Справа№ 309/3028/21
Провадження № 1-кп/309/251/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2022 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хуст кримінальне провадження, внесеному в ЄРДР за № 0000198 від 28 травня 2021 р. по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, одруженого, не працюючого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Органом досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується у тому , що він згідно наказу начальника Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області ОСОБА_6 №271-к від 05.04.2017, призначений на посаду Державного кадастрового реєстратора відділу у Хустському районі Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області, Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр), який відповідно до Положення, затвердженого постановою КМУ №15 від 14.01.2015, є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері національної інфраструктури геопросторових даних, топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів. Держгеокадастр у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Основними завданнями Держгеокадастру є реалізація державної політики у сфері національної інфраструктури геопросторових даних, топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Згідно ч.15 Положення, Держгеокадастр є юридичною особою публічного права, має печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, власні бланки, рахунки в органах Казначейства.

Державному кадастровому реєстратору ОСОБА_4 присвоєно 9 ранг державного службовця. Згідно ч.2 ст.9 Закону України «Про Державний земельний кадастр» ОСОБА_4 є державним службовцем, має посвідчення Державного кадастрового реєстратора і власну печатку, та посада якого згідно ст.6 Закону України «Про державну службу», віднесена до категорії «В».

Відповідно до посадової інструкції Державного кадастрового реєстратора відділу у Хустському районі Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області, затвердженою виконуючим обов`язки начальника Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області ОСОБА_7 04.01.2017, державний кадастровий реєстратор ОСОБА_4 - є службовою особою до повноважень якого віднесено питання внесення до Державного земельного кадастру або надання відмови у внесенні відомостей (змін до них) про землі в межах районів, міст, селищ, сіл (у тому числі опис меж), обмеження у використанні земель; здійснення реєстрації про землі та земельні ділянки (їх частини) розташовані в межах області; проведення перевірки відповідності поданих документів вимогам законодавства. У своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної ради України, прийнятими відповідно до Конституції України та законів України, актами кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

У своїй діяльності державний кадастровий реєстратор ОСОБА_4 керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної ради України, прийнятими відповідно до Конституції України та законів України, актами кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства. Крім цього, згідно вказаної посадової інструкції державний кадастровий реєстратор ОСОБА_4 здійснював свою діяльність відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр» та порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 №1051 шляхом: 1) внесення до Державного земельного кадастру або надання відмови у внесенні відомостей (змін до них) про землі в межах районів, міст, селищ, сіл (у тому числі опис меж), обмеження у використанні земель; 2) здійснення реєстрації про землі та земельні ділянки (їх частини) розташовані в межах області; 3) проведення перевірки відповідності поданих документів вимогам законодавства.

Однак, ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді державного кадастрового реєстратора, несучи персональну відповідальність за внесення даних до Державного земельного кадастру, всупереч вимог ст. ст. 152, 153, 154,155 Земельного Кодексу України, які регламентують гарантії права власності на землю, Закону України «Про державний земельний кадастр» та Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 №1051, будучи службовою особою, діючи умисно, вчинив службове підроблення за наступних обставин.

Статтею 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» визначено, що Державний земельний кадастр - це єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, розподіл земель між власниками і користувачами, а державна реєстрація земельної ділянки - це внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера. Внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами.

Згідно статті 18 Закону України «Про Державний земельний кадастр»- Документами Державного земельного кадастру, які створюються під час його ведення, є: індексні кадастрові карти (плани) України, Автономної Республіки Крим, областей, районів, сіл, селищ, міст; індексні кадастрові карти (плани) кадастрової зони, кадастрового кварталу; кадастрові карти (плани) Автономної Республіки Крим, областей, районів, сіл, селищ, міст, інші тематичні карти (плани), перелік яких встановлюється Порядком ведення Державного земельного кадастру; Поземельні книги.

Крім цього, згідно ч.1 ст. 22 Закону України «Про Державний земельний кадастр», документи, які є підставою для внесення відомостей до Державного земельного кадастру, мають відповідати законодавству.

