ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 595/1604/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/98/22 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.2 ст.286 КК
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2022 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю
секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
представника
потерпілих-адвоката ОСОБА_7
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства Страхова Група ТАС на вирок Бучацького районного суду Тернопільської області від 28 жовтня 2021 року.

Даним вироком,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, одруженого, раніше не судимого,-

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України і призначено покарання 4 (чотири) роки позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, визначено іспитовий строк 2 (два) роки.
На підставі п.1, п.2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_8 протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробацїї та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Цивільні позови потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 в частині вимог до ОСОБА_8 про стягнення моральної шкоди - залишено без розгляду.
Цивільний позов ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 - задоволено та стягнуто із Страхової компанії Приватне акціонерне товариство «Страхова Група «ТАС» в користь кожного по 14169 (чотирнадцять тисяч сто шістдесят дев`ять) грн. відшкодування моральної шкоди.
Цивільний позов ОСОБА_10 до страхової компанії - задоволено частково та стягнуто із Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» в користь ОСОБА_10 14169 (чотирнадцять тисяч сто шістдесят дев`ять) грн. відшкодування моральної шкоди; 56676 (п`ятдесят шість тисяч шістсот сімдесят шість) грн. відшкодування витрат на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника; 31097,89 грн. відшкодування витрат на лікування ОСОБА_13 ..
В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
Вирішено питання щодо арешту майна, процесуальних витрат та речових доказів.
Згідно з вироком суду, ОСОБА_8 , 15 липня 2020 року о 12 год. 47 хв., керуючи технічно справним автомобілем марки «BMW ХЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на автодорозі Т- 20-01 сполученням «Бучач - Чортків - Скала-Подільська», що по вул. Г.Шухевича в м.Бучач, розпочав на ньому рух заднім ходом у напрямку м.Чортків смугою руху до м.Чортків.
Перед початком руху ОСОБА_8 , не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасником руху, а під час руху заднім ходом не був достатньо уважний, не стежив за дорожньою обстановкою та, відповідно, не реагував на її зміну, чим порушив вимоги пунктів 1.5, 2.3 (б, д), 10.1 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року, із змінами та доповненнями (далі - ПДР України), які зобов`язували його не створювати своїми діями загрозу безпеці дорожнього руху, небезпеку чи перешкоду для руху, не загрожувати життю чи здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.
Так, на 3 км + 200 м вказаної автодороги, рухаючись заднім ходом, ОСОБА_8 , в порушення вимог п.10.9 ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху не звернувся за допомогою до інших осіб, хоча мав таку можливість, створивши при цьому небезпеку чи перешкоду іншим учасникам руху.
Внаслідок порушення вищевказаних пунктів ПДР України ОСОБА_8 не забезпечив безпеку дорожнього руху та під час руху допустив наїзд задньою лівою частиною керованого автомобіля «BMW ХЗ» на пішохода ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка переходила проїзну частину дороги зліва направо по ходу руху автомобіля «BMW ХЗ».
У результаті вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди, пішохід ОСОБА_13 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з переломом кісток склепіння та основи черепа, крововиливами над, під оболонки головного мозку і у його речовину, що призвело до його набряку-набубнявіння та компресії (стиснення), від яких 24 липня 2020 року, перебуваючи на лікуванні в КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» ТМР, померла.
Порушення водієм ОСОБА_8 вищеперелічених вимог ПДР України перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням смерті потерпілої ОСОБА_13 ..
В апеляційній скарзі Приватне акціонерне товариство Страхова Група ТАС просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати вирок Бучацького районного суду Тернопільської області від 28 жовтня 2021 року в частині позовних вимог до АТ СГ ТАС (приватне) та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог до АТ СГ ТАС (приватне) у повному обсязі.
Апелянт вважає, що вирок суду в частині стягнення з AT «СГ «TAC» (приватне) на користь потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 по 14169,00 грн. моральної шкоди та на користь ОСОБА_10 56676,00 грн. витрат на поховання, 14169,00 грн. моральної шкоди та 31097,89 грн. витрат на лікування - є незаконним, необґрунтованим та порушує норми чинного законодавства.
