_5 , з метою уникнення кримінальної відповідальності, може впливати позапроцесуальним шляхом на свідків, експертів та на інших осіб. Наявність ризику вчинити інше кримінальне правопорушення обґрунтовується фактом того, що ОСОБА_5 має стійкі ідеологічні погляди та на теперішній час збройні сили Російської Федерації продовжують ведення агресивної війни проти України, у зв`язку з чим наявні обґрунтовані підстави вважати, що він, знаходячись на свободі, може надавати сприяння в ведення агресивної війни. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 511-550/0/4-13 від 04 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», слідчому судді, суду слід враховувати, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості. Крім цього, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 відповідає суспільному інтересу, так як кримінальне правопорушення створило в очах громадян негативне враження щодо сприяння здійсненню військової агресії на території України. Оцінюючи в сукупності викладене, варто прийти до висновку, що інші менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти уникненню вищезазначених ризиків з боку підозрюваного ОСОБА_5 та відповідно до ст.ст. 183, 194, 199 КПК України, йому необхідно продовжити строк запобіжного захід у вигляді тримання під вартою. На підставі викладеного, а також враховуючи те, що строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою спливає, тому слідчий звертається до суду з даним клопотанням.

Прокурор у судовому засіданні підтримав подане клопотання та уточнив, що на даний час існують ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які виправдовують його тримання під вартою.

Підозрюваний у судовому засіданні просив розглянути клопотання на розсуд суду.

Захисник підозрюваного просив вирішити питання на розсуд суду.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши подане клопотання та надані слідчим матеріали, якими обґрунтовується необхідність продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , суд приходить до наступних висновків.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 437, ч. 1 ст. 263 КК України, і подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст. ст. 183, 184 КПК України.

27 лютого 2022 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 437, ч. 1 ст. 263 КК України.

Постановою прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 від 28 лютого 2022 року, відносно підозрюваного ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 30 днів, а саме з 28 лютого 2022 року по 27 березня 2022 року включно, без визначення розміру застави.

У судовому засіданні було встановлено, що ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшилися та продовжують існувати, що виправдовує утримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою.
Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, зазначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК. Слідчий суддя, суд має зважати, що слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу за відсутності для цього підстав, передбачених ст. 177 КПК. Тому, в разі розгляду відповідного клопотання, не підкріпленого визначеними у КПК метою та підставами, останнє має бути відхилено.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Мамедов проти Росії» від 01 червня 2006 року, зазначено, що «суди, перевіряючи законність та обґрунтованість запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, незмінно посилались на тяжкість обвинувачень як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявник переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини. Однак Суд неодноразово відзначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з виняткового абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

Відповідно до конвенції та практики Європейського суду з прав людини, зокрема у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії» та «Ігнатов проти України», обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення. Це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може бути підставою для запобіжного заходу у вигляді ув`язнення.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, враховую вимоги п. 3, 4, 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Оцінюючи вищевказані обставини, суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним особливо тяжкого кримінального правопорушення, вагомість наявних доказів вчинення ним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, враховуючи його вік, стан здоров`я, наявність постійного місця проживання, а також враховуючи наявність ризиків, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків експертів у цьому кримінальному провадженні, продовжувати вчинювати кримінальне правопорушення, а також те, що підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу у судовому засіданні не встановлено, слідчий суддя дійшов до висновку про наявність підстав для продовження підозрюваному строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку проведення досудового розслідування, тобто до 27 квітня 2022 року.

Так, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 511-550/0/4-13 від 04 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», слідчому судді, суду слід враховувати, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.
Крім цього, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Так, згідно ст. ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.
Зважаючи на те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину проти миру та безпеки людства на території України, де на даний час введено воєнний стан, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, а також характер вчиненого кримінального правопорушення, який свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи, суд в даному випадку вважає за доцільне не визначати розміру застави.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 34, 81, 110, 131-132, 176-178, 183, 199, 219, 294, 309-310, 369-372, 392-393, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 437, ч. 1 ст. 263 КК України задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без визначення застави, у межах строку досудового розслідування до 27 квітня 2022 року.

Ухвалу направити до СВ Управління СБ України в Дніпропетровській області для виконання.

Ухвала щодо продовження строку запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1