1Справа № 335/5255/22 1-кс/335/2156/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2022 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого СВ відділу поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , подане у кримінальному провадженні № 0001006 від 24.08.2022 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який має середньо-спеціальну освіту, не одруженого, який не має на утриманні неповнолітніх дітей, не працюючого, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

22.12.2004 року Військовим судом Севастопольського гарнізону за ч. 2 ст. 409, ст.ст. 69 КК України, до покарання у вигляді арешту на 5 місяців;

17.08.2006 року Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 190, ст.ст. 69, 70 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців. Звільнився 12.09.2008 року умовно-достроково, не відбутий строк 1 рік 1 місяць;

03.06.2009 року Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 187, ст.ст. 69, 70 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано вирок від 17.08.2006 року, остаточне покарання 5 років 1 місяць, з конфіскацією майна;

25.03.2010 року Оржонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 187, ст.ст. 69, 70 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, частково приєднано вирок від 03.06.2009 року, остаточне покарання 6 років, з конфіскацією майна. Звільнений 05.04.2013 року зі зміною покарання на виправні роботи, не відбутий строк 1 рік 10 місяців 12 днів;

06.05.2014 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 190 КК України, до покарання у вигляді штрафу 1700 гривень;

28.05.2015 року Івано-Франківським міським судом за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано вирок від 25.03.2010 року, остаточне покарання 4 роки 4 місяці позбавлення волі. Звільнився 03.11.2016 року по відбуттю строку покарання;

12.10.2018 року матеріали кримінального провадження № 0000655 від 16.07.2018 року за ч. 2 ст. 289 КК України, направлено до Вільнянського районного суду Запорізької області з обвинувальним актом;

13.12.2018 року матеріали кримінального провадження № 0002368 від 17.07.2018 року за ч. 2 ст. 185 КК України, направлено до Ленінського районного суду м. Запоріжжя.

26.04.2019 року Кіровським районним судом м. Кіровоград за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 3 роки;

08.11.2021 року Мелітопольським р/с за ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України призначено покарання 4 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України остаточно призначено 5 років 2 місяці позбавлення волі. Звільнився 23.02.2022 року по відбуттю строку покарання;

