Справа № 619/5412/20
Провадження № 1-кп/535/53/22
УХВАЛА
28 липня 2022 року смт Котельва

Котелевський районний суд Полтавської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції із Краснокутським районним судом Харківської області, Трускавецьким міським судом Львівської області, ДУ «Харківський слідчий ізолятор» кримінальне провадження, внесене 20.10.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001069 про обвинувачення ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Котелевського районного суду Полтавської області перебуває кримінальне провадження, внесене 20.10.2020 року до ЄРДР за №0001069 про обвинувачення ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 18.11.2021 року щодо обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави в розмірі 45000,00 грн щодо кожного з обвинувачених. Обрані щодо обвинувачених запобіжні заходи продовжені ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 11.01.2022 року; на підставі ст.615 КПК України та ухвалами Котелевського районного суду Полтавської області від 09.05.2022 року, 29.06.2022 року. Обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 утримуються в ДУ «Харківський слідчий ізолятор». Строк дії запобіжного заходу, обраного щодо обвинувачених, закінчується 27.08.2022 року.

На підставі ч. 3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Під час судового розгляду прокурор ОСОБА_3 вважає за необхідне продовжити строк дії запобіжних заходів у виді тримання під вартою, обраних та продовжених щодо обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на шістдесят діб, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були встановлені при обранні обвинуваченим вказаного запобіжного заходу не зменшилися та продовжують існувати, а тому є необхідність у продовженні запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , зокрема з метою запобігання спробам останніх вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні. Застосування інших більш м`яких запобіжних заходів не здатні усунути вищевказані ризики.

Обвинувачений ОСОБА_4 проти продовження строку запобіжного заходу, обраного щодо нього, заперечує.

Крім того, під час судового розгляду обвинувачений пояснював, що він неодружений, неповнолітніх дітей не має, не працює, є раніше судимим, інвалідності не має, але має відхилення в стані здоров`я.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_7 під час судового розгляду заперечив проти продовження строку дії запобіжного заходу, щодо обвинуваченого, та вказав, що прокурором не надано будь-яких доказів наявності ризиків, що обвинувачений буде переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, чи потерпілого, який у даний час перебуває за кордоном, чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення, та з врахуванням ведення на території України активних бойових дій, вважає, що обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід можливо змінити на інший, більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_5 проти продовження строку дії запобіжного заходу, обраного щодо нього, заперечує, вважає, що обраний запобіжний захід можливо змінити на інший більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт. Вказав, що не має на меті перешкоджати судовому розгляду справи чи ухилятися від суду. До обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою дотримувався належної процесуальної поведінки. Має намір надавати допомогу батькам та співмешканці з неповнолітньою дитиною. Крім того, під час судового розгляду обвинувачений пояснював, що він неодружений, неповнолітніх дітей не має, не працює, є раніше судимим, інвалідності не має.

Під час судового розгляду захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 підтримав позицію його підзахисного з приводу недоцільності продовження строку запобіжного заходу, обраного щодо обвинуваченого, й зазначив, що обвинувачений не має намір перешкоджати судовому розгляду будь-яким чином, а тому вважає, що обраний запобіжний захід можливо змінити на інший більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт.

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, про необхідність продовження обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді триманням під вартою з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

З обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, який відноситься до тяжких злочинів, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років.

Суд виходить із принципу презумпції невинуватості і не вирішує наперед процесуальну перспективу пред`явленого обвинувачення, а лише аналізує обґрунтованість та тяжкість пред`явленого обвинувачення, суспільної небезпеки злочинних дій, в яких обвинувачуються ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Надаючи оцінку можливості обвинуваченим переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останні, з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, можуть вдатися до відповідних дій.

Застосування до обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з урахуванням викладених обставин є найбільш прийнятним, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи не здатні усунути вищезазначені ризики, а тому суд приходить до переконливого висновку, про продовження обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених у ході судового розгляду, який лише розпочато, а також забезпечення виконання процесуальних рішень у кримінальному провадженні, за відсутності підстав для скасування або зміни запобіжного заходу, при наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які були враховані при обранні запобіжного заходу та при продовженні строку тримання під вартою, суд вважає за доцільне продовжити обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 раніше обрані запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою, та суд не вбачає підстав для зміни раніше визначеного розміру застави, й вважає його достатнім розміром застави, що може гарантувати виконання обвинуваченими покладених на них обов`язків.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 183, 194, 197, 199, 331, 376, 392 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, продовжити на строк 60 днів, тобто до 25.09.2022 року.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, продовжити на строк 60 днів, тобто до 25.09.2022 року.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена в частині продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Для обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які перебувають під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їм копії ухвали.

Суддя