Згідно ст. 23 Закону України «Про Державний земельний кадастр» електронним документом, що містить відомості про результати робіт із землеустрою та оцінки земель, які підлягають внесенню до Державного земельного кадастру є документація, яка є підставою для внесення відомостей до Державного земельного кадастру та яка подається органу, що здійснює внесення таких відомостей, також у формі електронного документа; електронний документ подається Державному кадастровому реєстратору, який здійснює внесення відповідних відомостей до Державного земельного кадастру, разом із документацією, яка є підставою для такого внесення, у паперовому вигляді; перевірка відповідності наданого електронного документа наявним даним Державного земельного кадастру та встановленим вимогам до змісту, структури і технічних характеристик щодо розроблення такого документа здійснюється Державним кадастровим реєстратором, уповноваженим здійснювати внесення відповідних відомостей до Державного земельного кадастру, протягом встановленого строку, для їх внесення.

Статтею 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» передбачено, що державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку; державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним Державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин; підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є, зокрема, невідповідність поданих документів вимогам законодавства.

Відповідно до статті 25 Закону України «Про Державний земельний кадастр», поземельна книга є документом Державного земельного кадастру, відкривається одночасно з державною реєстрацією земельної ділянки, ведеться в паперовій та електронній (цифровій) формі.

У відповідності до Порядку ведення Державного земельного кадастру затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 р. № 1051, та зокрема: згідно пункту 31 якого - документами Державного земельного кадастру, які створюються під час його ведення, є поземельні книги; пункту 32 - документи Державного земельного кадастру є його складовими частинами, які створюються, відображаються та змінюються за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру; пункту 107 - Державна реєстрація земельної ділянки здійснюється під час її формування за результатами складення документації із землеустрою після її погодження у встановленому порядку та до прийняття рішення про її затвердження органом державної влади або органом місцевого самоврядування (у разі, коли згідно із законом така документація підлягає затвердженню таким органом) шляхом відкриття Поземельної книги на таку земельну ділянку відповідно до пунктів 49-54 цього Порядку.

25 жовтня 2018 року, для здійснення Державної реєстрації земельної ділянки, кадастровому реєстратору ОСОБА_4 , надійшла заява громадянина ОСОБА_8 та проект землеустрою, щодо відведення земельної ділянки у власність громадянину ОСОБА_8 , мешканцю АДРЕСА_2 , площею 0,1200 га для індивідуального садівництва, розташованої за межами населених пунктів на території Хустської міської ради, Закарпатської області, з лівого боку автодороги «Мукачево-Рогатин- Львів» у напрямку від міста Хуст до с. Велика Копаня, уздовж річки Тиса, виготовленого землевпорядною організацією ТОВ "Моя земля" у якому зазначено, що ширина прибережно - захисної смуги річки «Тиса», біля якої розміщена земельна ділянка становить 50 метрів, хоча річка Тиса відноситься до великих річок, та згідно ч.2 ст.88 Водного Кодексу України, ширина її прибережно-захисної смуги становить 100 метрів, відповідно, земельна ділянка визначена проектом розміщена в межах 100 метрової прибережної захисної смуги річки «Тиса».

Також, відповідно пункту «б» частини 1 ст.58, ч.4 ст. 59 Земельного кодексу України землі, зайняті прибережними захисними смугами вздовж річок відносяться до земель водного фонду; громадянам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, для сінокосіння, рибогосподарських потреб (у тому числі рибництва (аквакультури), культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт, догляду, розміщення та обслуговування об`єктів портової інфраструктури і гідротехнічних споруд тощо. У зв`язку вказаним, земельна ділянка визначена проектом розміщена в межах 100 метрової прибережної захисної смуги річки «Тиса» та у власність передавитися не може і відповідно документи проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки для індивідуального садівництва у власність громадянину ОСОБА_8 , мешканцю АДРЕСА_2 , площею 0,1200 га, за межами населених пунктів на території Хустської міської ради, не відповідають законодавству, що згідно абзацу 2 ч.6 ст.24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» є підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки.

