Номер провадження: 11-кп/813/1737/22
Справа № 504/2039/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео-конференції апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Комінтернівського райсуду Одеської обл. від 27.06.2022 у кримінальному провадженні №0000109 від 21.02.2021 відносно:
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Поділ Вишнє-Волоцького р-ну Калінінської обл., громадянина України, із середньою освітою, офіційно неодруженого, офіційно непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України

установив:
Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.
Зазначеним вироком суду 1-ої інстанції ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 12 (дванадцять) років.
Початок строку відбуття покарання ОСОБА_7 із заліком досудового ув`язнення вирішено обчислювати з 22.02.2021.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишений без змін - тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».
Відповідно до вироку суду 1-ої інстанції, 21.02.2021, приблизно о 23 год., між ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , під час перебування за місцем мешкання останнього за адресою: АДРЕСА_1 , виникла сварка. В ході конфлікту у ОСОБА_7 виник умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_9 .
З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_7 , під час перебування у спальній кімнаті будинку за вищевказаною адресою, де на той момент відпочивав ОСОБА_9 умисно, протиправно, з використанням кухонного ножа, який взяв зі столу в приміщенні кухні, завдав один удар в область грудної клітини останнього, чим спричинив проникаюче колото-різане ушкодження грудної клітки на передній стінці зліва у середній третині по лівій навкологрудинній лінії на 2,5 см. лівіше від серединної лінії на висоті 127-129 см. від підошовної поверхні стоп, яке проникає у ліву плевральну порожнину з ушкодженням м?яких тканин грудної клітки та пристінкової плеври у проекції третього лівого міжребер?я по навкологрудинній лінії, ушкодженням на передній стінці навколосерцевої сумки та ушкодженням серця на передній стінці правого шлуночка в проекції міжшлуночкової перетинки, яке проходить усю товщу стінки серця від правого шлуночка та міжшлуночкової перетинки та проникає у порожнину лівого шлуночка серця, вказані ушкодження співпадають по проекції, утворюючи єдиний рановий канал, який йде горизонтально спереду назад та трохи справа наліво та довжиною по зонду 9-10 см. Вище вказана сукупність ушкоджень, які складають комплекс проникаючого колото-різаного поранення грудної клітки, були небезпечними для життя в момент їх заподіяння, і за цим критерієм, відповідно до «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень.
Смерть ОСОБА_9 перебуває у прямому причинному зв`язку з наявним у нього проникаючим колото-різаним пораненням грудної клітки у вигляді сукупності наступних ушкоджень: колото-різаної рани передньої стінки грудної клітки, ушкодження м?яких тканин та пристінкової плеври, ушкодженням навколосерцевої сумки та серця, та настала від гострої крововтрати.

Вимоги, наведені в апеляційних скаргах та узагальнені доводи осіб, які їх подали.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 вказує на те, що оскаржуваний вирок є необґрунтованим, тілесне ушкодження було нанесене потерпілому в той момент, коли він напав на обвинуваченого, у зв`язку з чим просить перекваліфікувати його дії на ст. 118 КК України та врахувати, що він раніше не судимий.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника ОСОБА_8 , які підтримали доводи апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора, яка заперечувала проти її задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Частина 1 ст. 94 КПК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Згідно з приписами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Суд 1-ої інстанції об`єктивно з`ясував обставин події, що було підтверджено доказами, дослідженими у процесі судового розгляду й оціненими судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, прийшов до висновку, що стороною обвинувачення доведено, що обвинувачений, завдаючи потерпілому удари, мав умисел на позбавлення життя потерпілого, та кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 115 КК України, як умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (вбивство).