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
СлідчийСВ відділу поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області лейтенант поліції ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_3 , звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 мотивуючи тим, що 24.08.2022 року близько 16:20 годині, ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні перекурні «Надія», розташованої в місті Запоріжжі, по пр. Соборному, 190, маючи умисел на заволодіння чужим майном, шляхом вільного доступу, діючи повторно, в умовах воєнного стану, з метою особистого збагачення, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає з робочого столу в перукарні, здійснив крадіжку мобільного телефону «Samsung Galaxy j6+» в корпусі червоного кольору з сім-карткою «Vodafon» з мобільним номером = НОМЕР_1 та в силікованому чохлі з зображенням квітки рожевого кольору, що належить ОСОБА_7 , чим спричинив останній матеріальну шкоду на суму 5 000 грн.
Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України - таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.
25.08.2022 року слідчим СВ відділу поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області лейтенант поліції ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_3 , ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.
Підозра ОСОБА_4 у вчиненні даного злочину обґрунтовується, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення; показами потерпілої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; показами свідків; протоколом впізнання особи за фотознімками; іншими матеріалами кримінального провадження.
На думку слідчого, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст.185 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до частини 4 статті 12 Кримінального кодексу України є тяжким злочином.
У вказаному кримінальному провадженні існують ризики передбачені ч. 1 статті 177 КПК України. Зокрема, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України під час досудового розслідування встановлена наявність ризиків, передбачених п. 1, п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 покладається необхідність запобіганням спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків.
ОСОБА_4 є раніше судимою особою за вчинення аналогічних злочинів, вчинив новий злочин, не зважаючи на введений у країни воєнний стан, обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, санкція якого передбачає максимальне покарання у вигляді позбавлення волі строком до 8 років. Таким чином, є підстави вважати, що розуміючи суворість покарання та його невідворотності, підозрюваний буде ухилятись від органу досудового розслідування та у подальшому від суду, що є ризиком передбаченим п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Крім того, ОСОБА_4 ніде не працевлаштований протягом тривалого часу, не має жодного джерела доходу, зловживає алкогольними напоями, у зв`язку із чим, згідно довідки КНП «ОКЗ НПД» ЗОР неодноразово оглядався лікарем-наркологом, має діагноз «психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, вживання зі шкідливими наслідками».
Зважаючи на викладене, досудовим розслідуванням встановлено наявність ризику вчинення інших кримінальних правопорушень, що передбачено п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Всі вищевказані обставини, у своїй сукупності свідчать про те, що застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_4 в рамках даного кримінального провадження є недоцільним та малоефективним, оскільки вони не можуть запобігти наявним ризикам.
Окрім того, неможливість обрання до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 176 КПК України, є неможливим оскільки на час звернення з клопотанням до слідчого судді не надходило відповідних клопотань від поручителів.
Про неможливість обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді застави свідчить те, що підозрюваний не працевлаштований, обґрунтовано підозрюється у вчиненні корисливого злочину, та зважаючи на систематичність вчинення злочинів корисливої спрямованості єдиним джерелом його доходу є матеріальні балага, отриманні злочинним шляхом, які не можуть бути внесені як застава з метою забезпечення покладених на нього обов`язків.
У зв`язку із цим, існує необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_4 найбільш суворого забіжного заходу у вигляді тримання під вартою. У разі застосування до підозрюваного ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, не можливо запобігти ризикам, оскільки вони передбачають перебування на волі, що дає можливість негативно випливати на повне та всебічне встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні та ухилитися від органів досудового розслідування.
З метою недопущення повторенням вчинення кримінальних правопорушень підозрюваним ОСОБА_4 , слідство приходить до висновку, про неможливість запобіганням цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків,
На підставі викладеного, слідчий просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб з утриманням у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Прокурор клопотання слідчого підтримала, оскільки під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, тому необхідно застосувати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Вважає, що без обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, запобігти ризикам, які вказані у клопотанні неможливо, оскільки ОСОБА_4 не працює, не має стійких соціальних зв`язків, вчинив тяжкий злочин в умовах воєнного стану.
Підозрюваний ОСОБА_4 пояснив, що заперечує з приводу обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Просив застосувати до нього запобіжний захід домашній арешт по місцю проживання, тобто запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі, або по можливості інший запобіжний захід.
Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 заперечувала щодо застосування до її підзахисного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та просила суд застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, за адресою проживання: АДРЕСА_1 , або будь який інший запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.
Слідчий суддя, вислухавши думку підозрюваного, захисника, прокурора, слідчого, дослідивши матеріали додані до клопотання слідчого, прийшов до наступного висновку.
Згідно ч. 1 п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України взяття під варту є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
При цьому відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя враховує вік та стан здоров`я сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання підозрюваного та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.
Ст. 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Клопотання слідчого відповідає вимогам ст. 184 КПК України, до клопотання долучено копії матеріалів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, витяг з ЄРДР, клопотання слідчого та додатки вручено підозрюваному.
Встановлено, що в провадженні СВ відділу поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області перебувають матеріали досудового розслідування кримінального провадження за № 0001006 від 24.08.2022 року, за ч. 4 ст. 185 КК України.

26.08.2022 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України яке кваліфікується як вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

