Справа № 463/1712/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/688/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2022 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря ОСОБА_5 ,
захисників-адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
ОСОБА_10 ,
прокурора ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_12 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 03 серпня 2022 року про продовження ОСОБА_12 строку тримання під вартою,

в с т а н о в и л а :
Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 03 серпня 2022 року клопотання прокурора задоволено та продовжено

ОСОБА_12 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
зареєстрованого за адресою:
АДРЕСА_1 ,

строк тримання під вартою без визначення розміру застави, в межах строку досудового розслідування, до 19 вересня 2022 року.
На ухвалу слідчого судді захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 подали апеляційну скаргу та доповнення до апеляційної скарги, в яких просять ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора.
В обрунтування апеляційних вимог захисники покликаються на те, що клопотання прокурора розглянуто слідчим суддею з порушенням правил підсудності.
Досудове розслідування у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_12 , здійснюється міжвідомчою слідчою групою у складі слідчих Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань та Головного слідчого управління Служби безпеки України Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням здійснюється групою прокурорів Офісу Генерального прокурора. Юридичні адреси та фактичне їх місце розташування м. Київ, а тому, знаходження органу досудового розслідування - місто Київ.
Наголошують, що досудове розслідування у кримінальному провадженні не здійснюється у м. Львові. Слідчі, які входять до складу слідчого групи у цьому кримінальному провадженні, знаходяться та здійснюють всі пов`язані з цим процесуальні дії виключно на території міста Києва. Саме у місті Києві з ОСОБА_12 та його захисниками проводилися відповідні процесуальні дії у цьому кримінальному провадженні.
Вважають, що клопотання підсудне Шевченківському районному суду м. Києва.
Зазначають, що клопотання прокурора та матеріали кримінального провадження не містять достатньо обставин, що підтверджують наявність передбачених законодавством підстав для подальшого тримання під вартою ОСОБА_12 .
Вважають, що докази зазначені у клопотанні та копії матеріалів кримінального провадження, що додані до клопотання не містять даних, що свідчать про вчинення ОСОБА_12 будь-яких кримінальних правопорушень. Повідомлення про підозру є необґрунтованим, що залишилось поза увагою слідчого судді.
Слідчий суддя в ухвалі обмежився переліком доказів і не зазначив, які саме докази і обставини підтверджують вчинення саме ОСОБА_12 кримінальних правопорушень. Також судом не враховано обставин, що характеризують особу ОСОБА_12 та те, що стосовно ОСОБА_12 здійснюється політичне переслідування.
В ухвалі відсутнє обґрунтування того, що зазначені у клопотанні прокурора процесуальні дії, які необхідно провести, виправдовують подальше тримання ОСОБА_12 під вартою.
Звертають увагу на недоведеність ризиків, які зазначені у клопотанні. Так, не наведено обґрунтувань неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Покликання прокурора на тяжкість інкримінованих кримінальних правопорушень само по собі не може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органу досудового розслідування та суду.
Зазначають також про відсутність ризику знищити, сховати чи спотворити будь-яку з речей чи документі, які мають значення для встановлення обставин кримінального провадження, оскільки в даному кримінальному провадженні прокурором вжито заходів щодо арешту усього належного ОСОБА_12 та членам його сім`ї майна.
Відсутній ризик впливати на свідків, експерта, спеціаліста, оскільки ризик спілкування з особами, коло яких визначено у клопотанні прокурора, можливо усунути шляхом встановлення додаткового обов`язку, передбаченого ст. 194 КПК України, що не було враховане слідчим суддею при розгляді клопотання прокурора.
Щодо наявності ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_12 , то перешкоджання кримінальному провадженню в інший спосіб має бути підтверджене та доведене, в тому числі, які дії прокурор оцінює як перешкоджання, а також, в який саме спосіб ОСОБА_12 та якими діями реально заважає здійснювати досудове розслідування.
