Справа № 455/253/21
Провадження № 1-кп/455/51/2022
ВИРОК
Іменем України

08 червня 2022 року м.Старий Самбір

Старосамбірський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань об`єднане кримінальне провадження за №0000008 та №0000278 про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Хирів Старосамбірського району Львівської області, жителя та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, військовозобов`язаного, не одруженого, непрацюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.126-1 КК України,

з участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_3 , будучи особою, раніше неодноразово притягнутою за вчинення домашнього насильства за ст. 173-2 КУпАП щодо своєї матері - ОСОБА_6 , із якою він спільно проживає, пов`язаний спільним побутом і має взаємні права та обов`язки, згідно з постановами Старосамбірського районного суду Львівської області від 20.11.2020 року та 15.12.2020 року, вчинив умисний злочин проти життя та здоров`я особи за наступних обставин. Так, ОСОБА_3 у період часу з 08.11.2020 по 13.12.2020, перебуваючи по місцю свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , маючи прямий умисел на заподіяння психологічних страждань на ґрунті неприязних відносин, систематично вчиняв психологічне насильство відносно своєї матері ОСОБА_6 , що призвело до її психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої. Продовжуючи свої систематичні протиправні дії, 12.01.2021 приблизно о 11.00 год., ОСОБА_3 перебуваючи по місцю проживання, що за вищевказаною адресою, вчинив відносно своєї матері ОСОБА_6 психологічне насильство, що проявилось у словесних образах потерпілої нецензурними словами, погрозах фізичною розправою, чим принижував її честь і гідність та завдав шкоди психічному здоров`ю ОСОБА_6 .

Таким чином ОСОБА_3 вчинив домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань, та погіршення якості життя потерпілої особи, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ст.126-1 КК України.

Крім того, судом визнано доведеним, що ОСОБА_3 , будучи особою, раніше неодноразово притягнутою, згідно постанов Старосамбірського районного суду Львівської області від 09.02.2021 та 25.06.2021 до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства за ч.2 ст. 173-2 КУпАП відносно своєї матері ОСОБА_6 , із якою він спільно проживає, пов`язаний спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки, вчинив умисний злочин проти життя та здоров`я особи за наступних обставин. Так, ОСОБА_3 , у період часу з 29.01.2021 по 18.07.2021, перебуваючи по місцю свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , маючи прямий умисел на заподіяння психологічного страждання на ґрунті неприязних відносин, систематично вчиняв психологічне насильство над своєю матір`ю ОСОБА_6 , що призвело до її психологічного страждання та погіршення якості життя потерпілої. Продовжуючи свої систематичні протиправні дії, 18.07.2021 приблизно о 12.00 год., ОСОБА_3 , перебуваючи по місцю проживання, що за вищевказаною адресою, вчинив відносно своєї матері ОСОБА_6 дії психологічного насильства, що проявилось у словесних образах потерпілої нецензурними словами, погрозах фізичною розправою, чим принижував її честь та гідність та завдав шкоди психічному здоров`ю ОСОБА_6 .

Таким чином ОСОБА_3 вчинив домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань, та погіршення якості життя потерпілої особи, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ст.126-1 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав повністю та підтвердив обставини викладені в обвинувальних актах. Зазначив, що розуміє і не оспорює формулювання та характер пред`явленого йому обвинувачення, правову кваліфікацію його дій за ст.126-1 КК України, всі докази, зібрані на досудовому слідстві, вважає достовірними і дослідження їх в судовому засіданні недоцільним.

Під час допиту в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 показав, що дійсно при наведених в обвинувальних актах обставинах неодноразово вчиняв конфлікти щодо своєї матері ОСОБА_6 , що проявлялось, зокрема, у словесних образах потерпілої нецензурними словами. У вчиненому щиро розкаюється, жаліє про вчинене ним, усвідомлює наслідки своїх дій, стверджує, що більше таких дій вчиняти не буде, просить суд суворо його не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчинених кримінальних правопорушеннях визнав повністю, він та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини, викладені в обвинувальних актах, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення їх у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин в апеляційному порядку, суд за згодою учасників судового розгляду обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, та визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі відносно тих обставин, які ніким не оспорюються.

Жодних розумних сумнівів щодо доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень у суду немає та будь-які належні, допустимі і достовірні докази на спростування вищевказаного відсутні, жодних клопотань з цього приводу стороною захисту не заявлялося.