При вирішенні питання щодо задоволення клопотання слідчий суддя враховує наявність доказів обставин, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, що передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення; протоколом огляду місця події; показами потерпілої ОСОБА_7 ; показами свідків; протоколом впізнання особи за фотознімками; іншими матеріалами кримінального провадження.
Як зазначено у пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, п. 32 рішення у справі «Фокс, Кампбел і Хартлі проти Сполученого Королівства» слідчий суддя (суд) повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення.
Також суд вбачає наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор: можливість вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконного впливу на свідків, а також переховуватися від органів досудового розслідування та суду.
Згідно ст. 177 ч. 2 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.
Згідно змісту ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.
Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, слідчий суддя, при розгляді клопотання слідчого, прокурора вправі застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, якщо прокурор не доведе, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою є недостатньо для запобігання ризикам, зазначених у клопотанні.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4, 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, та у справі «Ілійков проти Болгарії», Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість» передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Згідно рішень Європейського суду з прав людини, допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою є наявність із боку цієї особи таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину, за умови доведеності таких ризиків (рішення у справах «Смірнов проти Росії» від 24.07.2003 року; «Вемгофф проти Німеччини» від 27.06.1968 року; «Штегмюллер проти Австрії» від 10.11.1969 року; «Мацнеттер проти Австрії» від 10.11.1969 року; «Летельєр проти Франції» від 26.06.1991 року та ін.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, оцінено вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, а також дані, що характеризують особу підозрюваного.
Прокурором доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, оскільки підозрюваний ОСОБА_4 є раніше судимою особою, вчинив умисний злочин через незначний проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання за попереднім вироком суду, не має визначеного роду занять та міцних соціальних зв`язків, що підтверджує можливість вчинення інших корисних кримінальних правопорушень та схильність ОСОБА_4 до вчинення кримінальних злочинів і свідчить про неможливість запобігання ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
З аналізу матеріалів кримінального провадження слідчий суддя вбачається, що неможливо застосувати до ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід, оскільки він буде недостатнім для запобігання ризикам, зазначеним слідчим у клопотанні та прокурором під час розгляду клопотання.
Стосовно медичних документів, які підтверджують стан здоров`я підозрюваного, суд зауважує, не надано жодного документу, який би свідчив про заборону тримання підозрюваного в умовах ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».
Обставин, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України - судом не встановлено
Обставини, які зазначені підозрюваним та його захисником, та не доведені відповідними доказами, не можуть бути підставою для відмови в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки вони не виключають наявність ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Слідчий суддя вважає, що існують ризики, передбачені статтею 177 цього Кодексу, отже, на даному етапі кримінального провадження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є об`єктивно необхідним з метою дієвості відповідного кримінального провадження.
Підозрюваному не може бути обрано більш м`який запобіжний захід, як - то, наприклад, домашній арешт, оскільки ОСОБА_4 , не має постійного доходу для життєдіяльності. Особиста порука не може бути застосована до підозрюваного у зв`язку із відсутності письмових зобов`язань осіб, які заслуговують на довіру суду. Особисте зобов`язання не може бути застосоване у зв`язку із тим, що перебування підозрюваного на волі не сприятиме виконанню покладених на нього процесуальних обов`язків.
За таких обставин з урахуванням особи підозрюваного, того, що підозрюваний ОСОБА_4 не працює, не має постійного джерела прибутку, раніше судимий, скоїв тяжке кримінальне правопорушення, з метою недопущення скоєння ним нового кримінального правопорушення, переховування від органів досудового розслідування та (або суду), а також у зв`язку з неможливістю запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, слідчий суддя переконаний в доцільності задоволення клопотання та застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з встановленням застави достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених КПК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Враховуючи особу підозрюваного ОСОБА_4 , а саме те, що він вчинив тяжкий злочин в умовах воєнного стану, вважаю за необхідне визначити заставу відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України у розмірі 30 прожиткового мінімуму для працездатних осіб; оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.
Абзацом 2 ч. 3 ст. 183 КПК України встановлено, що в ухвалі судді зазначаються, які обов`язки з передбачених ст. 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання.
На підставі вказаного, вважаю необхідним визначити, передбачені ст. 194 КПК України, обов`язки підозрюваному ОСОБА_4 у випадку внесення ним або іншою фізичною чи юридичною особою (заставодавцем) визначеної цією ухвалою застави.
Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України, підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому перебуває підозрюваний, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.
Відповідно п. 2, ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати: дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 193 194, 196, 197, 395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого СВ відділу поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області лейтенанта поліції ОСОБА_6 - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, який обчислювати з 24.08.2022 року по 22.10.2022 року включно, з утриманням у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Встановити ОСОБА_4 заставу 30 (тридцять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 68 100 (шістдесят вісім тисяч сто) грн. 00 коп., яка може бути внесена протягом строку дії запобіжного заходу на депозитний рахунок (отримувач: ТУ ДСАУ в Запорізькій області; Ідентифікаційний код за ; номер рахунку (IBAN): UA0001205 Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172. В призначенні платежу необхідно вказувати: вид платежу застава за ОСОБА_4 , номер справи (провадження), суд, в якому розглядається справа).

Після внесення застави і звільнення з-під варти покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України:

- прибувати на виклик слідчого, прокурора, суду, залежно від стадії кримінального провадження;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування з будь-якою особою, яка визнана свідком чи потерпілим у кримінальному провадженні № 0001006;

- носити електронний засіб контролю.

Уповноваженій службовій особі місця ув`язнення після внесення застави, перевірки документа, що підтверджує внесення негайно здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_4 з-під варти.

Роз`яснити ОСОБА_4 обов`язки, що покладаються у зв`язку із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави та наслідки їх невиконання.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги не зупиняє виконання ухвали, яка підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення.

Вступна та резолютивна частини ухвали постановлені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 26 серпня 2022 року.

Повний текст ухвали з урахуванням вихідних днів складений та оголошений учасникам судового провадження 29 серпня 2022 року о 13:20 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_1