На обґрунтування доведеності, що ОСОБА_12 не виконав покладених на нього процесуальних обов`язків, спланував втечу і умисно залишив визначене йому місце перебування та більше двох тижнів переховувався від органів досудового розслідування, слідчий суддя посилається в ухвалі на показання свідка ОСОБА_13 , копію протоколу та стенограми його допиту від 14.04.2022, які не можуть вважатись доказами, оскільки ОСОБА_13 не був допитаний під час розгляду клопотання, а тому врахування його пояснень суперечить КПК України, крім того показання свідка не підтверджують будь якими доказами.
Також в ухвалі слідчий суддя послався на загально доступну інформацію розміщену на веб-сайті Служби безпеки України, про те, що ФСБ РФ намагалось вивести ОСОБА_12 спочатку до Придністров`я, а згодом до москви, не відповідає вимогам КПК України, оскільки не є доказом у розумінні ст. 84 КПК України.
Крім того зазначають, що у клопотанні про продовження строку запобіжного заходу, в обґрунтування обставин, які унеможливлюють завершення досудового розслідування та виправдовують подальше тримання особи під вартою, стороною обвинувачення зазначається про необхідність допиту як свідків працівників Міністерства внутрішніх справ України, Генеральної прокуратури України, службових осіб ПАТ "ЦЕНТРЕНЕРГО" та осіб, які входили до складу РНБО України у 2014-2015 роках.
Сторона захисту зверталася до сторони обвинувачення із клопотаннями про встановлення та допит зазначених осіб, однак, стороною обвинувачення було відмовлено у допиті як свідків в тому числі, з підстав того, що це не стосується предмету доказування у цьому кримінальному провадженні.
Стосовно допиту осіб, які входили до складу РНБО України у 2014-2015 роках, слідчим було зазначено про те, що деякі особи вже допитані, а частина з них перебуває за межами України, що фактично унеможливлює їх допит. Вважають, що наведене додатково свідчить на відсутність обставин, які виправдовують подальше тримання особи під вартою.
ОСОБА_12 до Київського апеляційного суду для участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції із Львівським апеляційним судом, доставлений не був тих підстав, що 21 вересня 2022 року ОСОБА_12 , як військовополоненого було передано представникам держави-агресора відповідно до пунктів 28, 29 Порядку здійснення передачі військовополонених ворогів державі-агресора та звільнення оборонців України, які перебувають у полоні держави-агресора, затвердженого постановою КМУ №441 від 12.04.2022 з метою реалізації рішення голови Координаційного штабу про затвердження списку для здійснення передачі військовополонених ворогів та звільнення оборонців України, які перебувають у полоні держави-агресора, та з урахуванням ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 20 вересня 2022 року про скасування запобіжного заходу.
Захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 заперечували щодо розгляду апеляційної скарги без участі ОСОБА_12 та просили відкласти судове засідання.
Заслухавши доводи захисників, думку прокурора, який заперечив щодо відкладення розгляду та вказав, що ОСОБА_12 та стороні захисту у порядку ст. 290 КПК України надано доступ до матеріалів досудового розслідування, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні клопотання захисників про відкладення судового засідання з таких підстав.
Верховною Радою України 28.07.2022 прийнято Закон України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо врегулювання процедури обміну осіб як військовополонених» № 2472-IX.
Законом передбачено можливість звільнення особи від відбування покарання у зв`язку з прийняттям рішення про передачу засудженого для обміну як військовополоненого (ст. 84-1 КК України, п. 13-4 ч. 1 ст. 537 КПК України) або скасування запобіжного заходу та проведення спеціального досудового розслідування та судового розгляду за відсутності обвинуваченого (in absentia), якщо відносно нього уповноваженим органом прийнято рішення про передачу для обміну як військовополоненого та такий обмін відбувся.
20 вересня 2022 року слідчим суддею Личаківського районного суду м. Львова було розглянуто клопотання прокурора про скасування запобіжного заходу щодо ОСОБА_12 у зв`язку з прийняттям уповноваженим органом рішення про передачу підозрюваного для обміну як військовополоненого.

