Справа № 308/5379/22
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

09.06.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового провадження : прокурорки ОСОБА_5 ,
захисниці особи, щодо якої застосовано екстрадицій арешт - ОСОБА_6
- адвокатки ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/233/22, за апеляційною скаргою, яку подала захисниця особи, щодо якої застосовано екстрадиційний арешт ОСОБА_6 , адвокатка ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:
Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 травня 2022 року задоволено клопотання першого заступника керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_8 (далі - прокурор) про наявність підстав для подальшого тримання особи під вартою відносно

ОСОБА_6 ( ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Заводоуковськ, Тюменської області, Російської Федерації, росіянина,

який розшукується правоохоронними органами Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 159 Кримінального кодексу Російської Федерації, та продовжено застосування до нього екстрадиційного арешту до вирішення Офісом Генерального прокурора питання про видачу та фактичну передачу компетентним органам Російської Федерації. Упродовж екстрадиційного арешту утримувати громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 ( ОСОБА_9 ), у ДУ «Закарпатська установа виконання покарань (№9)». Строк дії ухвали про продовження екстрадиційного арешту до ОСОБА_6 ( ОСОБА_9 ), обчислюється з дня її постановлення, тобто з 11.05.2022, з перевіркою слідчим суддею наявності підстав для подальшого тримання під вартою або звільнення не пізніше 20.06.2022, тобто у межах строку екстрадиційної перевірки.

