Справа № 342/594/22
Провадження № 1-кп/342/120/2022
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2022 року м. Городенка
Городенківський районний суд Івано-Франківської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду міста Городенка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000063 від 02.07.2022 про обвинувачення
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тишківці Городенківського району Івано-Франківської області, зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше несудимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України,
учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_4
обвинувачений ОСОБА_3
потерпіла ОСОБА_5

в с т а н о в и в :
ОСОБА_3 вчинив домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо потерпілої ОСОБА_5 , з якою перебуває у близьких відносинах, що призвело до психологічних страждань потерпілої, за наступних обставин.
Між ОСОБА_3 , який проживає спільно своєю співмешканкою ОСОБА_5 в одному житловому будинку по АДРЕСА_1 , та з якою має спільний побут та пов`язаний сімейними відносинами з липня 2021 року, у зв`язку із зловживанням ОСОБА_3 спиртними напоями, склалися особисті неприязні відносини, що супроводжуються постійними сімейними сварками, нецензурною лайкою, образами та вчиненням ОСОБА_3 щодо своєї співмешканки ОСОБА_5 домашнього насильства.
Так, ОСОБА_3 04.07.2022 близько 15.06 год, 07.07.2021 о 20.00 год та 08.07.2021 близько 11.52 год, за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, вчиняв конфлікти зі своєю співмешканкою ОСОБА_5 , під час яких висловлювався щодо неї нецензурними словами, внаслідок чого завдав шкоду її психічному здоров`ю. За вказаними фактами працівниками відділення поліції №2 (м. Городенка) Коломийського району відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області щодо ОСОБА_3 складено протоколи про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.173-2 КУпАП, серії ВАБ №421338, №421330, №121338 від 20.07.2021, за результатом розгляду яких ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення.
Проте незважаючи на вжиті заходи реагування щодо недопущення вчинення насильства у сім`ї, ОСОБА_3 правильних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, натомість 19.06.2022, близько 21.00 год, за місцем свого проживання, вчинив зі своєю співмешканкою ОСОБА_5 конфлікт, під час якого висловлювався щодо неї нецензурними словами та словесно погрожував фізичною розправою, тобто застосував домашнє насильство, внаслідок чого завдано шкоду її психічному здоров`ю, та у зв`язку з чим ОСОБА_5 звернулася до відділення поліції №2 (м.Городенка) Коломийського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області із заявою про вчинення щодо неї співмешканцем ОСОБА_3 домашнього насильства, що зафіксовано у протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію про вчинене кримінальне правопорушення від 01.07.2022 та кваліфіковано органом досудового розслідування за ст.126-1 КК України як умисне систематичне вчинення ОСОБА_3 домашнього насильства щодо своєї співмешканки ОСОБА_5 що призвело до психологічних страждань потерпілої особи.
Внаслідок умисних, систематичних, протиправних дій ОСОБА_3 потерпілій ОСОБА_5 завдано психологічних страждань, що виразилось у втраті енергійності, втомі, фізичному дискомфорті, втраті повноцінного сну та відпочинку, в тому числі, втраті самооцінки, позитивних емоцій та негативних переживаннях.
Таким чином, своїми діями обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.126-1 КК України.
Прокурор у судовому засіданні просив визнати обвинуваченого ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за ст.126-1 КК України та застосувати щодо нього покарання у виді 180 годин громадських робіт.
Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 у судовому засіданні суду пояснила, що дійсно, 04.07.2022, 07.07.2021 та 08.07.2021 ОСОБА_3 вчиняв домашнє насильство щодо неї, за що постановою суду його притягнуто до адміністративної відповідальності, та 19.06.2022 року знову вчинив щодо неї домашнє насильство. Таку поведінку обвинуваченого пояснила зловживанням останнім алкогольними напоями. У зв`язку зі станом здоров`я просила застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 штраф.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненому визнав повністю, вказавши, що погоджується зі всіма обставинами кримінального правопорушення, які зазначені в обвинувальному акті, щиро розкаявся. Підтвердив, що вчиняв домашнє насильство щодо своєї співмешканки ОСОБА_5 та раніше притягувався до адміністративної відповідальності. ч.1 ст.173-2 КУпАП. Просив суд суворо не карати.
Окрім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_3 його винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні:

- протоколом прийняття заяви потерпілої ОСОБА_5 від 01.07.2022 про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_3 ;

- копією витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 02.07.2022;

- копією постанови Городенківського районного суду від 20.07.2021 у справі №342/856/21 (якою справи №342/856/21, №342/857/21, №342/858/21 об`єднано в одне провадження) щодо притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП;

- копією квитанції №112 від 20.07.2021 про сплату ОСОБА_3 штрафу у розмірі 255 гривень.

Також суд дослідив матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 , зокрема, копію паспорта громадянина України; довідки про те, що ОСОБА_3 не знаходиться на диспансерному обліку у кабінетах лікаря-психіатра та лікаря-нарколога КНП «Городенківська БЛІЛ» Городенківської міської ради; довідку до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААВ №422651 про те, ОСОБА_3 встановлено третю групу інвалідності, загальне захворювання на строк до 01.11.2023 року із датою переогляду 13.10.2023; характеристику з місця проживання обвинуваченого, згідно якої ОСОБА_3 зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 , не працює, є особою з інвалідністю ІІІ групи, за час проживання у селі зарекомендував себе посередньо, неодноразово вступав у конфлікти зі своєю співжителькою; вимогу про відсутність судимостей, висновок органу пробації, інші матеріали.
На підставі наведеного суд приходить висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні за обставин, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю зібраними під час досудового розслідування та перевіреними в судовому засіданні доказами, які суд визнає достовірними, належними, допустимими та достатніми для кваліфікації його дій за ст. 126-1 КК України як умисного систематичне вчинення психологічного насильства щодо своєї співмешканки ОСОБА_5 , що призводить до психологічних страждань потерпілої.
Згідно ст.126-1 КК України домашнє насильство умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного або економічного насильства щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах, що призводить до фізичних або психологічних страждань, розладів здоров`я, втрати працездатності, емоційної залежності або погіршення якості життя потерпілої особи.