Відтак з урахуванням наведено, апеляційний суд вважає, що розгляд апеляційної скарги слід проводити без участі підозрюваного ОСОБА_12 із врахуванням також, того, що останній, як військовополонений переданий державі-агресору. Крім того, у попередньому судовому засіданні ОСОБА_12 висловив свою позицію щодо поданої апеляційної скарги його захисників, а після його обміну, перебуваючи на волі не висловив бажання про свою участь у судовому засіданні шляхом подання відповідного клопотання.

У суді апеляційної інстанції захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 апеляційну скаргу підтримали, просили її задоволити.

Захисник ОСОБА_6 пояснив, що слідчий суддя дійшов помилкових висновків, що клопотання підсудне Личаківському районному суд м. Львова; клопотання є необґрунтованим, не доведено наявності існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України; підозра є необґрунтованою; докази НСРД у даній справі є незаконними.

Захисник ОСОБА_7 вказала, що слідчим суддею не враховано того, що клопотання підсудне Шевченківському районному суду м. Києва; підстави для продовження строку тримання під вартою відсутні.

Захисник ОСОБА_10 вказав, що Накази ДБР від 01 та 04 березня 2022 не ґрунтуються на вимогах КПК України щодо визначення підслідності, вважає, що стороною захисту доведено порушення правил підсудності. Пред`явлена підозра ОСОБА_12 є необґрунтованою, будь-яких доказів існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України стороною обвинувачення не надано.

Захисник ОСОБА_9 в суді апеляційної інстанції вказала, що слідчим суддею порушено правила підсудності; у рішенні слідчим суддею не наведено підстав продовження строку тримання під вартою; слідчим суддею не врахованого особу підозрюваного ОСОБА_12 .

Захисник ОСОБА_8 також покликався на порушення правил підсудності; вважає, що пред`явлена ОСОБА_12 підозра є необґрунтованою; наведені у клопотанні ризики недоведені органом досудового розслідування, а їх існування не перевірено слідчим суддею.

Заслухавши доповідь судді, виступи сторони захисту, думку прокурора про законність судового рішення, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали клопотання, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За вимогами ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.

Зазначені вимоги кримінального процесуального закону на момент розгляду клопотання слідчого судом першої інстанції дотримані.

У провадженні слідчих органів перебуває кримінальне проводження №0000212 від 19 вересня 2016 року за підозрою ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 258-3 КК України, ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст.258-3 КК України, ОСОБА_15 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 258-3 КК України, ОСОБА_16 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111 та ч. 1 ст. 258-3 КК України, та за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 258-3, ч. 1 ст. 258-5, ч. 2 ст. 258-5, ч. 3 ст. 258-5, ч. 5 ст. 191 КК України.
08 жовтня 2021 року ОСОБА_12 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111, ч.2 ст. 28 ч.1 ст. 258-3 КК України.
11 листопада 2021 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва продовжено строк досудового розслідування у кримінальному проводженні, що внесене до Єдиного реєстру досудового розслідування за №0000212 від 19 вересня 2016 року до дванадцяти місяців, тобто до 19 вересня 2022 року.
10 січня 2022 року ухвалою Печерського районного суду м. Києва підозрюваному ОСОБА_12 продовжено раніше обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , із покладенням відповідних обов`язків строком на 60 днів.
02 березня 2022 року постановою старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_17 , ОСОБА_12 оголошено в державний, міждержавний та міжнародний розшук, оскільки він залишив визначене місце проживання, скрився від слідства і місце його перебування органу досудового розслідування було невідомим.
18 березня 2022 року ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України обрано ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянину України, який ІНФОРМАЦІЯ_1 народився у селі Почет, Абанського району, Красноярського краю, РРФСР, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , народного депутата України, підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111 та ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 258-3 КК України - запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.
Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 16 квітня 2022 року застосовано до ОСОБА_12 , обраний згідно ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 18 березня 2022 року запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою становив шістдесят днів та рахувався з часу фактичного затримання 12 квітня 2022 року о 18 годині 15 хвилин.

Ухвала Личаківського районного суду м. Львова від 16 квітня 2022 року ухвалою Львівського апеляційного суду від 20 травня 2022 року залишена без змін.

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 09 червня 2022 року продовжено строк тримання під вартою без визначення розміру застави підозрюваному у кримінальному провадженні №0000212 від 19 вересня 2016 року ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який підозрюється у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст.111, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 258-3 КК України, терміном на 60 днів, тобто до 09 серпня 2022 року. Вказана ухвала була оскаржена та залишена в силі судом апеляційної інстанції.