Зазначає, що для отримання страхового відшкодування, потерпілим особам необхідно було звернутися до AT «СГ «TAC» (приватне) в передбаченому законодавством порядку та надати необхідні документи для визначення розміру шкоди.
Вказує, що позивачі не зверталися до AT «СГ «TAC» (приватне) із заявою про страхове відшкодування в передбаченому законодавством порядку, а лише ОСОБА_9 05.08.2020 року подала AT «СГ «TAC» (приватне) повідомлення про ДТП.
Посилається на те, що рішення про виплату страхового відшкодування у зв`язку зі смертю потерпілого не приймалося за відсутністю звернення із заявою про страхове відшкодування, а тому вирок Бучацького районного суду в частині позовних вимог до страхової компанії вважає винесений з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки з боку страхової компанії відсутній факт порушення прав, свобод та інтересів позивачів.
Апелянт зазначає, що законом не передбачено право членів сім`ї на отримання страхового відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю потерпілого, тому вважає вирок суду в частині стягнення з страхової компанії на користь ОСОБА_10 31097,89 грн. витрат на лікування винесений з порушенням норм матеріального права, а саме, ст.27 ЗУ Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Наголошує на тому, що ОСОБА_10 не додано до позовної заяви розрахунковий документ про оплату спорудження надгробного пам`ятника.
Звертає увагу на те, що відповідно до чинного законодавства України, особи, які взяли на себе витрати на поховання, мають право на отримання страхового відшкодування в межах документально підтверджених витрат на поховання, але не більше 12 мінімальних заробітних плат на день настання страхового випадку, тому вважає вирок суду в частині стягнення з АТ «СГ «TAC» (приватне) на користь ОСОБА_10 56676,00 грн. витрат на поховання винесений з порушенням норм матеріального права, зокрема ст.27 ЗУ Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Апелянт зазначає, що лише в разі звернення позивачів в передбаченому законодавством порядку із заявою про страхове відшкодування, моральна шкода в розмірі 12 мінімальних заробітних плат на день настання ДТП відшкодовується рівними частинами лише дружині, батькам та дітям, тому вважає вирок суду в частині стягнення з АТ «СГ «TAC» (приватне) моральної шкоди винесений з порушенням ст.27 ЗУ Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Вказує, що відповідно до законодавства, процесуальні витрати стягуються з обвинуваченого у разі обвинувального вироку, стягнення з цивільного відповідача судових витрат не передбачено законодавством.
Окрім цього, апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки представник страхової компанії не був присутній в судовому засіданні під час проголошення оскаржуваного вироку та отримав його копію 07.02.2022 року.
Представник Приватного акціонерного товариства Страхова Група ТАС, обвинувачений ОСОБА_8 , потерпілі ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про день та час розгляду справи, надіслали клопотання про розгляд справи у їх відсутності.
Заслухавши суддю доповідача, в судових дебатах представника потерпілих -адвоката ОСОБА_7 , прокурора, які заперечили апеляційну скаргу подану страховою компанією, вважають рішення суду законним та обґрунтованим, просять його залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за який його засуджено та кваліфікація його дій відповідає фактичним обставинам справи, підтверджуються сукупністю зібраних доказів, є обґрунтованими, в апеляції, як і вид та розмір покарання, не оспорюються, тому відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, судом апеляційної інстанції не перевіряються.
Вирішуючи питання цивільного позову, суд першої інстанції діяв згідно з вимогами ч.1 ст. 129 КПК України, відповідно до якої, ухвалюючи обвинувальний вирок суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Судом встановлено, що в результаті заподіяння тілесних ушкоджень, які перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку із діями обвинуваченого ОСОБА_8 , потерпіла ОСОБА_13 знаходилася на лікуванні в Бучацькій РЦЛ та КНП Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги ТМР , проте від отриманих травм померла.
Відповідно до Поліса АО/6861885 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 06 лютого 2020 року цивільно-правова відповідальність ОСОБА_8 застрахована в АТ «СГ «ТАС» (приватне): за шкоду заподіяну життю та здоров`ю 260000 грн., заподіяну майну 130000 грн., розмір франшизи 1500 грн..
Відповідно до вимог п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно з вимогами п.24.1 ст.24 вказаного Закону у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.
Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.
Враховуючи вказані норми закону суд правомірно стягнув з страхової компанії, на підставі документально підтверджених даних, в користь позивача ОСОБА_10 кошти, витрачені нею на лікування матері ОСОБА_13 в розмірі 31097,89 грн..
Колегія суддів вважає правильними висновки суду, що відповідно до п.27.3 ст. 27 вказаного Закону, страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентованої виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.
При цьому, згідно з п.27.3 ст. 27 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів мають право на отримання страхового відшкодування моральної шкоди після смерті ОСОБА_13 її діти: ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 ..
Беручи до уваги ст. 8 Закону України Про державний бюджет України на 2020 рік, відповідно до якої розмір мінімальної заробітної плати у місячному розмірі на момент дорожньо-транспортної пригоди становив 4723 гривні, суд підставно стягнув в користь потерпілих моральну шкоду в межах ліміту відповідальності кожному (4723 грн.х 12:4) по 14169,00 грн..
Правильними є висновки суду про стягнення із страхової компанії в користь позивача ОСОБА_10 витрат на поховання та спорудження надгробного пам`ятника в розмірі (4723 грн.х12) 56676 грн. з наступних підстав.
Згідно з вимогами п.27.4 ст. 27 вищевказаного Закону, страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника за умови надання страховику документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.
Суд першої інстанції з`ясував, що витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника позивач ОСОБА_10 підтвердила: договором підряду №2/01.2021 від 27 січня 2021 року, кошторисом витрат підряду від 27 січня 2021 року, актом приймання-передачі виконаної роботи №02 від 27 січня 2021 року, меморіальними ордерами від 02.06.2021 року та від 26.05.2021 року
За таких обставин, посилання апелянта на те, що суд не взяв до уваги доказів у справі, чи неправильно застосував норму закону при вирішенні цивільного позову, є необґрунтованим.
Оскільки ОСОБА_13 , 15.07.2020 року стала учасником ДТП по вул.Г.Шухевича в місті Бучач з вини водія ОСОБА_8 , винуватість якого встановлена судом, відповідно до вищевказаного Закону, позивачі мають право на відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, у тому числі, якщо йдеться про вчинення злочину, передбаченого ст. 286 КК України, обумовлений не порушенням певного договірного зобов`язання, а фактом спричинення шкоди майну, здоров`ю, та життю людини (правова позиція ВП Верховного Суду №465/4621/16-к від 19.06.2019 року).
При цьому, відповідно до правової позиції Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду №910/426/17 від 26.03.2018 року, потерпіла особа не зобов`язана звертатися до особи, у якої застраховано цивільно-правову відповідальність заподіювача шкоди, оскільки згідно з висновками рішення Конституційного Суду України від 09.07.2002 року №15-рп/2002 року, таке право може бути реалізоване безпосередньо шляхом подання відповідного позову до суду.
За таких обставин, AT «СГ «TAC» (приватне) є належним цивільним відповідачем у справі і відсутність звернення позивачів ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 до страховика не є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування, так як не перешкоджає з`ясуванню обставин, з якими законодавець пов`язує підстави для виплати відшкодування.
Щодо вирішення питання стягнення судових витрат, нащо посилається апелянт у своїй скарзі, то процесуальні витрати, за вироком суду, стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_8 , як це передбачено ст. 124 КПК України.
Враховуючи вищенаведене, рішення суду є законне обґрунтоване, мотивоване, тому підстав для скасування вироку суду, про що просить апелянт, немає.
Щодо вирішення питання поновлення строку на апеляційне оскарження, то враховуючи, що представник АТ «СГ «TAC» (приватне) не був присутній в судовому засіданні під час проголошення оскаржуваного вироку і отримав його копію 07.02.2022 року, вказаний строк слід поновити, визнавши причини його пропуску поважними.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-
Ухвалила:
Поновити Приватному акціонерному товариству Страхова Група ТАС строк на апеляційне оскарження.
Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Страхова Група ТАС залишити без задоволення, а вирок Бучацького районного суду Тернопільської області від 28 жовтня 2021 року відносно ОСОБА_8 - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців.
Судді