Зокрема, такі висновки суд зробив на підставі аналізу наступних доказів:
- показань потерпілої ОСОБА_10 , яка пояснила, що ОСОБА_9 був її співмешканцем, з яким вони проживали однією сім`єю протягом семи років. Син обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_11 та ОСОБА_9 разом відбували покарання в місцях позбавлення волі. У лютому 2021р. точної дати не пам`ятає, ОСОБА_11 , його мати ОСОБА_12 та ОСОБА_7 приїхали до них у гості в с.Старокозаче Білгород-Дністровського району Одеської області, вони разом відпочивали на кухні вживали алкогольні напої. Потім ОСОБА_11 запросив ОСОБА_9 до себе у гості в с.Нова Дофінівка Лиманського (Одеського) району Одеської області. Вона була проти. Чоловік обіцяв їй вранці приїхати. Вночі їй зателефонували та спитали чи проживає ОСОБА_9 за даною адресою, вона і донька стали цікавитися що сталося, так вона взнала, що її чоловіка вбили. Наступного дня вона розмовляла із ОСОБА_13 , яка повідомила, що ОСОБА_9 танцював із нею, за що ОСОБА_7 його вбив, ОСОБА_12 перебувала в шоковому стані. Також вона намагалася взнати в ОСОБА_11 що трапилося, однак він стверджував, що його там не було. Коли вона приїхала, тіло ОСОБА_9 вже перебувало в морзі. ОСОБА_7 пробачила, претензій до нього не має, бажає, щоб він в подальшому допомагав її дітям.
- показань свідка ОСОБА_14 , яка пояснила, що вона є співмешканкою ОСОБА_7 , її син ОСОБА_15 разом із ОСОБА_9 відбували покарання в місцях позбавлення волі. Вона, син ОСОБА_15 та ОСОБА_7 мешкають по АДРЕСА_1 . Так, їх втрьох запросили в гості до ОСОБА_9 в с.Старокозаче Білгород-Дністровського району Одеської області, вони приїхали туди приблизно в обідній час на автомобілі. В оселі був ОСОБА_9 , його дружина ОСОБА_10 та діти. Їх покликали за стіл, де вони усі, крім її сина ОСОБА_16 , вживали горілку та вино. Коли настав час їхати додому, вони присіли в автомобіль, однак вона була сп`яніла, як вони їхали не пам`ятає. Через деякий час вона прийшла до тями, а ОСОБА_9 попрохав її купити зарядний пристрій, так вона зрозуміла, що він був із ними. По приїзду до них додому, вони знову вживали горілку, в ході чого ОСОБА_9 почав ображати ОСОБА_7 та головою вдарив його у лоба. Вона стала їх розбороняти, однак ОСОБА_9 також її вдарив. У ОСОБА_7 після удару опухло око, вона відправила його до однієї кімнати, а ОСОБА_9 до іншої, а сама пішла спати. Коли вона через деякий час прокинулася, ОСОБА_7 повідомив, що скоро приїде поліція. Син сказав, що ОСОБА_9 лежить у іншій кімнаті, вона подивилася, крові не бачила, ОСОБА_9 , лежав на боку. У відділенні поліції їй стало відомо, що ОСОБА_7 вбив ОСОБА_9 . Вона не бачила хто спричинив поранення ОСОБА_9 , вона була шокована та сп`яніла. В неї самої було поранення ноги, текла кров, вона перемотала ногу рушником, щоб не запачкати штани. Звідки взялася рана не знає, мабуть ногою зачепила дрова, якими палили піч. Ножа ні у кого в руках не бачила, коли приїхала поліція, ніж був на полу, вона в`язала його у руки та кинула у вугілля.
- показань свідка ОСОБА_15 , допитаного в судовому засіданні про те, що обвинувачений ОСОБА_7 є його вітчимом, вони мешкають разом в одному будинку з 2012р. З ОСОБА_9 був знайомий, оскільки вони разом відбували покарання в місцях позбавлення волі в м. Ізмаїл. ОСОБА_9 звільнився із місць позбавлення волі через три місяці після нього та запросив його із родиною до себе у гості в с.Старокозаче Білгород-Дністровського району Одеської області. Перед тим як їхати він спитав думку матері, на що вона погодилася, тоді вони втрьох він, матір ОСОБА_14 та ОСОБА_7 вирушили. Були в гостях до самого вечора. ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , та матір сиділи на кухні та розпивали спиртні напої. Він перебував в іншій кімнаті, алкогольні напої не вживав. Потім прийшла матір та сказала, що вже час їхати додому, на що ОСОБА_9 спитав чи можливо щоб він поїхав до них у гості, усі погодилися. Разом вони приїхали до них додому за адресою: АДРЕСА_1 , де сиділи на кухні, при цьому ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та матір ОСОБА_14 продовжили вживання алкогольних напоїв. ОСОБА_9 провокував ОСОБА_7 , бив його по голові та плечах. Вони із матір`ю їх ледь розборонили. ОСОБА_7 пішов до своєї кімнати. ОСОБА_9 пішов спати до його кімнати, а він, взявши телефон, подався до бесідки. Коли телефон розрядився, він хотів поставити його на зарядку, для цього зайшов у свою кімнату, ввімкнув світло, побачив, що ОСОБА_9 лежить з відкритими очима. Він похлопав ОСОБА_9 по обличчю, той не реагував, він почав його трусити та марно. Коли підняв його футболку, побачив диру біля серця та зрозумів, що ОСОБА_9 мертвий. Тоді він пішов до кімнати матері, розбудив її та повідомив, що у нього у ліжку труп. Кров була на кухні, ножа не бачив. Він викликав поліцію та карету швидкої допомоги. Співробітники поліції вдягли на ОСОБА_7 кайданки. Він ОСОБА_9 ударів не наносив, вважає, що матір також не могла його вбити.
