ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 жовтня 2022 року місто Фастів

Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6

розглянувши у судовому засіданні в залі суду у місті Фастові кримінальне провадження , відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000515 від 18.08.2022 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шабо Білгород Дністровського району Одеської області, українця, громадянина України, не одруженого, на утриманні осіб не маючого, військовослужбовця строкової військової служби, радіотелеграфіста 1 радіостанції 2 взводу командно-штабних машин роти зв`язку військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчинені кримінального злочину, передбаченого ч. 4 ст. 405 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно ст. 1 Закону України «Про оборону України» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

24.02.2022 Президентом України видано Указ «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022, затверджений Законом № 2102-ІХ від 24.02.2022, у зв`язку з чим на території України запроваджено правовий режим воєнного стану.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 24.06.2020 № 148 солдата строкової служби ОСОБА_5 , який прибув з військового комісаріату для проходження строкової військової служби, зараховано до списків особового складу частини та поставлено на всі види забезпечення. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 01.05.2022 № 104 військовослужбовця строкової служби солдата ОСОБА_5 призначено на посаду стрільця-санітара 3 відділення охорони 1 взводу НОМЕР_2 роти охорони НОМЕР_3 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 .

Разом з цим, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 17.06.2022 № 148 військовослужбовця військової служби за контрактом лейтенанта ОСОБА_4 призначено на посаду командира НОМЕР_2 роти охорони НОМЕР_3 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно ст.ст. 29, 30, 31 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців. Начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання. Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою.

Начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.

Таким чином, лейтенант ОСОБА_4 є прямим начальником для солдата ОСОБА_5 .

Під час проходження військової служби солдат ОСОБА_5 , як військовослужбовець Збройних Сил України, повинен керуватися вимогами

ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»,

ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та

ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, які зобов`язують його свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), бути дисциплінованим та не допускати негідних вчинків, знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, додержуватися правил ввічливості й поведінки військовослужбовців.

Разом з тим, являючись військовослужбовцем Збройних Сил України, проходячи строкову військову службу і достовірно знаючи вимоги керівних документів, що регламентують проходження ним служби, солдат ОСОБА_5 , 28.07.2022, приблизно о 21 год. 30 хв., перебуваючи поблизу тимчасового пункту дислокації НОМЕР_3 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 , що розташовується за адресою: АДРЕСА_2 , грубо порушуючи встановлений у Збройних Силах України порядок беззастережної покори начальнику, у порушення ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що лейтенант ОСОБА_4 є його прямим начальником, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи з прямим умислом, порушуючи встановлені взаємовідносини між підлеглим та начальницьким складом, з мотивів невдоволення правомірною службовою діяльністю начальника, з метою відкрито та зухвало продемонструвати свою удавану фізичну силу та значну особисту перевагу, принизити його честь та гідність, будучи незадоволеним діями командира щодо виявлення та фіксації вчиненого ним порушення службової дисципліни, а саме перебування в стані алкогольного сп`яніння, в умовах воєнного стану, правою рукою зжатою в кулак наніс один удар в область лівої скроні лейтенанта ОСОБА_4 , заподіявши останньому сильного фізичного болю та тілесні ушкодження, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Органом досудового розслідування дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.4 ст. 405 КК України як заподіяння тілесних ушкоджень начальнику у зв`язку з виконанням ним обов`язків з військової служби, вчинених в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 4 ст. 405 КК України, визнав повністю та підтвердив обставини їх вчинення, які зазначені в обвинувальному акті. Обвинувачений ОСОБА_5 розкаявся у вчиненому та просив призначити більш м`яке покарання, ніж позбавлення волі, що запропоноване прокурором. Має намір у подальшому продовжити проходити військову службу.

Крім власного визнання вини, обвинувачений ОСОБА_5 повністю погодився зі всіма доказами, що були зібрані під час досудового розслідування і підтверджували його винуватість у вчиненні злочину, передбаченому ч. 4 ст. 405 КК України, згідно обвинувального акта, відмовившись від їх дослідження під час судового розгляду.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 вказав, що претензій до ОСОБА_5 не має через його визнання вини та вважає, що покарання у виді позбавлення волі є занадто суворим.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження, суд, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильність розуміння обвинуваченим зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності його позиції, а також роз`яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, проаналізувавши вищевказані обставини та докази, суд, приходить до переконання про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину та вважає правильною правову кваліфікацію дій обвинуваченого за ст. 405 ч.4 КК України як заподіяння тілесних ушкоджень начальнику у зв`язку з виконанням ним обов`язків з військової служби, вчинених в умовах воєнного стану.
При призначенні покарання суд враховує положення ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якого покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Також суд враховує загальні засади призначення покарання, визначені ст. 65 КК України, а саме призначення покарання в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно положень Загальної частини цього Кодексу та з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 405 КК України є тяжким злочином проти встановленого порядку несення військової служби.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання, є щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , у відповідності до ст. 67 КК України є вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.
Оцінюючи прохання обвинуваченого та його захисника про необхідність звільнення обвинуваченого від призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, суд зазначає наступне.

Згідно положень ст. 75 КК України, якщо суд, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Суд враховує ставлення обвинуваченого ОСОБА_5 до вчиненого злочину та його поведінку після вчинення, а саме те, що він щиро розкаюється у вчиненому, особу винного, зокрема те, що він раніше не судимий, на наркологічному та психіатричному обліку не перебуває, є молодою людиною, яка має намір захищати Батьківщину в рядах Збройних Сил України.

Суд також враховує позицію потерпілого, який претензій до ОСОБА_5 не має та вважає, що покарання у виді позбавлення волі є занадто суворим.

Таким чином, із врахуванням думки потерпілого, обставин, що пом`якшують покарання, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк, оскільки виправлення останнього можливе без ізоляції від суспільства.

Водночас, суд вважає, що з метою забезпечення належної поведінки ОСОБА_5 в період дії іспитового строку, відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України, на нього слід покласти обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Вищевказане покарання суд вважає необхідним та достатнім для досягнення мети не лише кари за вчинене обвинуваченим, а й буде слугувати для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів обвинуваченим.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 405 КК України.
Призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.
На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Згідно ч.4 ст.76 КК України, нагляд за ОСОБА_5 в період дії іспитового строку покласти на командира військової частини за місцем проходження військової служби, а у випадку звільнення - на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання.
Іспитовий строк відбування покарання обвинуваченого ОСОБА_5 обчислювати з дня проголошення вироку - з 18.10.2022.
Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Фастівський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим - з моменту отримання копії.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1