ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа: № 638/4776/22 Головуючий І інстанції: ОСОБА_1
Провадження: № 11-кп/818/1459/22 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: продовження строку тримання під вартою
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 вересня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , з участю захисника обвинуваченої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , без участі всіх інших учасників по даній справі, а саме обвинуваченої ОСОБА_7 , належним чином повідомленої про розгляд справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Валках справу за апеляційною скаргою захисника на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 вересня 2022 року, -
В С Т А Н О В И Л А:
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Вказаною ухвалою суду першої інстанції, серед інших прийнятих рішень, відмовлено у задоволенні клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 про зміну їй запобіжного заходу.
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 задоволено частково.
Обрано відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 05 листопада 2022 року до 13-00 години без визначення розміру застави.
Доручено органу пробації у строк 15 днів з дня отримання даної ухвали скласти досудову доповідь щодо обвинуваченої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Призначено кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ознаками кримінального правопорушення за ч.3 ст.114-2 КК України до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова на 15 вересня 2022 року о 10-45 годині.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, захисник обвинуваченої ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвали в частині продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_7 та постановити нову, якою змінити підзахисній запобіжний захід з тримання під вартою на інший більш м`який запобіжний захід у тому числі у виді домашнього арешту за місцем проживання обвинуваченої за адресою: АДРЕСА_1 із застосуванням електронного засобу контролю.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог вказує, що рішення щодо продовження обвинуваченій запобіжного заходу у виді тримання під вартою було прийнято безпідставно, оскільки прокурором ані у своєму клопотанні, ані під час судового засідання не було надано жодного доказу, на підтвердження наявності хоча б одного з ризиків неналежної процесуальної поведінки обвинуваченої. Крім того, суддею не взято до уваги той факт, що прокурором жодним чином не було обґрунтовано, чому жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченої.

Позиції учасників апеляційного провадження.

В судовому засіданні апеляційного суду захисник обвинуваченої підтримав доводи поданої ним апеляційної скарги, просив задовольнити її вимоги у повному обсязі.

Прокурор вважав ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, просив залишити вимоги апеляційної скарги захисника обвинуваченої без задоволення.

Обвинувачена ОСОБА_7 про дату та час розгляду апеляційної скарги була повідомлена належним чином. В судовому засіданні, під час розгляду апеляційної скарги, представники ДУ «Дніпровська установа виконання покарань №4», де перебуває обвинувачена, на відеозв`язок з Харківським апеляційним судом не вийшли з технічних причин. Захисник обвинуваченої, не заперечував проти розгляду його апеляційної скарги за відсутності ОСОБА_7 . Жодних заяв або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи, від обвинуваченої не надходило.
Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Заслухавши суддю доповідача, доводи захисника обвинуваченої, вислухавши думку прокурора, дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи із наступного.
Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Під час апеляційного розгляду, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного законодавства.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо продовження існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти, «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).
Надаючи оцінку можливості обвинуваченою переховуватися від суду, колегія суддів суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що остання з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, може вдатися до відповідних дій.
Так, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.114-2 КК України, який відноситься до категорії особливо тяжкого й передбачає покарання до 12 років позбавлення волі, на що обґрунтовано послався суд першої інстанції у своєму рішенні.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 раніше не судима, безробітна, малолітніх дітей на утриманні не має, тобто офіційних джерел доходу та стійких соціальних зв`язків остання не має.
Проте, достовірно встановлено, що ОСОБА_7 має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 . Крім того, обвинувачена має родичів на тимчасово окупованій території України, у зв`язку з чим не виключена можливість її виїзду з метою уникнення відповідальності.
Як вбачається з клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , ризики, передбачені ст.177 КПК України, не зменшилися, при цьому сторона обвинувачення надала оцінку протиправності дій, скоєних обвинуваченою, тяжкості покарання, у разі доведення її винуватості, відомостям, які характеризують особу обвинуваченої та навів підстави, які вказують про необхідність продовження строку дії обраного раніше запобіжного заходу.
Посилання захисника на стан здоров`я ОСОБА_7 , а саме на те, що остання має хронічні захворювання серцево-судинної системи та потребує систематичного лікування не підтверджені будь-якими лікарняними висновками, які б беззаперечно свідчили про неможливість ОСОБА_7 знаходитися в умовах слідчого ізолятора, в якому є медична частина.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпю невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства ( «Летельє проти Франції»).
Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.
З урахуванням конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_7 , його тяжкості та суспільної небезпечності, враховуючи його вчинення під час воєнного стану, з чого слідує, що дії останнього несли підвищений ступінь суспільної небезпеки, оскільки були здійснені в умовах тяжких обставин, в яких опинилося суспільство, колегія суддів вважає, що у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства та потерпілих.
З огляду на значимі для даного провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
На думку колегії суддів, в апеляційній скарзі не наведено беззаперечних та достатніх доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції щодо необхідності продовження строків тримання під вартою ОСОБА_7 та не вбачається підстав для обрання останній запобіжного заходу у виді домашнього арешту з застосуванням електронного засобу контролю.
З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 та відсутності підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги захисника обвинуваченої.
Керуючись ч.6 ст.9, ст.ст.7, 177-213, 331,392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 вересня 2022 року по справі щодо обвинуваченої ОСОБА_7 , - залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченої, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:

____________ _______________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4