У відповідності до висновку судової земельно-технічної експертизи №15/196 від 24.11.2020, земельна ділянка за кадастровим номером 211080000:05:001:0106, щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_8 , відповідно до документації із землеустрою накладається на прибережно-захисну смугу річки Тиса, визначену для великих річок.

Однак, в порушення вказаних вимог законодавства, 25 жовтня 2018 року з 11 по 11:30 години, Державний кадастровий реєстратор ОСОБА_4 діючи умисно, в супереч інтересам служби, порушуючи вимоги земельного законодавства та посадової інструкції, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи на роботі в службовому кабінеті відділу у Хустському районі Головного Управління Держгеокадастру в Закарпатській області за адресою місто Хуст вулиця Карпатської Січі, 21,незаконно здійснив Державну реєстрацію земельної ділянки за проектом землеустрою, про відведення земельної ділянки для індивідуального садівництва у власність громадянину ОСОБА_8 , мешканцю АДРЕСА_2 , площею 0,1200 га, за межами населених пунктів на території Хустської міської ради, шляхом внесення неправдивих відомостей до програмного забезпечення Державного земельного кадастру, присвоєння кадастрового номеру та відкриття розділу 1. «Земельна ділянка. Загальні відомості» Поземельної книги, з зазначенням коду цільового призначення «01.05» «для індивідуального садівництва», з категорії земель «сільськогосподарського призначення», виду використання земельної ділянки в межах певної категорії земель «Для індивідуального садівництва», скріпивши вказану інформацію особистим підписом та особистим цифровим підписом, та відповідно даній земельній ділянці був присвоєний кадастровий номер 211080000:05:001:0106, хоча достовірно знав, що вказана земельна ділянка знаходиться в межах прибережно-захисної смуги річки «Тиса», відноситься до земель водного фонду для «індивідуального садівництва» та у власність передаватися не може. Вказані офіційні документи ОСОБА_9 сформував в електронному вигляді, роздрукував та в подальшому підписав і завірив особистою печаткою Державного кадастрового реєстратора, чим самим вніс у вказані офіційні документи неправдиві відомості.

Своїми діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 366 КК України тобто внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей.

В судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_4 та його захисником ОСОБА_5 було заявлено клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку зі зміною обстановки. Клопотання вмотивовано тим, що ОСОБА_4 вперше притягується до кримінальної відповідальності, інкримінований злочин, відповідно до положень ст.12 КК України, відноситься до нетяжких злочинів та згідно примітки до ст.45 КК України, корупційним злочином - не вважається, що, у своїй сукупності, складає низку основних умов звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст.48 КК України, у зв`язку із зміною обстановки. Обвинувачений ОСОБА_4 визнає свою вину та щиро кається у скоєному, активно сприяв розкриттю інкримінованого йому злочину. ОСОБА_4 має постійне місце проживання і позитивно характеризується за місцем мешкання. Одружений, має на утриманні 5 дітей. Наказом № 982-к від 27.07.2011р. виданого Головним управлінням Держгеокадастру у Закарпатській області, ОСОБА_4 звільнено з посади державного кадастрового реєстратора відділу у Хустському районі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області із займаної посади з 30.07.2021 р. На даний час ОСОБА_4 внаслідок зміни обстановки (звільнення з роботи) та малозначності вчиненого ним злочину, не є суспільно-небезпечною особою, а тому є підстави для звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст.ст. 11 та 48 КК України, а провадження підлягає закриттю.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 не заперечила проти звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з зміною обстановки. Суду ствердила, що під час досудового розслідування ОСОБА_4 вину у вчиненні правопорушення визнав повністю, сприяв слідству у розкритті даного злочину, на даний час звільнився, тобто перестав бути суспільно-небезпечним.