З матеріалів клопотання убачається, що перший заступник керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_10 звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із клопотанням про визнання наявності підстав для подальшого тримання особи під вартою відносно арештованого громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 ( ОСОБА_9 ), який розшукується компетентними органами Російської Федерації з метою притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 159 Кримінального кодексу Російської Федерації. В обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що у провадженні правоохоронних органів Російської Федерації перебуває кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_6 ( ОСОБА_9 ) у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 159 КК Російської Федерації (шахрайство). Ініціатором розшуку є слідча частина слідчого управління управління Міністерства внутрішніх справ Російської Федерації в Тюменській області. 09.02.2021 слідчим СЧ СУ УМВС РФ по Тюменській області винесено постанову про притягнення ОСОБА_6 ( ОСОБА_9 ) у вказаній кримінальній справі обвинуваченим та пред`явлено йому обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 159 КК Російської Федерації. Постановою від 15.02.2021 обвинуваченого оголошено в міжнародний розшук. Постановою Центрального районного суду м. Тюмені від 16.02.2021 стосовно ОСОБА_6 ( ОСОБА_9 ) обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на два місяці. За даними сектору міжнародного поліцейського співробітництва ГУНП в Закарпатській області громадянин Російської Федерації ОСОБА_6 ( ОСОБА_9 ) за обліками Генерального секретаріату Інтерполу значиться в міжнародному розшуку з метою арешту та подальшої екстрадиції до Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 159 КК Російської Федерації (шахрайство). Відповідно до червоної картки Генерального секретаріату Інтерполу з контрольним номером 2021/18497, вказана особа перебуває у міжнародному розшуку з метою арешту, з терміном арешту до 18.03.2026. 17.11.2021 у порядку ст. ст. 208, 582 КПК України працівниками Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області на території міста Ужгород Закарпатської області затримано громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 ( ОСОБА_9 ) з постійним місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.11.2021 стосовно ОСОБА_6 ( ОСОБА_9 ) затриманого, у порядку ст. 583 КПК України, застосовано тимчасовий арешт на 40 діб до надходження запиту російської сторони про його видачу. Офісом Генерального прокурора отримано запит Генеральної прокуратури Російської Федерації про видачу ОСОБА_6 ( ОСОБА_9 ) для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 159 КК Російської Федерації. Проведення екстрадиційної перевірки стосовно останнього Офісом Генерального прокурора відповідно до ст. 587 КПК України 20.12.2021 доручено Закарпатській обласній прокуратурі. Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 24.12. 2021 року відносно ОСОБА_6 ( ОСОБА_9 ) застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою (екстрадиційний арешт) для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) до вирішення Офісом Генерального прокурора питання про його видачу (екстрадицію) та фактичну передачу компетентним органам Російської Федерації, встановлено строк дії ухвали про застосування екстрадиційного арешту по 21 січня 2022 року включно. Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 15.02.2022 вказану апеляційну скаргу залишено без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.12.2021, згідно з якою відносно ОСОБА_6 ( ОСОБА_9 ) застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт), залишено без змін. Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.01.2022 визнано наявність підстав для подальшого тримання під вартою та продовжено застосування екстрадиційного арешту відносно ОСОБА_6 ( ОСОБА_9 ). Строк дії ухвали встановлено до 22.03.2022. Вказане рішення слідчого судді було оскаржено захисником до апеляційної інстанції, однак по теперішній час не розглянуто. Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 21.03.2022 вказану апеляційну скаргу залишено без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.01.2022, залишено без зміни. Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.03.2022 визнано наявність підстав для подальшого тримання під вартою та продовжено застосування екстрадиційного арешту відносно ОСОБА_6 ( ОСОБА_9 ). Строк дії ухвали встановлено до 14.05.2022. Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.04.2022 відмовлено у задоволенні поданої в інтересах ОСОБА_6 у порядку ч. 12 ст. 584 КПК України скарги захисника ОСОБА_7 , про перевірку наявності підстав для звільнення особи з-під варти та обрання запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту. Вказана ухвала в апеляційному порядку не оскаржувалась. Офісом Генерального прокурора строк екстрадиційної перевірки відносно ОСОБА_6 ( ОСОБА_9 ) продовжено до 20.06.2022. На даний час екстрадиційна перевірка триває. Інкриміновані ОСОБА_6 ( ОСОБА_9 ) злочинні діяння за законодавством України кваліфікуються за ч. 4 ст. 190 КК України і є екстрадиційними, оскільки передбачають покарання у виді позбавлення волі на строк не менше одного року. Строки давності притягнення до кримінальної відповідальності за вказані діяння не закінчилися. Згідно з відомостями ГУ ДМС в Закарпатській області ОСОБА_6 ( ОСОБА_9 ) щодо отримання громадянства України не звертався, зареєстрованим/знятим з реєстрації на території області не значиться. Відповідно до інформації ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 ( ОСОБА_9 ) на військовому обліку не перебуває, відомостей щодо проходження ним військової служби та участі у проведенні ООС (АТО) відсутні. 14.01.2022 до обласної прокуратури надійшли листи ГУ ДМС в Закарпатській області про те, що громадянином Російської Федерації ОСОБА_6 ( ОСОБА_9 ) подано звернення про намір отримати захист в Україні. 21.01.2022 його звернення ГУ ДМС в Закарпатській області прийнято до розгляду. За результатами розгляду заяви громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 ( ОСОБА_9 ) 09.02.2022, ГУ ДМС в Закарпатській області прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. На підставі наведеного, прокурор просить визнати наявність підстав для подальшого тримання ОСОБА_6 ( ОСОБА_9 ), під вартою та продовжити застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт) до вирішення Офісом Генерального прокурора питання про його видачу та фактичну передачу компетентним органам Російської Федерації. Упродовж екстрадиційного арешту утримувати ОСОБА_6 ( ОСОБА_9 ) у Державній установі «Закарпатська установа виконання покарань (№9)».

