Справа № 359/6231/22
Провадження № 1-кс/359/1305/2022
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 вересня 2022 року м. Бориспіль

Слідчий суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні з технічною фіксацією клопотання старшого слідчого слідчого відділу Бориспільського РУП ГУ в Київській області ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000084, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.08.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,

в с т а н о в и в:
Старший слідчий слідчого відділу Бориспільського РУП ГУ в Київській області майор поліції ОСОБА_3 за погодженням прокурора Бориспільської окружної прокуратури ОСОБА_4 , звернувся до суду з клопотанням, в якому просить накласти арешт на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 55,7 м2, що на праві власності належить ОСОБА_5 , шляхом заборони відчуження та розпорядження цим майном.

В судовому засіданні старший слідчий слідчого відділу Бориспільського РУП ГУ в Київській області майор поліції ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Власник нерухомого майна ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась. Про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлялася належним чином.

Слідчий суддя дослідивши клопотання, заслухавши пояснення слідчого, дійшов до наступного висновку.

Як встановлено в судовому засіданні, слідчим відділом Бориспільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000084, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.08.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Пунктом 1 частини 2 статті 170 КПК України передбачено, що арешт накладається на майно з метою збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.09.1997 № 475/97-ВР, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

При застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою, гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України, 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, 3-1) можливість спеціальної конфіскації (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 2 ч. 2 ст. 170 КПК України), 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

В своєму клопотанні про арешт майна, слідчий посилається як на підставу накладення арешту на положення п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України: відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Між тим, слідчий суддя вважає, що органом досудового розслідування не доведено наявність підстав для арешту майна у вигляді квартири за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 55,7 м2, що на праві власності належить ОСОБА_5 .

Так, слідчим не доведено існування такого ступеню підозри щодо вчинення кримінального правопорушення, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Крім того, з матеріалів клопотання вбачається, що жодній особі в цьому кримінальному провадженні не повідомлено про підозру, що виключає накладення арешту на підставі п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Так, відповідно до положень ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Оцінюючи дотримання права на мирне володіння своїм майном, декларованого ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, слідчий суддя зважає на те, що суспільний інтерес у даному кримінальному провадженні не є виправданим, оскільки накладення арешту на майно фактично призведе до обмеження права власника на мирне володіння своїм майном без достатніх підстав, передбачених законом.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Враховуючи вищевикладене та з метою недопущення порушень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, клопотання про накладення арешту по вищевказаному кримінальному провадженню, задоволенню не підлягає, оскільки внесено без передбачених діючим законодавством обґрунтувань.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 170-172, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:
В задоволенні клопотання старшого слідчого слідчого відділу Бориспільського РУП ГУ в Київській області ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000084, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.08.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України відмовити.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Повний текст ухвали проголошено 15 год. 30 хв. 16 вересня 2022 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1