Номер провадження 11-кп/816/131/22 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2022 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 23.11.2020 року, відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, із басовою середньою освітою, не одружного, не працюючого, який не навчається, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останнього разу

- 11.12.2018 року вироком Ковпаківського районного суду м. Суми за ч. 2 ст. 186, ст. 69 КК України до 3 років позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 в якій він просив вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 23.11.2020 року, скасувати та ухвалити новий вирок, яким внести зміни до вказаного вироку і призначити більш м`яке покарання, застосувававши ст. 69 КК України (а.с. 233 т. 2).

Даним вироком ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.186 та ч.2 ст.185 КК України і призначено йому покарання:

- за ч.2 ст.186 КК України у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі;

- за ч.2 ст.185 КК України у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 ч.1 КК України, за сукупністю цих злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_8 призначено покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, за які ОСОБА_8 засуджений за цим вироком та вироком Ковпаківського районного суду м.Суми від 11.12.2018 року шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_8 призначено остаточне покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі.

Початок строку покарання ОСОБА_8 визначено рахувати з 07.09.2019 року з моменту перерахування ОСОБА_8 в ДУ «Сумський слідчий ізолятор» за цим кримінальним провадженням на підставі ухвали Ковпаківського районного суду м.Суми від 21.06.2019 року про переведення ОСОБА_8 з колонії та тимчасове залишення в ДУ «Сумський СІЗО».

В строк покарання ОСОБА_8 зараховано покарання, відбуте за вироком Ковпаківського районного суду м.Суми від 11.12.2018 року з 12.09.2018 року по 06.09.2019 року.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 1287 грн процесуальних витрат.

Долю речових доказів вирішено у відповідності до ст. 100 КПК України.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги обвинувачений зазначав, що призначене йому судом першої інстанції покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі надто суворе. На думку обвинуваченого суд не повно дослідив обставини справи та характеризуючі його особу дані, віднісся до нього упереджено. Стерджував, що свою вину в інкримінованих злочинах визнав повністю, активно сприяв у розкритті злочинів, мав намір почати нове доросле життя, щиро розкаюється у вчиненому. Просив врахувати, що злочини вчинив у неповнолітньому віці, перебуваючи в скрутному матеріальному становищі, на утриманні баби та діда, які самі потребували допомоги у вирішенні питань по харчах та медикаментах. Стверджував, що в силу свого молодого віку, як особистість не сформувався та перебуває на початку визначеності в житті. Просив врахувати, що претензій від потерпілих не має, майно їм повернуто, а процесуальні витрати державі він обов`язково сплатить. Обставин, які обтяжують його покарання немає, а тому, просив призначити йому більш м`яке покарання ніж те, що визначив суд першої інстанції.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Як встановлено судом першої інстанції 15.06.2018 року близько 21 год. 40 хв., ОСОБА_8 , перебуваючи поруч буд. 67 по вул. Ковпака в м.Суми, побачив раніше незнайомих йому ОСОБА_9 , 2006 року народження, і товариша ОСОБА_9 . ОСОБА_10 , 2006 року народження, та підійшов до них познайомитись. Під час розмови з останніми ОСОБА_8 , побачив в руках у ОСОБА_9 належний ОСОБА_9 мобільний телефон марки «Хіаоmі Red mі 5 Plus Black». У цей момент у ОСОБА_8 виник умисел на відкрите заволодіння майном ОСОБА_9 . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення матеріальної шкоди власнику майна, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, ОСОБА_8 , 15.06.2018 року близько 21 год. 45 хв., перебуваючи поруч буд. АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, повторно, підійшов до потерпілого ОСОБА_9 , який тримав в руках належний йому мобільний телефон марки «Хіаоmі Redmi 5 Plus Black», відкрито для потерпілого та його товариша ОСОБА_10 , який перебував в цей час поруч, шляхом ривку, вихопив з рук потерпілого вказаний мобільний телефон та з місця вчиненого злочину втік, розпорядившись викраденим на власний розсуд. Тим самим, своїми протиправними діями ОСОБА_8 завдав ОСОБА_9 матеріальної шкоди відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи №19/119/11-1/2425е від 24.07.2018 року на суму 4899грн.

Не зупиняючись на вчиненому, 10.07.2018 року близько 07 год. 20 хв., ОСОБА_8 , перебуваючи на дамбі між вул. Поліська та вул. Березова в м.Суми, побачив раніше незнайому йому ОСОБА_11 , у якої на шиї знаходився ланцюг з золота з ладанкою з зображенням «Божої Матері». У цей момент у ОСОБА_8 виник умисел на відкрите заволодіння вказаним майном ОСОБА_11 . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення матеріальної шкоди власнику майна, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, ОСОБА_8 , у вищевказаний час, перебуваючи на дамбі між вул. Поліська та вул. Березова в м.Суми, діючи з прямим умислом, повторно, підійшов до потерпілої ОСОБА_11 та відкрито для потерпілої та оточуючих, шляхом ривку, зірвав з шиї потерпілої ланцюг з золота 585 проби, вагою 7 г., з ладанкою з зображенням «Божої Матері», з золота 585 проби, вагою 3 г, та з місця вчиненого злочину втік, розпорядившись викраденим на власний розсуд. Тим самим, своїми протиправними діями ОСОБА_8 завдав ОСОБА_11 матеріальної шкоди відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи №19/119/11-1/2426е від 25.07.2018 на загальну суму 6109 грн. 50 коп.