В ухвалі слідчий суддя зазначив, що при розгляді клопотання встановлено, що питання щодо наявності підстав для подальшого тримання під вартою ОСОБА_6 ( ОСОБА_9 ), та продовження застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (екстрадиційного арешту) до вирішення Офісом Генерального прокурора питання про його видачу та фактичну передачу компетентним органам Російської Федерації, неодноразово переглядалися, востаннє, ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпастької області від 17.03.2022 продовжено строк застосування до нього екстрадиційного арешту, з перевіркою слідчим суддею наявності підстав для подальшого тримання під вартою або звільнення не пізніше 14.05.2022. Факт того, що ОСОБА_6 ( ОСОБА_9 ) звернувся до ГУ ДМС України в Закарпатській області із заявою про отримання статусу біженця, не є підставою для обрання щодо особи запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, оскільки, станом на тепер ГУ ДМС України в Закарпатській області не приймало рішення про визнання ОСОБА_6 ( ОСОБА_9 ) біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. На момент подання апеляційної скарги екстрадиційна перевірка щодо вказаної особи не завершена та зокрема: прокуратурою не отримано відповіді на запити адресовані ДМС України про надання йому статусу біженця, що унеможливлює прийняття висновку за результатами перевірки. Поряд з цим, відповідно до приписів ч. 2 ст. 585 КПК України при вирішенні питання про можливість застосування до ОСОБА_6 ( ОСОБА_9 ) запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, слідчим суддею враховується: наявність відомостей про те, що ОСОБА_6 ( ОСОБА_9 ) перебуває у міжнародному розшуку з метою арешту та подальшої екстрадиції до Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 159 КК Російської Федерації (шахрайство); тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 ( ОСОБА_9 ) у разі засудження, оскільки інкриміноване кримінальне правопорушення за ч. 4 ст. 159 КК РФ відповідає ч. 4 ст. 190 КК України, санкція за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років із конфіскацією майна, тобто є екстрадиційним. Також слідчий суддя під час розгляду клопотання взяв до уваги вік та стан здоров`я ОСОБА_6 ( ОСОБА_9 ), щодо якого відсутня інформація про наявність тяжких захворювань чи інвалідності. При цьому , згідно з відповіддю на адвокатський запит, наданою Філією Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» у Чернівецькій, Івано-Франківській, Закарпатській та Тернопільській областях від 04.04.2022 № 483/ЧН-22, за час перебування під вартою ОСОБА_6 ( ОСОБА_9 ) звертався до лікаря терапевта медичної частини ДУ «Закарпатська УВП (№ 9)» і такий був оглянутий лікарем і йому призначено курс лікування. Стан здоров`я ОСОБА_6 ( ОСОБА_9 ) відповідає перебігу наявних захворювань та даних про те, що ОСОБА_6 ( ОСОБА_9 ) не може утримуватись в ДУ «Закарпатська УВП (№ 9) суду не надано. Слідчим суддею також критично оцінюється твердження захисника ОСОБА_7 про те, що міцні соціальні зв`язки ОСОБА_6 ( ОСОБА_9 ), який приїхав на територію України до дружини та дітей з метою постійного їх проживання на території України, дозволяють слідчому судді застосувати до нього інший запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, відповідно до ч. 1 ст. 585 КПК України з наступних підстав. Так, органом, що здійснює екстрадиційну перевірку щодо особи є Закарпатська обласна прокуратура, місцезнаходження якої місто Ужгород, Закарпатської області. Як з`ясовано у судовому засіданні, ОСОБА_6 ( ОСОБА_9 ) на даний час немає місця реєстрації на території України, однак, має намір проживати в АДРЕСА_2 , у квартирі, яку надає в оренду сестра дружини ОСОБА_11 . Однак, жодних документів, що підтверджували б право власності ОСОБА_11 на вказане нерухоме майно - квартиру, що надаватиметься в оренду ОСОБА_6 ( ОСОБА_9 ) захисником ОСОБА_7 у судовому засіданні не надано. Окрім того, ОСОБА_6 ( ОСОБА_9 ) із заявою до ДМС України про надання йому статусу біженця, або особи, яка потребує додаткового захисту, останній звернувся 20 грудня 2021 року, а рішення про взяття під варту, оголошення в міжнародний розшук останнього, компетентними органами Російської Ферерації були прийняті ще у лютому 2021 року, тобто, вже після того, як компетентним органами Російської Ферерації було прийнято рішення про його видачу 16.12.2021. Згідно з повідомленням Офісу Генерального прокурора № 19/2/1-29249-21 від 01.02.2022, строк екстрадиційної перевірки відносно ОСОБА_6 ( ОСОБА_9 ), продовжено до 20.06.2022. Також, слідчим суддею встановлено, що на момент розгляду клопотання продовжують існувати ризики того, що ОСОБА_6 ( ОСОБА_9 ), з метою уникнення його видачі та в подальшому притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 159 КК РФ на території РФ, перебуваючи на волі може вдатися до втечі, що в свою чергу перешкодить виконанню запиту компетентного органу іноземної держави про його видачу. З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що існують достатні підстави для подальшого утримання ОСОБА_6 ( ОСОБА_9 ). під вартою, а продовження застосування до нього екстрадиційного арешту до вирішення питання про його видачу і здійснення фактичної передачі правоохоронним органам Російської Федерації є єдиним запобіжним заходом достатнім для запобігання можливим спробам особи переховуватись.