За таких обставин, суд знаходить винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень доведеною поза розумним сумнівом та вважає, що його дії вірно кваліфіковано за ст.126-1 КК України, оскільки він своїми діями вчинив домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань, та погіршення якості життя потерпілої особи.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, у відповідності до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно роз`яснень п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003року із змінами та доповненнями «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо). Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення, які відповідно до класифікації кримінальних правопорушень, наведеної у ст.12 КК України є нетяжкими злочинами.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до вимог ст.66 КК України судом визнається щире каяття.

Щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що він визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася (див. п. 3 ПП ВСУ від 23.12.2005 N 12 "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності").

Обвинувачений ОСОБА_3 висловив щирий жаль з приводу учинених ним дій та осуд своєї поведінки, тобто щире каяття має місце.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до вимог ст.67 КК України судом визнається вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Відповідно до обвинувального акту, обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, зазначено також вчинення злочину щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних та близьких відносинах. Однак, із таким твердження сторони обвинувачення, суд не може погодитись із наступних міркувань.

Згідно з п. 6-1 ч. 1 ст. 67 КК України, при призначенні покарання обставинами, які його обтяжують, визнається вчинення кримінального правопорушення щодо іншої особи з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах.

Якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака кримінального правопорушення, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує (ч. 4 ст. 67 КК України).

Диспозицією ст. 126-1 КК України встановлено, що кримінально караним діянням, передбаченим вказаною статтею визнається вчинення домашнього насильства, тобто умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного або економічного насильства щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах, що призводить до фізичних або психологічних страждань, розладів здоров`я, втрати працездатності, емоційної залежності або погіршення якості життя потерпілої особи.

Таким чином, аналізуючи наведене вище, суд констатує, що оскільки в диспозиції вказаної статті наявна така кваліфікуюча ознака, як вчинення кримінального правопорушення щодо іншої особи з якою винний перебуває у сімейних або близьких відносинах, а тому вказана обставина, в силу вимог ч. 4 ст. 67 КК України, не може бути визнана такою, яка обтяжує покарання обвинуваченому.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 судом враховуються дані про особу обвинуваченого, зокрема те, що обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, не судимий, його сімейний та матеріальний стан, зокрема, те, що він офіційно не працевлаштований, проживає спільно з батьками, негативно характеризується за місцем свого проживання, також враховується його стан здоров`я, зокрема те, що обвинувачений є працездатним (інвалідності не встановлено), перебуває на військовому обліку, перебуває під динамічним спостереженням у лікаря-психіатра та лікаря нарколога, згідно висновку судово-психіатричного експерта №142 від 03.11.2021 під час інкримінованих йому дій не повною мірою міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, на даний час ОСОБА_3 психічною хвороббою не страждає, може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Суд також приймає до відома досудову доповідь складену Самбірським районним сектором №1 філії державної установи «Центр пробації» у Львівській області з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно якої існує високий ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та високий ризик небезпеки для суспільства у тому числі окремих осіб та орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого без позбавлення чи обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства.

Також береться до уваги думка потерпілої ОСОБА_6 , яка в судовому засіданні просила суд обвинуваченого ОСОБА_3 суворо не карати, та позиція прокурора щодо застосування до обвинуваченого покарання у виді громадських робіт.

При призначенні покарання суд також виходить із положень ст.50 КК України відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Таким чином, беручи до уваги наведені обставини в сукупності, керуючись принципом законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе шляхом застосування до нього покарання у виді громадських робіт в межах санкції ст.126-1 КК України, що на думку суду є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами.

Підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 ст.69 КК України, суд не вбачає.

Згідно ч.1 ст.91-1 КК України, в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів з покладенням відповідних обов`язків.

Враховуючи вищенаведені встановлені судом обставини в сукупності, зокрема дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, які пом`якшують покарання, а також з урахуванням думки потерпілої, яка просить суд обвинуваченого суворо не карати, суд вважає за недоцільне застосовувати до обвинуваченого ОСОБА_3 обмежувальні заходи, передбачені ч.1 ст. 91-1 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався. Підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Керуючись ст.ст.368-371, 373-376 КПК України суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.126-1 КК України, та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 240 (двісті сорок) годин.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Старосамбірський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. При цьому, вирок відповідно до ч.2 ст.394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1