- протоколу огляду місця події від 22.02.2021 з фото-таблицею та відеозаписом до нього, проведеного в будинку АДРЕСА_1 . Згідно якого на бетонній підлозі прибудови виявлено плями речовини бурого кольору (далі - РБК), на підлозі приміщення №2, дверях до приміщення №4, при переході з приміщення №2 до приміщення №4 містяться плями РБК, навколо порогу дверей з приміщення №4 до приміщення №5 виявлено плями РБК. У приміщенні №5 виявлено фрагмент клинка ножа без хвостовика з плямами РБК та чорний черевик на ліву ногу в плямах РБК. Фрагмент хвостовика ножа (в полімерній корзині) та полімерну плашку рукоятки (в полімерному відрі з вуглем) виявлено справа від порогу в приміщенні №5. На ліжку у приміщенні №6 виявлено труп ОСОБА_9 , на светрі трупу міститься крізний отвір, а на грудній клітині проникаюче поранення; (т.1 а.с.3-18);
- протоколу пред`явлення трупа для впізнання від 23.02.2021, згідно якого ОСОБА_10 , оглянувши труп заявила, що це труп її співмешканця ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який вона впізнає за зовнішніми прикметами, формою обличчя, зачіскою та кольором волосся (т.1. а.с. 54-55);
- висновку молекулярно-генетичної експертизи №КСЕ-19/115-21/3404 від 20.04.2021, згідно якого на фрагменті ножа виявлено кров людини (об`єкти №1, 2, 3) та клітини з ядрами і встановлено їх генетичні ознаки, які наведено в таблиці результатів дослідження (таблиця 1.1 додаток 1). Генетичні ознаки крові людини та клітин з ядрами, виявлених на фрагменті ножа (об`єкти №1, 2, 3) є змішаними, збігаються між собою, містять генетичні ознаки зразка крові свідка ОСОБА_14 , та зразка крові трупа ОСОБА_9 і не містять генетичних ознак зразка крові обвинуваченого ОСОБА_7 . Походження змішаних генетичних ознак крові людини та клітин з ядрами виявлених на фрагменті ножа (об`єкти №1, 2, 3) від обвинуваченого ОСОБА_7 виключається (т.1. а.с.243-250, т.2 а.с. 1-5);
- висновку судово-медичної експертизи №5-71/2021 від 20.04.2021, згідно якого при досліджені трупа ОСОБА_9 виявлено одне проникаюче колото-різане ушкодження грудної клітини на передній стінці зліва у середній третині по лівій навколо грудній лінії на 2,5 см. лівіше від серединної лінії на висоті 127-129 см. від підошовної поверхні стоп, яке проникає у ліву плевральну порожнину з ушкодженням м`яких тканин грудної клітки та пристінкової плеври у проекції третього лівого міжребер`я по навкологрудинній лінії, ушкодженням на передній стінці навколосерцевої сумки та ушкодженням серця на передній стінці правого шлуночка в проекції міжшлункової перетинки, яке проходить усю товщу стінки серця від правого шлуночка та міжшлуночкової перетинки та проникає у порожнину лівого шлуночка серця, вказані ушкодження співпадають по проекції, утворюючи єдиний рановий канал, який йде горизонтально спереду назад та трохи справа наліво та довжиною по зонду 9-10 см. Вказані ушкодження: спричинені одноразовою дією плоского колючо-ріжучого знаряддя на кшталт ножа, що має обушок з чіткими ребрами, гостре лезо і ширину зануреної частини клинка не більше 3,2 см. Всі ушкодження спричинені за короткий проміжок часу, обчислюваний кількома секундами незадовго до настання смерті. Сукупність ушкоджень, які складають комплекс проникаючого колото-різаного поранення грудної клітки, були небезпечними для життя в момент їх заподіяння, і за цим критерієм, відповідно до «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (Київ 1995 р.), мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень. Ушкоджень характерних для можливого самозахисту при дослідженні трупа ОСОБА_9 не виявлено. Смерть ОСОБА_9 перебуває у прямому причинному зв`язку з наявним у нього проникаючим колото-різаним пораненням грудної клітки у вигляді сукупності наступних ушкоджень: колото-різаної рани передньої стінки грудної клітки, ушкодження м`яких тканин та пристінкової плеври, ушкодженням навколосерцевої сумки та серця, та настала