В апеляційній скарзі захисниця особи, щодо якої вирішується питання про продовження екстрадиційного арешту ОСОБА_6 , адвокатка ОСОБА_7 , вказує на те, що ухвала слідчого судді є необґрунтованою, незаконною, просить її скасувати. Стверджує, що клопотання не підлягало задоволенню, адже у ньому взагалі відсутні відомості про наявність підстав для продовження тримання її підзахисного під вартою. На думку захисниці, ризики, вказані прокурором у клопотанні не підтверджені жодним належним доказом, їх імовірна наявність спростовується тим, що дія закордонний паспорт ОСОБА_6 закінчилася ще 30.03.2022, що свідчить про очевидну безпідставність твердження слідчого судді про наявність ризику втечі, який окрім цього спростовується і тим, що ОСОБА_6 не може виїхати за кордон не тому, що суд його не випускає, а тому що його не випустить прикордонна служба України, оскільки підставою перетину кордону є чинний закордонний паспорт. Адвокатка також стверджує, що ОСОБА_6 зацікавлений у перебуванні в Україні, де він офіційно і законно звернувся до державних органів для отримання статусу біженця, а саме в м. Ужгороді, оскільки при оформленні документів співробітники ГУ ДМСУ неодноразово проводили з ним співбесіди. Те, що ОСОБА_6 законно перебуває на території України свідчить довідка ДМС України №010915, яка чинна до 09.08.2022, яка між іншим, підтверджує той факт, що наміру залишати її межі ОСОБА_6 не має. При цьому, апелянтка звертає увагу на те, що ОСОБА_6 із сім`єю перебував в Ужгороді, та майже одночасно з тим, як його дружина та двоє дітей набули громадянство України в лютому 2021, у Росії за його відсутності його було притягнуто до кримінальної відповідальності. Адвокатка ОСОБА_7 звертає увагу на те, що її підзахисний хворіє на низку захворювань, які потребують особливого контролю. Висновки слідчого судді про те, що стороною захисту не надано підтверджуючих документів про наявність у ОСОБА_6 міцних соціальних зв`язків, на думку апелянтки, є помилковими, адже стороною захисту подано нотаріально засвідчені заяви гр. ОСОБА_11 , які, окрім іншого, підтверджують її права на квартиру. Отже, на підставі вищевикладеного, апелянтка просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою застосувати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 .

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, пояснення учасників судового розгляду : адвокатки ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційну скаргу; прокурорки ОСОБА_5 , яка заперечувала щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності ОСОБА_6 , неявка якого, з огляду на положення ч. 4 ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. Приймаючи рішення про розгляд апеляційної скарги за відсутності ОСОБА_6 береться до уваги те, що ОСОБА_6 належним чином повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги, однак подав заяву про розгляд апеляційної скарги без його участі, і при цьому, під час розгляду апеляційної скарги брала участь захисниця ОСОБА_6 адвокатка ОСОБА_7 , яка подала в інтересах ОСОБА_6 апеляційну скаргу, і яка не заперечувала щодо її розгляду без участі ОСОБА_6 .

Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. ст. 1, 2 Європейської конвенції Про видачу правопорушників від 13 грудня 1957 року, яка була ратифікована Законом України № 43/98-ВР від 16.01.1998 закріплено зобов`язання сторін видавати одна одній, з урахуванням положень та умов викладених в Конвенції, всіх осіб, які переслідуються компетентними органами запитуючої Сторони за вчинення правопорушення або які розшукуються зазначеними органами з метою виконання вироку або постанови про утримання під вартою. Видача правопорушника проводиться за дії, які відповідно до законодавства обох держав є злочинами.

Частиною 1 ст. 61 Конвенції Про правову допомогу і правові відношення в цивільних, сімейних і кримінальних справах" від 22.01.1993 передбачається, що особа, яка потребує видачі, за клопотанням може бути взята під варту і до отримання вимоги про видачу.

Порядок розгляду слідчим суддею клопотання про застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до вирішення питання про її видачу (екстрадиційного арешту) та порядок застосування такого запобіжного заходу регламентований ст. 584 КПК України.

Згідно з вищевказаною нормою, після надходження запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи за дорученням або зверненням центрального органу України прокурор звертається з клопотанням про її екстрадиційний арешт до слідчого судді за місцем тримання особи під вартою.

Разом із клопотанням на розгляд слідчого судді подається копія запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи (екстрадицію), засвідчена центральним органом України, документи про громадянство особи та наявні матеріали екстрадиційної перевірки. Матеріали, що подаються слідчому судді, мають бути перекладені державною мовою або іншою мовою, передбаченою міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 4 ст. 584 КПК України, при вирішенні питання про застосування екстрадиційного арешту слідчий суддя керується положеннями КПК України та міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України .

Згідно з ч. 7 ст. 584 КПК України, після одержання клопотання слідчий суддя встановлює особу, пропонує їй зробити заяву, перевіряє запит про видачу та наявні матеріали екстрадиційної перевірки, вислуховує думку прокурора, інших учасників.

Частиною 8 ст. 584 КПК України визначено, що при розгляді клопотання слідчий суддя не досліджує питання про винуватість та не перевіряє законність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави у справі стосовно особи, щодо якої надійшов запит про видачу.

Згідно з ч. 10 ст. 584 КПК України, екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців.

Відповідно до ч. 11 ст. 584 КПК України у межах строку екстрадиційного арешту слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого особа перебуває під вартою, за клопотанням прокурора не рідше одного разу на два місяці перевіряє наявність підстав для подальшого тримання особи під вартою або його звільнення.

З матеріалів судового провадження вбачається, що у провадженні правоохоронних органів Російської Федерації перебуває кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_6 ( ОСОБА_9 ), у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 159 КК Російської Федерації (шахрайство).

09.02.2021 слідчим СЧ СУ УМВС РФ по Тюменській області винесено постанову про притягнення в якості обвинуваченого ОСОБА_6 ( ОСОБА_9 ) у вказаній кримінальній справі та пред`явлено йому обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 159 КК Російської Федерації.

Згідно з постановою оперуповноваженого УМВС Росії по м. Тюмені від 15.02.2021, ОСОБА_6 ( ОСОБА_9 ), оголошено в міжнародний розшук з метою його видачі. Розшук оголошено на території країн-членів Інтерпола України, Польщі.

Відповідно до постанови Центрального районного суду м. Тюмені від 16.02.2021 відносно ОСОБА_6 ( ОСОБА_9 ) обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном до двох місяців, обраховуючи строк тримання обвинуваченого ОСОБА_6 ( ОСОБА_9 ) під вартою у випадку його екстрадиції на території РФ з моменту перетину державного кордону РФ або з моменту його фактичного затримання на території РФ.
Згідно даних сектору міжнародного поліцейського співробітництва ГУНП в Закарпатській області громадянин Російської Федерації ОСОБА_6 ( ОСОБА_9 ) за обліками Генерального секретаріату Інтерполу значиться в міжнародному розшуку з метою арешту та подальшої екстрадиції до Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 159 КК Російської Федерації (шахрайство).

