ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
іменем України
Справа № 210/516/22
Провадження № 1-кп/210/362/22

"11" жовтня 2022 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
з секретарем ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора: ОСОБА_3 ,
захисник обвинуваченого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривий Ріг обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000850 відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 3 ст. 286-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:
В провадження судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 перебуває кримінальне провадження № 0000850 відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 3 ст. 286-1 КК України.
Прокурор до канцелярії суду надав клопотання про продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке підтримав в судовому засіданні.
Захисник обвинуваченого - ОСОБА_4 , заявив клопотання про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на інший альтернативний захід.
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав клопотання захисника.
Суд, вислухавши думки учасників судового засідання, дослідивши обвинувальний акт, приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.1, ч.3 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Розглядаючи клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 та клопотання захисника обвинуваченого про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на інший альтернативний захід, суд враховує, що на час здійснення судового провадження існують ризики, передбачені п.п.1,3,4 ч.1ст.177 КПК України, з огляду на наступні обставини.
Обвинувачений ОСОБА_5 працевлаштований на посаді водія, неодружений, на утриманні має малолітнього сина, проте йому інкримінується вчинення тяжкого злочину, відсутнє зареєстроване місце проживання у Кривому Розі, на даний час в Україні введено воєнний стан, тому усвідомлюючи неминучість покарання пов`язаного з позбавленням волі може переховуватися від суду.
Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що військова агресія проти України, є обставиною (ризиком), яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.
Так, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Суворість покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти або повторного вчинення злочинів («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).
Суд зазначає, що ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду обумовлюється можливістю притягнення особи до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними наслідками, зокрема, суворістю передбаченого покарання. А в контексті з тим, що 24.02.2022 російська федерація розпочала військову агресію проти України, у зв`язку з чим цього ж дня Президентом України підписано Указ «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 за № 64/2022, який триває до тепер, і на даний час, для громадян існує реальна можливість спрощеного режиму перетину кордону та отримання дозволу на проживання в багатьох країнах світу, спроба переховуватися від органів досудового розслідування чи суду може виявлятися та підтверджуватися, наприклад, отриманням дозволу на проживання в певній країні, отриманням громадянства іншої країни або подання відповідних заяв і документів для активізації цього процесу, поданням документів на отримання статусу біженця тощо.
При встановленні наявності ризику впливу на свідків у кримінальному провадженні слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).
Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).
За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом.
Суд, приходить до висновку, що обвинувачений може здійснити вплив на свідків, з метою затягування судового розгляду по суті, а так само і зміни їх показів.
Обставинами, які підтверджують ризик передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, є те що обвинувачений ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме без поважних причин не з`являтися до суду з метою затягування строку судового розгляду або вчинити інші дії спрямовані на порушення розумних строків проведення судового розгляду вказаного кримінального провадження.
Враховуючи вищевикладене, до спливу терміну тримання під вартою винести вирок суду у справі не можливо, обставини, що явилися підставою для взяття обвинуваченого під варту на даний час не змінилися, суд вважає за недостатньо застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно останнього для запобігання ризикам передбаченим ст. 177 КПК України, та необхідним продовжити останньому дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 09 грудня 2022 року включно.
Керуючись ст.ст. 177, 314-316, 370, ч. 2 ст. 376 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 09 грудня 2022 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору, захиснику.

Ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено та проголошено 11 жовтня 2022 року.

Суддя: ОСОБА_1