Ухвала слідчого судді від 03 серпня 2022 року про продовження підозрюваному ОСОБА_12 строку тримання під вартою постановлена з дотриманням вимог ст.ст. 177, 178, 182, 183, 199 КПК України.
Слідчий суддя дійшов обґрунтованого й правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_12 строку тримання під вартою, врахувавши при цьому наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_12 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 28 ч.1 ст. 258-3 КК України, наявність обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшились.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_12 , слідчий суддя належним чином дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які виправдовують подальше перебування підозрюваного під вартою.
Також слідчим суддею враховано те, що на день прийняття оскарженої ухвали слідство не було завершено, необхідно було провести низку слідчих (розшукових) та процесуальних дій, спрямованих на збір доказів з метою повного, всебічного і неупередженого з`ясування всіх обставин вчиненого правопорушення, а саме: отримати висновки призначеної комплексної економічної експертизи (експертизи документів про економічну діяльність підприємств) та експертизи у галузі енергетичної безпеки; призначити судово-почеркознавчі експертизи, об`єктами яких будуть наявні у матеріалах досудового розслідування фінансово-господарські документи, банківські документи, матеріали реєстраційних справ тощо; допитати як свідків понад 15 працівників/службових осіб Кабінету Міністрів України, Офісу Президента України, Міністерства енергетики України, антитерористичного центру при СБ України, Державної прикордонної служби, державної фіскальної служби, AT «Укрзалізниця»; допитати як свідків понад 5 працівників колишніх Міністерства внутрішніх справ України, Генеральної прокуратури України; допитати як свідків понад 10 учасників (членів) окремих дорадчих органів (груп, комісій), які були сформовані при Кабінеті Міністрів України, Міністерстві енергетики України з вирішення питань енергозабезпечення країни у 2014-2015 рр.; допитати як свідків більше 5 осіб, що у 2014-2015 рр. входили до складу Ради національної безпеки і оборони України, а також осіб, що у 2014-2015 рр. приймали участь у засідання РНБО; допитати як свідків понад 5 службових осіб ПАТ «ЦЕНТРЕНЕРГО»; допитати як свідків понад 5 службових осіб ДПЗД «УКРІНТЕРЕНЕРГО» ДТЕК; допитати понад 5 службових осіб Служби безпеки України, Державної фіскальної служби, відповідальних за процеси переміщення товарів/послуг через лінію розмежування в 2014-2015 роках, зокрема переміщення вугілля залізничним транспортом; провести одночасні допити двох чи більше вже допитаних осіб для з`ясування причин розбіжностей у їхніх показаннях; провести огляди документів, які вилучено під час проведення тимчасових доступів, обшуків; провести тимчасові доступи до матеріалів, Кабінету Міністрів України, Верховної Ради України, Апарату Ради національної безпеки і оборони України; встановити керівників/засновників/представників юридичних осіб, що були задіяні в ланцюзі перерахунків грошових коштів від ПАТ «ЦЕНТРЕНЕРГО» до етапу їх обготівкування, а також провести слідчі/процесуальні дії за участю вказаних осіб. Для проведення такого значного комплексу слідчих та розшукових дій необхідно додатковий час, а тому завершити всі слідчі дії до завершення дії ухвали про обрання підозрюваному запобіжного заходу не виявилося можливим.
Отже, продовження існування зазначених вище обставин у їх сукупності, виправдовують продовження підозрюваному ОСОБА_12 строку тримання під вартою, що відповідає та є співрозмірним тяжкості і характеру діяння, яке інкримінується останньому, та більш м`які запобіжні заходи, як на це вказують захисники, не забезпечать належної процесуальної його поведінки, а тому продовження строку тримання під вартою є найбільш прийнятним за наявних умов.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Даний висновок також не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Твердження сторони захисту про те, що стороною обвинувачення не було доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також про неврахування судом даних про особу підозрюваного, на думку колегії суддів, є необґрунтовані, оскільки вказані факти були взяті до уваги слідчим суддею в сукупності з іншими доказами у справі та їм було надано належну оцінку.
На підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів слідчий суддя оцінив у сукупності та навів у своєму рішенні обставини, які виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою.

Правових підстав для зміни підозрюваному запобіжного заходу не повязаного з триманням під вартою, колегія суддів не вбачає і вважає, що продовження ОСОБА_12 строку тримання під вартою здійснене з дотриманням вимог закону та з врахуванням конкретних обставин кримінального провадження та особи підозрюваного.

Доводи сторони захисту про суворість та необгрунтованість судового рішення, недоведеність передбачених ст. 177 КПК України ризиків та відсутність обставин, які б свідчили про обґрунтованість підозри, колегія суддів визнає безпідставними й до уваги не бере.