від гострої крововтрати, на що вказують наступні дані наявність ушкоджень, крововиливів у ліву плевральну порожнину (1600 мл.) та навколосерцеву сумку (450 мл.), ознаки швидко насталої смерті. Враховуючи ступінь вираженості та динаміку розвитку трупних явищ, виявлених при дослідженні трупа 22.02.2021р. о 11:30 годин (помірно рівномірно виражене у всіх групах звичайно досліджуваних м`язів трупне заклякання, синюшно-фіолетовий колір, розлитий характер трупних плям, розташування їх на задніх та частково бічних поверхнях тіла, збліднення та відновлення первинного забарвлення плям через 5 хвилин при дозованому натисканні на них з силою 2 кг/см2 протягом 3 секунд, відсутність ознак гнильних змінень трупа), слід вважати, що смерть ОСОБА_9 настала 12-16 годин назад від моменту дослідження, тобто у проміжку часу від 19:30 до 23:30 годин 22.02.2021 року (про описку описано нижче). Враховуючи локалізацію та морфологічні особливості ушкоджень можна вважати, що в момент спричинення ушкодження потерпілий міг знаходитись як у вертикальному або близькому до такого так і горизонтальному положенні тіла передньою поверхнею зверненою до нападаючої особи. При судово-токсикологічному дослідженні крові від трупа ОСОБА_9 в крові виявлений етиловий спирт у концентрації 1,75%о. Вказана концентрація етилового спирту в крові за життя могла відповідати алкогольному сп`янінню середнього ступеня (т.2 а.с.48-53).
Також, в судовому засіданні був допитаний судово-медичний експерт, який проводив дослідження - ОСОБА_17 , який підтвердив висновок судово-медичної експертизи. За клопотанням обвинуваченого ОСОБА_7 експерту продемонстровано відеозапис слідчого експерименту, який було проведено за участю підозрюваного ОСОБА_7 , де він на місці показав яким чином було нанесено ушкодження потерпілому. За результатом перегляду відеозапису та після вислуховування версії подій, викладеної ОСОБА_7 , експерт пояснив, що доводи обвинуваченого стосовно механізму спричинення тілесних ушкоджень є неспроможними, а відповідають версії досудового розслідування. Зокрема, експерт повідомив, що положення потерпілого в момент нанесення удару було розташовано горизонтально, для отримання таких ушкоджень необхідно було прикласти певних зусиль, крім того такі ушкодження могли бути отримані при статистичному положенні потерпілого, тобто найбільш вірогідно, що він не рухався. Таким чином, версія обвинуваченого є надуманою та вигаданою з метою уникнення кримінальної відповідальності.
Стосовно дати настання смерті, вказаного у висновку (12-16 годин назад від моменту дослідження, тобто у проміжку часу від 19:30 до 23:30 годин 22.02.2021), експерт зазначив, що це є технічною опискою, вірною датою настання смерті потерпілого у означений проміжок часу є 21.02.2021;
- висновку судової психолого-психіатричної експертизи №230 від 27.05.2021, згідно якого ОСОБА_7 в період часу, що стосується вчиненню кримінального правопорушення, на хронічне психічне захворювання, недоумство, інший хворобливий стан психіки не страждав, у тимчасовому хворобливому розладу психічної діяльності не перебував, у зв`язку із чим був здатний повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_7 знаходився у стані простого (непатологічного) алкогольного сп`яніння, при цьому його дії не були обумовлені маяченням, обманом сприйняття, афективними розладами та кількісно порушеною свідомістю, тому за своїм психічним станом він був здатний повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. У теперішній час ОСОБА_7 на хронічне психічне захворювання, недоумство та інший хворобливий стан психіки також не страждає, у тимчасовому розладі психічної діяльності не перебуває, він за своїм психічним станом здатний повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними, може приймати участь в слідчих діях та предстати перед судом, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (т.2 а.с.58-62).