27.08.2018 року близько 15.00 год. ОСОБА_8 грав на дитячому майданчику житлового будинку по АДРЕСА_3 у футбол, стоячи на воротах. В цей час неповнолітній ОСОБА_12 поклав до дитячої сумки-бананки мобільний телефон «Xiaomi Redmi 5 plus 3/32», який належить його батьку ОСОБА_13 , але перебував на той час у його користуванні, та повісив вказану сумку-бананку на штангу воріт та пішов грати. В цей час у ОСОБА_8 виник злочинний умисел на таємне викрадення вказаного мобільного телефону. Реалізовуючи свій прямий злочинний умисел, спрямований на таємне повторне викрадення чужого майна, діючи умисно, самостійно, з корисливих мотивів та метою незаконного особистого збагачення, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення матеріальних збитків потерпілій стороні та бажаючи настання таких наслідків, скориставшись тим, що присутні сторонні особи за його злочинними діями не спостерігають, тобто розуміючи, що його дії залишаються таємними, ОСОБА_8 , 27.08.2018 року у період часу з 15:00 год. до 16:00 год., перебуваючи на дитячому майданчику житлового будинку по АДРЕСА_3 , для здійснення свого злочинного наміру, під час гри у футбол розстебнув замок сумки-бананки та витягнув з неї мобільний телефон «Xiaomi Redmi 5 plus 3/32» та поклав до свого карману, тобто, таємно повторно викрав.

В подальшому, щоб не бути викритим у своїх неправомірних, злочинних діях, ОСОБА_8 тримаючи викрадений мобільний телефон «Xiaomi Redmi 5 plus 3/32» при собі, по закінченні гри, швидко покинув територію дитячого майданчика та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_13 матеріального збитку вартістю відповідно висновку товарознавчої експертизи №19/119/11-1/3215е від 30.10.2018 року на суму 4290грн.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 , які вимоги скарги підтримали, просили пом`якшити обвинуваченому покарання застосувавши ст. 69 КК України, думку прокурора, який проти задоволення вимог скарги обвинуваченого заперечив, просив вирок суду першої інстанції залишити без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 та правильність правової кваліфікації його дій за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите повторне викрадення майна та ч. 2 ст. 185 КК України, як у таємне повторне викрадення майна за встановлених місцевим судом обставин, викладених у вироку, обвинуваченим в апеляційній скарзі не оспорюються, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи.

Щодо призначеного обвинуваченому покарання, з яким він не погоджувався, вважав суворим і просив його пом`якшити, застосувавши ст. 69 КК України, то колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з частиною другою статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Як передбачено статтею 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Визначені цією нормою Кодексу загальні засади призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного і доцільного заходу примусу, яке б ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави і суспільства. Відповідно до вказаних засад особі, яка вчинила злочин, повинно бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципу співмірності, цей захід примусу за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Вказаних вимог закону судом першої інстанції дотримано.

Так, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд враховує дані про особу обвинуваченого, який посередньо характеризується за місцем проживання, а також обставини, що пом`якшують покарання вчинення злочину у неповнолітньому віці, повне визнання обвинуваченим своєї вини, відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд дійшов правильного висновку, з яким за встановлених обставин погоджується і колегія суддів, що виправлення та перевиховання ОСОБА_8 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, а тому йому необхідно призначити покарання у вигляді 4 років 1 місяця позбавлення волі, в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України.

Разом з тим, суд правильно звернув увагу і на те, що 11.12.2018 року вироком Ковпаківського районного суду м. Суми ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за вчинення злочину передбаченого за ч. 2 ст. 186, ст. 69 КК України до 3 років позбавлення волі та те, що після постановлення вироку обвинувачений ОСОБА_8 винен ще у злочинах, який вчинено до постановлення попереднього вироку, а тому правильно призначив йому покарання за правилами ч. 4 ст. 70 КК України.

Як наслідок, ОСОБА_8 призначено остаточне покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі. При цьому, як вбачається з матеріалів справи покарання за цим вироком за своєю суворістю поглинуло покарання за вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 11.12.2018 року та ОСОБА_8 у строк покарання було зараховано відбутий строк за попереднім вироком.

Водночас, обвинувачений вважав, що таке покарання суворе та існують підстави у застосуванні ст. 69 КК України, з чим колегія суддів погодитись не може.

Так, частиною першою статті 69 КК України встановлено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частиніцього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Тлумачення цієї норми свідчить, що така надає повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину», тобто, якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин 1 та/або 2 статті 66 КК; істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Крім того, ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, поведінкою особи під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватої особи.

Виходячи із системного тлумачення законодавства та із судової практики, щире каяття, характеризуючи ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа визнає свою вину, дає правдиві показання, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, що склалася, співчуває потерпілому, демонструє готовність понести заслужене покарання.

Повертаючись до положень ст. 69 КК України, колегія суддів звертає увагу обвинуваченого на те, що призначення покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України є можливим за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Натомість з матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції встановлено обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_8 вчинення злочину у неповнолітньому віці, повне визнання обвинуваченим своєї вини. При цьому, він систематично притягується до кримінальної відповідальності за аналогічні злочини злочини проти власності, колегія суддів розцінює як вперте не бажання обвинуваченого ставати на шлях виправлення, та з урахуванням його молодого віку, забезпечувати себе засобами для існування в законний на те спосіб, не вчиняючи крадіжок чужого майна.

В апеляційній скарзі обвинувачений звертав увагу на молодий вік та перебування у скрутному матеріальному становищі, на утриманні баби та діда, які самі потребували допомоги у вирішенні питань по харчах та медикаментах, потерпілі претензій до нього не мають, майно їм повернуто, що колегія суддів не може визнати тими безумовними підставами для призначення йому менш суворого покарання, оскільки це не сприятиме його виправленню та запобіганню вчиняти нові злочини.

Істотних порушень судом вимог кримінального процесуального закону при ухваленні вироку колегією суддів не встановлено, а тому в задоволенні вимог апеляційної скарги обвинуваченого слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 23.11.2020 року, відносно ОСОБА_8 , залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на цей вирок без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4