ОСОБА_12 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 258-3 КК України й в матеріалах провадження містяться дані, які дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_12 у вчиненні таких кримінальних правопорушень.

Так матеріали клопотання підтверджується обгрунтованість підозри, а саме: протоколом від 13.08.2014 наради під головуванням першого заступника Міністра енергетики та вугільної промисловості ОСОБА_18 щодо можливих обсягів імпорту енергетичного вугілля для потреб ТЕС і ТЕЦ та вироблення цінової політики при здійсненні закупівель імпортної вугільної продукції; протоколом від 14.08.2014 наради під головуванням Міністра енергетики та вугільної промисловості ОСОБА_19 з питань забезпечення енергогенеруючих компаній вугільною продукцією, в тому числі за рахунок імпорту, на якій вирішено рекомендувати ДПЗД «Укрінтеренерго» здійснити свої наміри щодо укладення контракту на імпорт в Україну у вересні-грудні 2014 з ПАР вугільної продукції; протоколом від 19.08.2014 засідання Антикризового енергетичного штабу під головуванням Віце-прем`єр-міністра України Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства, на якому Міненерговугіллю, Мінінфраструктури, Мінекономрозвитку, МЗС, НКРЕ доручено переглянути прогнозований баланс постачання палива на теплові електростанції з урахуванням економії та залучення всіх можливих джерел постачання і подати відповідні пропозиції для розгляду; листом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 22.09.2014 №2/07-37-3649 на адресу Міністерства закордонних справ України щодо пошуку потенційних закордонних постачальників енергетичного вугілля, для недопущення енергетичної кризи, а також для диверсифікації джерел постачання вугілля; протоколом від 14.10.2014 наради під головування Міністра енергетики та вугільної промисловості ОСОБА_20 з питань забезпечення ТЕС ПАТ «Центренерго» імпортною вугільною продукції; службовою запискою в.о. комерційного директора комерційного ПАТ «Центренерго» ОСОБА_21 ; службовою запискою заступника директора комерційного з паливного забезпечення ПАТ «Центренерго» ОСОБА_22 про низькі запаси вугілля на складах ТЕС станом на 16.10.2014 та про необхідність пошуку додаткових джерел постачання вугілля на ТЕС; службовою запискою заступника комерційного директора ПАТ «Центренерго» ОСОБА_23 про низькі запаси вугілля на складах ТЕС станом на 26.10.2014; листом від 15.10.2014 на адресу ПАТ «Центренерго»; протоколом №80 засідання Кабінету міністрів України від 23.09.2014; стенограмою засідання Кабінету Міністрів України від 12.11.2014; листом-відповіддю НЕК «Укренерго» від 20.09.2021 та інфографіком про запаси вугілля антрацитової групи на ТЕЦ / ТЕС України протягом жовтня 2014 року - травня 2015 року; окремим дорученням Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 14.08.2014 № 01/25-1669; договором купівлі-продажу (контрактом) № SM-1307/44/1-84 від 19.08.2014, між ДПЗД «Укрінтеренерго» та компанією «Steel Mont Trading Ltd», про постачання 1 млн. тонн вугілля; листом компанії «Steel Mont Trading Ltd» від 14.11.2014; рішенням від 04.11.2014 Ради національної безпеки і оборони України; листом Головного управління по боротьбі з організованою злочинністю Міністерства внутрішніх справ України від 04.11.2014 та рапорту від 04.11.2014; повідомленням ОСОБА_24 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України; протоколом додаткового допиту підозрюваного ОСОБА_24 від 13.05.2015; постановою від 25.03.2016 про закриття кримінального провадження №0001230 на підставі п.2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення; висновком експерта від 15.09.2021 № 82/4; протоколом огляду від 