Заслухавши думку сторін, суд вважає , що клопотання ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно до ст. 285 ч.1 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках , передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст. 48 КК України, особу, яка вперше вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

Стаття 48 КК України передбачає дві підстави звільнення особи від кримінальної відповідальності: 1) втрата діянням суспільної небезпеки внаслідок зміни обстановки, 2) особа перестала бути суспільно небезпечним внаслідок зміни обстановки.

Як роз`яснено в п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23 грудня 2005 року, звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 48 КК України можливе у разі, коли особа вперше вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості. Судам слід мати на увазі, що у зазначеній статті передбачено дві самостійні підстави звільнення особи від кримінальної відповідальності - втрата суспільної небезпеки внаслідок зміни обстановки під час розслідування або розгляду справи в суді або діянням, або особою, яка його вчинила. Для застосування ст. 48 КК України необхідно встановити, що після вчинення певного злочину обстановка змінилася таким чином, що вчинене діяння вже не є суспільно небезпечним. Особу можна визнати такою,що перестала бути суспільно небезпечною у випадку, якщо вона саме або обстановка навколо неї змінилися таким чином, що виключає вчинення особою нового злочину.

Відповідно до ст. 12 КК України злочин передбачений ч.1 ст. 366 КК України відноситься до нетяжких злочинів .

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_4 має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні пять неповнолітніх дітей, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, активно сприяв розкриттю злочину, визнав вину та щиро розкаявся у вчиненому. Наказом № 982-к від 27.07.2011р. виданого Головним управлінням Держгеокадастру у Закарпатській області, ОСОБА_4 звільнено з посади державного кадастрового реєстратора відділу у Хустському районі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області із займаної посади з 30.07.2021р.

Касаційним кримінальним судом у складі Верховного Суду в постанові від 26.02.2019 року в справі № 264/5497/17 зроблено висновок:

«Відповідно до ст.48 КК України особу, яка вперше вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною».

Зі змісту вказаної статті слідує, що необхідною підставою звільнення від кримінальної відповідальності є встановлення того, що протягом певного часу обстановка, яка оточувала особу на момент вчинення злочину, змінилась таким чином, що позитивно впливає на неї і робить маловірогідним вчинення даною особою нового тотожного або однорідного злочину.

При цьому, при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності внаслідок зміни обстановки, за якої особа перестала бути суспільно небезпечною, суд повинен навести у судовому рішенні дані, які би свідчили про таку зміну обстановки та втрату суспільної небезпечності особою. Висновок про те, що особа перестала бути суспільно небезпечною, суд повинен зробити на підставі комплексного вивчення обстановки життєдіяльності суб`єкта та її впливу на його поведінку… характер зміни обстановки має бути пов`язаний зі змінами в умовах життєдіяльності особи, які позитивно і суттєво впливатимуть на неї і свідчитимуть про усунення можливості вчинення особою нового аналогічного злочину в майбутньому».

За частиною 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року, висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Суд погоджується з тим, що обставини, які склалися на момент вчинення злочину у обвинуваченого, були тимчасовими і такими, що явились поштовхом до скоєння кримінального правопорушення та на момент розгляду даного кримінального провадження у суді має місце зміна обстановки у вигляді того факту, що обвинувачений перестав бути суспільно небезпечним, в зв`язку з об`єктивними змінами умов його життєдіяльності, які позитивно і суттєво впливають на нього і свідчать про те, що він не вчинятиме подібних вчиненому кримінально-караних діянь у майбутньому, а також те, що його виправлення можливо без застосування заходів кримінального покарання, а тому обвинувачений ОСОБА_4 може бути звільнений від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 366 КК України, на підставі ст. 48 КК України, у зв`язку із зміною обстановки, а кримінальне провадження стосовно нього підлягає закриттю.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженню відсутні.

Цивільні позови у кримінальному провадженні не заявлені.

Зважаючи на вищевикладене, на підставі ст. 48 КК України, ст. ст. 284, 314 КПК України суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 - задоволити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 366 КК України у зв`язку зі зміною обстановки.

Кримінальне провадження у справі за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України - закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Хустський районний суд Закарпатської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя Хустського

районного суду: ОСОБА_1