- протоколу проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_7 від 14.06.2021 з відеозаписом до нього, яким зафіксовано деталі вчинення злочину.
Таким чином, в матеріалах кримінального провадження відсутні належні докази того, що у ОСОБА_7 не було наміру на вбивство потерпілого, оскільки в ході судового розгляду було встановлено, що дії ОСОБА_7 , який завдав ножове поранення потерпілому ОСОБА_9 були спрямовані на позбавлення життя останнього, про що свідчить знаряддя злочину - ніж; локалізація тілесних ушкоджень грудна клітина; попередня поведінка обвинуваченого конфлікт, що стався напередодні, розташування потерпілого в момент нанесення йому поранення (положення потерпілого в момент нанесення удару було розташовано горизонтально, для отримання таких ушкоджень необхідно було прикласти певних зусиль, такі ушкодження могли бути отримані при статистичному положенні потерпілого, тобто найбільш вірогідно, що він не рухався).
Між заподіянням цього тілесного ушкодження та смертю ОСОБА_9 є прямий причинно-наслідковий зв`язок. Окрім того, ОСОБА_7 під час конфлікту, що виник з потерпілим, самостійно пішов до кімнати, де перебував ОСОБА_9 , взявши ніж, що свідчить про напад обвинуваченого на потерпілого, а не його захист від нападу.
Враховуючи викладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду 1-ої інстанції про те, що зазначені обставини підтверджують наявність у діях ОСОБА_7 умислу на вбивство потерпілого.
Суд 1-ої інстанції обґрунтовано визнав хибною версію обвинуваченого ОСОБА_7 стосовно того, що потерпілий ОСОБА_9 самостійно напоровся на ніж, вважає оскільки вказана обвинуваченим версія не доводиться належними та допустимими доказами. Тому такі покази, суд сприймає як обраний обвинуваченим спосіб свого захисту, з метою уникнення відповідальності за вчинене умисне вбивство потерпілого. Також, за відсутністю належних та допустимих доказів на підтвердження версії обвинуваченого, суд визнав неспроможними і доводи сторони захисту на наявність підстав для виправдування ОСОБА_7 .
На переконання колегії суддів, висновки суду 1-ої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України є належним чином умотивованими, та підтверджуються дослідженими в ході судового розгляду доказами, яким було надано належну правову оцінку.
Апеляційний суд погоджується з позицією суду 1-ої інстанції, оскільки вона узгоджується з усталеною судовою практикою, узагальненою, в тому числі, у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» від 07.02.2003 відповідальність за ст. 118 або ст. 124 КК за вбивство чи заподіяння тяжкого тілесного ушкодження в разі перевищення меж необхідної оборони або перевищення заходів, необхідних для затримання злочинця, настає лише за умови, що здійснений винним захист явно не відповідав небезпечності посягання чи обстановці, яка склалася.
За вказаних обставин, доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_7 не мав умислу на позбавлення життя потерпілого, а він перевищив межі необхідної оборони і вчинив злочини, передбачений ст. 118 КК, є неспроможними.
Також апеляційний суд вважає не обґрунтованими твердження обвинуваченого про невідповідність призначеного останньому покарання тяжкості вчиненого злочину та даним про його особу, який є несудимим, через суворість.
Частина 2 ст. 50 КК України передбачає, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
При призначенні ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст. 115 КК України судом 1-ої інстанції враховано ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, перебуває під наглядом лікаря-нарколога з 08.09.1995, задовільно характеризується за місцем проживання, скоїв умисне кримінальне правопорушення (злочин), яке відноситься до категорії особливо тяжких, відсутність обставин які обтяжують покарання.
На основі засад справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з урахуванням конкретних обставин справи, тяжкості вчиненого злочину його наслідків, враховуючи, що життя є найвищою соціальною цінністю, колегія суддів, приходить до висновку про те, що, призначене судом 1-ої інстанції покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст.115 КК України, є необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Отже, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 підлягає залишенню без задоволення, а вирок суду 1-ої інстанції, щодо нього, підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 24, 370, 404, 405, 407, 419, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Комінтернівського райсуду Одеської обл. від 27.06.2022 яким ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні зачину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили, а засудженим, який утримується під вартою у той самий строк з дня отримання її копії.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4