17.09.2021; висновком експерта від 24.09.2021 № 86/4; протоколом огляду від 19.09.2021; протоколом від 24.12.2014 за результатами проведення негласного розшукового заходу за контррозвідувальною справою № 500; листом-відповіддю Департаменту контррозвідки СБ України від 04.10.2021 №2/2/3-9337нт; протоколами від 09.06.2021 оглядів публікацій на електронному ресурсі мережі Інтернет; протоколом від 06.10.2021 огляду матеріалів кримінального провадження № 0000511 від 31.08.2015; листом-відповіддю Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 27.10.2015 № 02/12-3123; протоколом від 16.12.2014; протоколами оглядів від 16.09.2021; наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 29.12.2014 №297-к/к про покладення виконання обов`язків генерального директора Державного підприємства «Луганськвугілля» на ОСОБА_25 ; наказами Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 28.11.2014 №237-к/к про припинення повноважень ОСОБА_26 виконуючого обов`язки директора ДП «Шахта ім. К.І. Кисельова», та від 21.01.2015 № 09-к/к про призначення ОСОБА_27 виконуючим обов`язки директора ДП «Шахта ім. К.І. Кисельова»; матеріалами реєстраційних справ ДП «Шахта ім. К.І. Кисельова» та ДП «Луганськвугілля»; договором поставки вугілля №111/20 від 16.12.2014 між ПАТ «Центренерго» та ДП «Луганськвугілля»; договором поставки вугілля від 15.01.2015 №111/1 між ПАТ «Центренерго» та ДП «Луганськвугілля» в особі ОСОБА_25 ; договором поставки вугілля №111/7 від 30.01.2015 між ПАТ «Центренерго» та ДП «Шахта ім. К.І. Кисельова»; протоколом від 04.10.2021 огляду руху коштів по рахункам ПАТ «Центренерго», ДП «Луганськвугілля», ДП «Шахта ім. К.І. Кисельова» та інших; протоколами допитів ОСОБА_19 , ОСОБА_24 , ОСОБА_18 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , щодо відомих їм обставин дефіциту вугілля у 2014-2015 рр., причин виникнення дефіциту, обставин укладання договорів, приводів, підстав та мети диверсифікації джерел постачання вугілля тощо; протоколами допитів свідків членів Ради національної безпеки і оборони України; протоколами допитів ОСОБА_30 щодо обставин перереєстрації ДП «Луганськвугілля» та укладання з ПАТ «Центренерго» договору поставки вугілля № 111/20 від 16.12.2014; висновком експерта від 19.10.2021 №96/4; висновком експерта від 19.10.2021 №93/4; висновком експерта №95/4 від 27.10.2021; висновком експерта № 99/4 від 27.10.2021, відповідно до якого ОСОБА_31 бере участь у розмові, зафіксованій у аудіозаписі на оптичному диску № 12499; висновком експерта № 107/4 від 29.10.2021; висновком експерта № 481/1 від 27.09.2021; висновком експерта від 25.11.2021 №491/1; наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 25.11.2014 № 841 «Про заходи стабілізації соціально-економічної ситуації у Донецькій та Луганській областях»; наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 16.12.2014 № 877 «Про внесення змін до додатку наказу від 25.11.2014 № 841»; наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 22.01.2015 №30 «Про внесення змін до Переліку державних підприємств, установ, організацій та об`єднань, що належать до сфери управління Міненерговугілля та господарських товариств, щодо яких Міненерговугілля здійснює управління корпоративними правами держави, станом на 19.11.2014, які знаходяться в зоні проведення антитерористичної операції»; актами приймання-передачі партій вугільної продукції, актами звіряння по кількості та якості, посвідченнями про якість вугілля, актами приймання палива за кількістю зважування, накладними; матеріалами тимчасових доступів та вилучення документів та інформації в банківських установах щодо руху коштів, їх обготівкування тощо.