За відомостями «червоної картки» Генерального секретаріату Інтерполу № 2021/18497 ОСОБА_6 ( ОСОБА_9 ), перебуває у міжнародному розшуку з метою арешту, з діючим терміном арешту до 18.03.2026.

Офісом Генерального прокурора отримано запит Генеральної прокуратури Російської Федерації № 81/3-378-2021 від 16.12.2021 про взяття під варту та видачу ОСОБА_6 ( ОСОБА_9 ) для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 159 КК Російської Федерації.

Інкриміноване ОСОБА_6 правопорушення за законодавством України є екстрадиційним, а саме ч. 4 ст. 159 КК РФ відповідає ч. 4 ст. 190 КК України.

Санкція за вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років із конфіскацією майна.

Отже, відповідно до ч. 1 ст. 2 Європейської конвенції про видачу правопорушників 1957 року зазначене кримінальне правопорушення є екстрадиційним, адже передбачає покарання у виді позбавлення волі більше одного року.

Строки давності притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності за вчинений ним злочин, відповідно до законодавства запитуючої сторони, не закінчилися.

Згідно з матеріалами провадження ОСОБА_6 ( ОСОБА_9 ), не є громадянином України.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.11.2021, відносно ОСОБА_6 ( ОСОБА_9 ), громадянина Російської Федерації, застосовано тимчасовий арешт строком до 40 (сорока) діб у Державній установі «Закарпатська установа виконання покарань (№9)» до надходження запиту про його видачу від компетентних органів Російської Федерації.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 24.12.2021 року відносно ОСОБА_6 ( ОСОБА_9 ) застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою (екстрадиційний арешт) для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) до вирішення Офісом Генерального прокурора питання про його видачу (екстрадицію) та фактичну передачу компетентним органам Російської Федерації, встановлено строк дії ухвали про застосування екстрадиційного арешту до 21 січня 2022 року включно, яку ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 15.02.2022 залишено без змін.

Питання щодо наявності підстав для подальшого тримання під вартою ОСОБА_6 ( ОСОБА_9 ) та продовження застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (екстрадиційного арешту) до вирішення Офісом Генерального прокурора питання про його видачу та фактичну передачу компетентним органам Російської Федерації, неодноразово переглядалися, востаннє, ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.03.2022 продовжено строк застосування до нього екстрадиційного арешту, з перевіркою слідчим суддею наявності підстав для подальшого тримання під вартою або звільнення не пізніше 14.05.2022.

Згідно з повідомленням Офісу Генерального прокурора № 19/2/1-29249-21 від 01.02.2022, строк екстрадиційної перевірки відносно ОСОБА_6 ( ОСОБА_9 ) продовжено до 20.06.2022.

Визнаючи наявність підстав для подальшого тримання ОСОБА_6 під вартою, слідчий суддя виходив з того, що існує необхідність у подальшому перебуванні останнього під екстрадиційним арештом, оскільки ОСОБА_6 розшукується компетентними органами Російської Федерації за вчинення злочину.

Відповідно до ч. 4 ст. 584 КПК України, при вирішенні питання про застосування екстрадиційного арешту слідчий суддя керується положеннями КПК України та міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а екстрадиційний арешт застосовується, як визначено у п. 10 ст. 584 КПК України, до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців. У межах цього строку, згідно з ч. 11 ст. 584 КПК України, слідчий суддя за клопотанням прокурора не рідше одного разу на два місяці перевіряє наявність підстав для подальшого тримання особи під вартою або її звільнення.

Одночасно слідчий суддя при вирішенні даного питання повинен керуватися і положеннями частин першої та другої статті 585 КПК України. Зокрема, у разі наявності обставин, які гарантують запобігання втечі особи та забезпечення у подальшому її видачі, слідчий суддя може обрати щодо такої особи запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою (екстрадиційним арештом). При цьому слідчий суддя обов`язково має врахувати: відомості про ухилення особи від правосуддя у запитуючій стороні та дотримання нею умов, на яких відбулося звільнення її з-під варти під час цього або інших кримінальних проваджень; тяжкість покарання, що загрожує особі в разі засудження, виходячи з обставин, встановлених під час заявленого кримінального правопорушення, положень і усталеної судової практики; вік та стан здоров`я особи, видача якої запитується; міцність соціальних зв`язків особи, у тому числі наявність у неї родини та утриманців.

