Справа 688/1384/22
№ 1-в/688/97/22
Ухвала
Іменем України

12 липня 2022 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника ДУ «Шепетівська виправна колонія № 98» ОСОБА_4 , (у режимі відеоконференції),

засудженого ОСОБА_5 (у режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференцзв`язку з Державною установою «Шепетівська виправна колонія №98» в залі судових засідань в м. Шепетівці судове провадження за заявою засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт НОМЕР_1 , вид. 04 липня 2012 року), уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, про скасування вироку і звільнення,

встановив:
13 червня 2022 року засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з заявою про скасування вироку і звільнення. Просить, після належного вивчення доказів, надати правову оцінку ситуації, викладеній у його заяві, і негайно звільнити його у відповідності до вимог чинного законодавства і Конституції України. У заяві зазначає, що 12 лютого 2004 року Апеляційним судом Києва винесено вирок стосовно ОСОБА_5 . 17 червня 2004 року він звернувся до Апеляційного суду з заявою про виправлення його особистих даних, суд виніс ухвалу і виправив лише місяць його народження, тобто з «червня» на «липень», все інше залишилось без змін. У його паспорті, що зберігається в особовій справі, зазначено, що він ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 06 травня 2004 року Верховним Судом України винесено ухвалу стосовно ОСОБА_5 , 1980 року народження. 07 червня 2017 року під час його одруження працівник РАГСу, ознайомившись із паспортом, відмовилась його одружувати, оскільки у його особистих документах був відсутній апостроф у написанні імені. І лише після видалення апострофу з імені, зазначеного у свідоцтві про шлюб, провела реєстрацію його шлюбу. Викладене, на його думку, свідчить про те, що засудили одну особу, а відбуває покарання інша особа. Вказуючи на те, що вирок суду є процесуальним документом, у якому зазначаються особисті дані засудженої особи, яка в подальшому відбуває покарання на підставі вироку, він не може відбувати покарання за даним вироком, оскільки відомості, зазначені у його особистому паспорті не відповідають відомостям, зазначеним у вироку, тому він підлягає негайному звільненню.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 свою заяву підтримав, з підстав викладених у заяві. Вважає, що допущені у процесуальних документах описки у написанні імені свідчать про халатність, недбальство, або підроблення документів. Він звертався з відповідними заявами про виправлення даної описки, але вони були проігноровані. Тому суд має видати йому нові документи паспорт та довідку про ідентифікаційний номер на ім`я « ОСОБА_6 », або ж визнати факт фальсифікації документів та негайно звільнити його.

Представник Державної установи «Шепетівська виправна колонія (№98)» щодо заяви засудженого покладається на розсуд суду.

Прокурор в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні заяви, з огляду на відсутність підстав для її задоволення.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 6 Конституції передбачено, що державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Метою функціонального поділу державної влади на законодавчу, виконавчу та судову є розмежування повноважень між різними органами державної влади та недопущення привласнення повноти державної влади однією з гілок влади.

Отже суд, як орган державної влади, здійснюючи функцію правосуддя, діє на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так під час виконання вироків суд, визначений ст.539 КПК України, має право вирішувати питання, визначені ст.537 КПК України.

Згідно п.14 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.539 КПК України клопотання про вирішення питання, передбаченого п.14 ч.1 ст.537 КПК України, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.

За даними інформації, наданої державною установою «Шепетівська виправна колонія» засуджений ОСОБА_5 з 05 січня 2022 року перебуває на лікуванні в багатопрофільному лікувальному закладі (№1) при державній установі «Шепетівська виправна колонія», отже місцем відбування покарання засудженого на час його звернення із відповідною заявою є державна установа «Шепетівська виправна колонія», а тому справа підсудна Шепетівському міськрайонному суду Хмельницької області.

Згідно ст.4 КВК України, підставою виконання і відбування покарання є вирок суду, який набрав законної сили, інші рішення суду, а також закон України про амністію та акт помилування.

Судом встановлено, що вироком Апеляційного суду м. Києва від 12 лютого 2004 року ОСОБА_5 засуджено за вчинення злочинів, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.115, п.13 ч.2 ст.115, ч.1 ст.125, ст.70 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі. Ухвалою судової колегії у кримінальних справах Верховного Суду України від 06 травня 2004 року даний вирок залишено без змін. Вирок Апеляційного суду м. Києва від 12 лютого 2004 року набрав законної сили 06 травня 2004 року, та згідно розпорядження про виконання вироку від 14 травня 2004 року звернутий до виконання.

Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2005 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ст.349, ч.2 ст.27 ст.392, ч.2 ст.15 ч.2 ст.393 КК України та призначено покарання на підставі ст.ст.70,71 КК України у виді довічного позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 06 березня 2006 року вирок Шевченківського районного суду м. Києва залишено без змін. Вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2005 року набрав законної сили, та згідно розпорядження про виконання вироку від 14 березня 2006 року звернутий до виконання.

При постановленні вказаних судових рішень, ім`я засудженої особи зазначено через апостроф «В`ячеслав».

Відповідно до правил української мови ім`я « ОСОБА_6 » пишеться через апостроф. Так, роздільність вимови «я,ю,є,ї» та попереднього твердого приголосного позначається апострофом. Отже після губних приголосних «б,п,в,м,ф» перед «я,ю,є,ї» пишеться апостроф. Така форма імені закріплена у всіх словниках. Однак, якийсь час, написання імені «Вячеслав» було нормативним. А тому при написанні імені в офіційних документах слід використовувати той варіант, який вказаний у паспорті особи.
З наданої суду копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 ОСОБА_5 , у якому його ім`я зазначено « ОСОБА_6 » слідує, що вказаний документ виданий 04 липня 2012 року, тобто після постановлення щодо нього обвинувального вироку Апеляційним Судом м. Києва від 12 лютого 2004 року, ухвали Верховного Суду України від 06 травня 2004 року, обвинувального вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2005 року та ухвали Апеляційного суду м. Києва від 14 березня 2006 року.

За відсутності відповідних даних, а саме: копії паспорта ОСОБА_5 , дійсного станом на час постановлення обвинувальних вироків 12 лютого 2004 року та 10 жовтня 2005 року, за яким встановлювалася особа ОСОБА_5 під час розгляду справ про його обвинувачення по суті, Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області позбавлений можливості встановити який орган (суд чи відповідний відділ Державної Міграційної Служби України (паспортний стіл) допустив описку при написанні імені засудженого ОСОБА_5 у офіційних документах.

Суд зауважує, що дана описка, в залежності від того, яким органом вона допущена, може бути виправлена Судом, який її допустив, в порядку, визначеному ст.379 КПК України, чи відповідним органом ДМС України за зверненням заінтересованої особи.

Отже різне написання імені засудженого ОСОБА_5 «Вячеслав» та « ОСОБА_6 » у офіційних документах: обвинувальних вироках від 12 лютого 2004 року (набрав законної сили 06 травня 2004 року) та 10 жовтня 2005 року (набрав законної сили 14 березня 2006 року) та у паспорті громадянина України, виданому 04 липня 2012 року на ім`я засудженого, є ніщо інше, як описка, та не свідчить про постановлення вироку щодо іншої особи, ніж та, яка відбуває покарання, а тому не може бути підставою для негайного звільнення засудженого від відбування покарання.

Системний аналіз кримінального процесуального законодавства України, дає підстави для висновку, що до компетенції місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання на даний час, не належить вирішення питання про виправлення описки в порядку, визначеному ст.379 КПК України, оскільки це є компетенцією того суду, який допустив відповідну описку.

Суд також зазначає, що до повноважень Шепетівського міськрайонного суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання на даний час, не належить вирішення питань про скасування вироку, за яким він відбуває покарання, незалежно від підстав для такого скасування, оскільки під час виконання вироків, місцевий суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішувати лише питання, визначені ч.1 ст.537 КПК України.

Суд зауважує, що норми кримінального процесуального закону України зобов`язують суддю діяти виключно в межах своїх повноважень, передбачених процесуальним законом, та приймати рішення керуючись загальними приписами ст.370 КПК України, а тому, здійснюючи розгляд заяви ОСОБА_5 , суд не може вийти за межі повноважень, встановлених кримінальним процесуальним законом України та законом України про кримінальну відповідальність.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 про скасування вироку і негайне звільнення слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.379, 537, 539 КПК України суд,

ухвалив:
У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 про скасування вироку і негайне звільнення відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_7