Встановлено, що «систематичність» характеризується двома критеріями: кількісним (тобто багаторазовістю періодично здійснюваних дій) та якісним (тобто взаємозв`язком, внутрішньою єдністю, що утворюють певну лінію поведінки винного щодо конкретного потерпілого чи потерпілих). Лише за наявністю як кількісного, так і якісного критерію можна стверджувати, що насильство має систематичний характер. Зміст кількісного критерію систематичності як ознаки домашнього насильства передбачає вчинення особою три і більше разів діяння (ця сукупність охоплює також попереднє притягнення до адміністративної відповідальності). Систематичним учиненням фізичного, психологічного або економічного насильства (далі насильства) в контексті ст. 126-1 КК України слід розуміти такі випадки: особа вчиняє насильство три і більше разів, за кожне з яких не була притягнута до відповідальності; особа вчиняє насильство, за яке не була притягнута до відповідальності й раніше була притягнута два і більше разів до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП. Тобто, важливо встановити новий епізод вчинення насильства після попереднього притягнення до адміністративної відповідальності. На основі аналізу практики Європейського суду з прав людини установлено, що, коли особа вчинила декілька разів домашнє насильство й за кожне таке діяння була притягнута до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП, то притягнення її за ті ж самі діяння за ознакою систематичності до кримінальної відповідальності за ст.126-1 КК України є порушенням принципу «non bis in idem»; у розумінні ст. 4 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини.

Таким чином, для встановлення «систематичності» як ознаки кримінального правопорушення (злочину), передбаченого статтею 126-1 КК України, судом взято до уваги те, що ОСОБА_3 притягувався до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП, а наступний факт вчинення насильства - 19.06.2022, в цьому випадку психологічного, став підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 , в порушення вимог ст.28 Конституції України, згідно з якою кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», систематично вчиняв психологічне насильство щодо своєї співмешканки ОСОБА_5 , з якою проживає за однією адресою. Під час конфліктів висловлювався щодо неї нецензурними словами, погрожував фізичною розправою, внаслідок чого завдав психологічних страждань своїй співмешканці та погіршив якість її життя.
За даними комплексного психологічного дослідження ОСОБА_5 останній притаманний тривожний тип, акцентуація характеру, що тісно пов`язано з останніми подіями у житті. ОСОБА_5 притаманна нестійка увага, пасивна активність, неврівноваженість процесів збудження та гальмування у поведінці, егоцентричні особливості, агресивність, депресивні стани та порушення сну. Емоційно-вольова сфера розвинута задовільно.
За вчинення злочину, передбаченого санкцією ст.126-1 КК України, передбачено покарання у виді громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин, арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років, або позбавлення волі на строк до двох років.
Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, а також призначення покарання нижчого, ніж передбачене санкцією статті (частини статті), завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.
При цьому повноваження суду (його права та обов`язки), надані державою, щодо обрання між альтернативними видами покарань у встановлених законом випадках та інтелектуально-вольова владна діяльність суду з вирішення спірних правових питань, враховуючи цілі та принципи права, загальні засади судочинства, конкретні обставини справи, дані про особу винного, справедливість обраного покарання тощо, визначають поняття «судова дискреція» (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві.
Дискреційні повноваження суду повинні відповідати принципу верховенства права з обов`язковим обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду, про що зазначив Верховний Суду у постанові від 13.08.2020 року у справі № 716/1224/19.
Відповідно до ст. 65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.
Обставиною, що відповідно до ст.66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненому кримінальному правопорушенні є щире каяття.
Обставин, що відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.
Згідно з досудовою доповіддю Коломийського районного сектору №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області ризик повторного вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 кримінального правопорушення середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб середній, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, його наслідки, які не є тяжкими, особу обвинуваченого, те, що він раніше несудимий, пом`якшуючі покарання обставини (щире каяття) та відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також вимоги ст. 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, та вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 призначити покарання у межах санкції ст. 126-1 КК України, яка передбачає відповідальність за вчинене.
На підставі викладеного, суд вважає, що ОСОБА_3 слід обрати покарання у виді громадських робіт, оскільки передбачене ст. 126-1 КК України покарання у виді арешту, обмеження волі та позбавлення волі за своєю суворістю не відповідають обставинам вчиненого кримінального правопорушення.
З відомостей, наявних у матеріалах кримінального провадження, та встановлених у судовому засіданні, ОСОБА_3 не є особою з інвалідністю першої або другої групи; таким, що досяг пенсійного віку; військовослужбовцем строкової служби, тобто не є особою, якій, згідно з вимогами ч.3 ст.56 КК України, не може бути призначено покарання у виді громадських робіт.

Суд вважає, що призначене судом покарання є необхідним і достатнім заходом примусу для перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідає тяжкості вчиненого ним правопорушення, сприятиме дотриманню обвинуваченим правослухняної поведінки у майбутньому.
На переконання суду, призначене покарання забезпечує дотримання балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Запобіжний захід до обвинуваченого не обирався.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст.ст. 12, 126-1 КК України, ст.ст. 369-371, 373-374, 394 КПК України, суд
у х в а л и в:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 150 (сто п`ятдесят) годин.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1