Так, апеляційний суд вважає, що при постановленні оскаржуваної ухвали слідчим суддею дотримані вимоги норм КПК України та Конвенції про правову допомогу та правові відносини в цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року.

Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що слідчий суддя, відповідно до вимог ч. 8 ст. 584 КПК України, не досліджуючи питання про винуватість та не перевіряючи законність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави у справі стосовно ОСОБА_6 , перевірив наявність обставин, які згідно зі ст. 584 КПК України є підставою для застосування та продовження екстрадиційного арешту.

Аналізуючи матеріали провадження, апеляційний суд погоджується із висновками слідчого судді, оскільки на цьому етапі провадження, враховуючи обставини інкримінованого ОСОБА_6 злочину, а також тієї обставини, що екстрадиційна перевірка ще триває, - зберігається необхідність застосування тримання особи під вартою в межах екстрадиційного арешту.

На переконання апеляційного суду на цьому етапі провадження слідчим суддею обґрунтовано прийнято рішення про те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризику переховування особи від компетентних органів України, так і від компетентних органів іноземної держави та для забезпечення виконання затриманим покладених на нього процесуальних обов`язків.
Колегія суддів вважає, що слідчий суддя дав належну оцінку заяві ОСОБА_6 до ГУ ДМС України в Закарпатській області про отримання статусу біженця, визнавши її такою, що не являється підставою для обрання щодо особи запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, взявши до уваги і те, що на теперішній час ГУ ДМС України в Закарпатській області не приймало рішення про визнання ОСОБА_6 біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

При цьому, слідчий суддя обґрунтовано взяв до уваги те, що ОСОБА_6 ( ОСОБА_9 ) із заявою до ДМС України про надання йому статусу біженця, або особи, яка потребує додаткового захисту, звернувся 20 грудня 2021 року, а рішення про взяття під варту, оголошення його в міжнародний розшук, компетентними органами Російської Ферерації були прийняті ще у лютому 2021 року, тобто, вже після того, як компетентним органами Російської Федерації було прийнято рішення про його видачу 16.12.2021.

Також на переконання апеляційного суду слідчий суддя обґрунтовано взяв до уваги вік та стан здоров`я ОСОБА_6 , щодо якого відсутня інформація про наявність тяжких захворювань чи інвалідності, що б унеможливлювало утримання його в ДУ «Закарпатська УВП (№ 9)».

Разом із тим, апеляційний суд вважає, що правильним є висновок слідчого судді про критичну оцінку тверджень захисниці ОСОБА_7 про те, що міцні соціальні зв`язки ОСОБА_6 ( ОСОБА_9 ), який приїхав на територію України до дружини та дітей з метою постійного їх проживання на території України, дозволяють слідчому судді застосувати до нього інший запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, відповідно до ч. 1 ст. 585 КПК України з наступних підстав. При цьому, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя обґрунтовано взяв до уваги те, що органом, що здійснює екстрадиційну перевірку щодо особи є Закарпатська обласна прокуратура, місцезнаходженням якої є місто Ужгород Закарпатської області, а ОСОБА_6 ( ОСОБА_9 ) на даний час немає місця реєстрації на території України, однак, має намір проживати в АДРЕСА_2 , у квартирі, яку надає в оренду сестра дружини ОСОБА_11 , однак, жодних документів, що підтверджували б право власності ОСОБА_11 на вказане нерухоме майно - квартиру, що надаватиметься в оренду ОСОБА_6 захисницею ОСОБА_7 не надано.