Прокурором доведено, що заявлені ризики не зменшились, а необхідність проведення певного обсягу слідчих та процесуальних дій є обставиною, яка перешкоджає завершенню досудового розслідування до закінчення дії ухвали про тримання під вартою.

При розгляді клопотання слідчий суддя з`ясував усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою й виклав їх у своєму рішенні.

Доводи захисників, що пред`явлена підозра ОСОБА_12 є політичним переслідуванням, а докази причетності ОСОБА_12 до вчинених кримінальних правопорушень слідчим суддею не перевірено, апеляційний суд до уваги не бере та наголошує на тому, що оцінка доказів з точки зору, в тому числі, допустимості, а сукупності доказів з точки зору вагомості, достатності та взаємозв`язку, буде надана судом, відповідно до вимог ст. ст. 89, 94 КПК України, на іншій стадії провадження стадії судового розгляду кримінального провадження по суті, натомість, на теперішній час слідчий суддя під час розгляду клопотання лише вирішує питання щодо достатності певного обсягу зібраних доказів для переконання стороннього спостерігача у тому, що особа причетна до вчинення злочину та стосовно неї існують законодавчо встановлені підстави для продовження строку запобіжного заходу.

Окрім цього, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на позицію, викладену в рішенні від 28.10.1994 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88, відповідно до якої, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Доводи захисників про те, що клопотання розглянуто з порушенням правил підсудності та їх покликання на ухвалу ВС від 13.09.2022 у справі №761/13764/22 не може бути підставою для скасування ухвали.

Як вбачається з вищезгаданої ухвали, такою подання Київського апеляційного суду про направлення матеріалів провадження за скаргою адвоката ОСОБА_32 на бездіяльність прокурора Офісу Генерального прокурора у кримінальному провадженні №0000212 з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів залишено без задоволення.

Відмовляючи в задоволенні поданя судом зазначено те, що згідно з матеріалами провадження за названою скаргою, досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні здійснюється міжвідомчою слідчою групою у складі слідчих Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань та слідчих Головного слідчого управління Служби безпеки України. Старшим слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих, визначено начальника 4 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України - ОСОБА_33 .
Відтак суд дійшов висновку, що посилання у поданні Київського апеляційного суду на накази Директора Державного бюро розслідувань від 01 березня 2022 року № 120 дск, від 04 березня 2022 року № 121-дск та від 15 березня 2022 року № 124 дск, якими у зв`язку із запровадженням в Україні воєнного стану місцем здійснення досудового розслідування першим та другим відділами Управління досудового розслідування кримінальних правопорушень у сфері службової діяльності, а також першого відділу Управління досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями за місцем знаходження органу територіального Управління Державного бюро розслідувань у м. Львові, в цьому провадженні є безпідставними. Адже у матеріалах провадження за скаргою адвоката ОСОБА_32 немає даних про здійснення кримінального провадження слідчими згаданих відділів Державного бюро розслідувань.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що підставою для відмови в задоволенні подання ВС у справі №761/13764/22 була відсутність у матеріалах скарги підтверджень про здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000212 першим і другим відділами Управління ДБР.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до постанови заступника Генерального прокурора від 01.10.2021 досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000212 від 19 вересня 2016 року доручено Головному слідчому управлінню Державного бюро розслідувань. Відповідно до наказів Директора Державного бюро розслідувань від 01.03.2022 № 120-дск; від 04.03.2022 № 121-дск та від 15.03.2022 № 124-дск, у зв`язку із запровадженням в Україні воєнного стану, місцем здійснення досудового розслідування у кримінальних провадженнях першим та другим відділам Управління з досудового розслідування кримінальних проваджень у сфері службової діяльності, яким здійснюється досудове розслідування даного провадження, а також перший відділ Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями визначено місце знаходження Територіального управління ДБР розташованого у м. Львові, яке знаходиться у межах територіальної юрисдикції Личаківського районного суду м. Львова.

Дійсно, постановою начальника Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань від 12.05.2022 для розслідування цього провадження створено міжвідомчу слідчу групу до складу якої увійшли слідчі ДБР та СБУ і старшим слідчої групи визначено начальника 4 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України, разом з тим, постановою прокурора орган досудового розслідування не змінювався і ним залишається Головне слідче управління Державного бюро розслідувань.
Крім того, колегія суддів зауважує на те, що 09 червня 2022 року ухвалою Верховного Суду справа №463/1712/22 клопотання захисника ОСОБА_7 про направлення клопотання заступника начальника першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтриманням публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_34 у кримінальному провадженні №0000212 від 19 вересня 2016 року про продовження тримання під вартою ОСОБА_12 з Личаківського районного суду м. Львова до Печерського районного суду м. Києва залишено без задоволення.
Відтак, з урахуванням наведеного вище, клопотання прокурора про продовження строку тримання підозрюваного ОСОБА_12 під вартою подано з дотриманням вимог ч. 2 ст. 199 КПК України, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування.
З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість апеляційної скарги й підстав для скасування ухвали слідчого судді про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_12 не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 03 серпня 2022 року про продовження підозрюваному ОСОБА_12 строку тримання під вартоюзалишити без зміни, а апеляційну скаргу захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4