Крім того, слідчий суддя належним чином оцінив доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_6 ( ОСОБА_9 ) є особою, яка потребує додаткового захисту через свої політичні переконання, з вересня 2020 року проживає у м. Ужгород (Україна), його дружина орендує квартиру в м. Ужгород, та те, що ОСОБА_6 ( ОСОБА_9 ) подав заяву про визнання його біженцем, визнавши їх такими, що не спростовують ризику можливої втечі ОСОБА_6 ( ОСОБА_9 ) задля запобіганню притягнення його до кримінальної відповідальності у випадку передачі до компетентних органів Російської Федерації.

Тому, обґрунтованим і належним чином умотивованим апеляційний суд вважає і висновки слідчого судді про наявність підстав для подальшого утримання ОСОБА_6 ( ОСОБА_9 ). під вартою, а продовження застосування до нього екстрадиційного арешту до вирішення питання про його видачу і здійснення фактичної передачі правоохоронним органам Російської Федерації є єдиним запобіжним заходом, достатнім для запобігання можливим спробам особи переховуватись, що в свою чергу свідчить про те, що застосування інших запобіжних заходів, не пов`язаних із триманням під вартою, не гарантуватимуть запобіганню втечі особи та забезпечення у подальшому її видачі.

Будь яких обставин, які відповідно до вимог ст. 585 КПК України, давали б підстави для застосування до ОСОБА_6 ( ОСОБА_9 ), запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не встановлено.

Також апеляційний суд погоджується і з висновком слідчого судді про те, що застосування запобіжного заходу, не пов`язаного із тримання під вартою, у тому числі й у вигляді домашнього арешту, не зможе запобігти ризикам втечі особи та може призвести до порушення Україною погоджених зобов`язань, передбачених Конвенцією про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах 1993 року.

Тому, апеляційний суд вважає, що продовження застосування щодо ОСОБА_6 екстрадиційного арешту до його видачі для притягнення до кримінальної відповідальності і здійснення фактичної передачі компетентним органам Російської Федерації, на цей час провадження є достатнім запобіжним заходом для запобігання можливим його спробам переховуватись, з метою уникнення передачі компетентним органам Російської Федерації.

Вищенаведене свідчить про те, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність достатніх підстав для подальшого тримання ОСОБА_6 під вартою та необхідність продовження застосування до нього екстрадиційного арешту, що є необхідним для забезпечення видачі особи (екстрадиції), у зв`язку з чим обґрунтовано задовольнив клопотання прокурора.

Зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких апелянт просить скасувати ухвалу слідчого судді, на час апеляційного розгляду, не спростовують висновків слідчого судді.

Істотних порушень норм КПК України при розгляді клопотання прокурора, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді апеляційним судом не встановлено.

На підставі викладеного, колегія суддів доходить висновку про те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, ухвалена на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які існували на час розгляду клопотання судом, що підтверджені відомостями, дослідженими відповідно до вимог КПК України, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Приймаючи рішення колегія суддів бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; положення ст. ст. 220, 317 цього ж Кодексу про те, що саме за клопотанням учасників провадження сторони обвинувачення чи захисту апеляційний суд визначає необхідність дослідження тих чи інших доказів для з`ясування фактичних обставин справи; що стороною захисту під час розгляду апеляційної скарги не заявлялось клопотань про приєднання доказів, здобутих стороною захисту відповідно до вимог КПК України у підтвердження її доводів, у тому числі й таких, які б спростовували чи впливали на висновки слідчого судді.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422, 584 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу, яку подала адвокатка ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 травня 2022 року, якою задоволено клопотання першого заступника керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_8 про наявність підстав для подальшого тримання під вартою відносно ОСОБА_6 ( ОСОБА_9 ), який розшукується правоохоронними органами Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 159 Кримінального кодексу Російської Федерації, та продовжено застосування до нього екстрадиційного арешту до вирішення Офісом Генерального прокурора питання про видачу та фактичну передачу компетентним органам Російської Федерації. Упродовж екстрадиційного арешту утримувати громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 ( ОСОБА_9 ), у ДУ «Закарпатська установа виконання покарань (№9)» до 20.06.2022, тобто у межах строку екстрадиційної перевірки, - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: