Дата документу 04.10.2022
Справа № 318/1/21
Провадження № 1-і/334/4/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 жовтня 2022 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у судовому засіданні, в режимі відеоконференції клопотання прокурора Кам`янсько-Дніпровського відділу Василівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Велика Білозерка, Великобілозерського району, Запорізької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1 , раніше судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,
ВСТАНОВИВ:
На розгляді Ленінського районного суду м. Запоріжжя перебуває клопотання прокурора Кам`янсько-Дніпровського відділу Василівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.186 КК України.
Клопотання обґрунтовано тим, що в провадженні Енергодарського міського суду Запорізької області (справа 318/1/21) перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000555 від 05.12.2020 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Під час досудового розслідування встановлено, що 05 грудня 2020 року, приблизно о 12 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи умисел спрямований на відкрите заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, повторно, знаходячись у веранді будинку АДРЕСА_2 , штовхнув потерпілу ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в результаті чого остання присіла на підлогу. Доводячи свій злочинний умисел до кінця, відкрито, шляхом ривку, заволодів шкіряним жіночим гаманцем чорного кольору ОСОБА_6 , вартістю 300 гривень, який знаходився у останньої в руках, в якому знаходились грошові кошти в сумі 4194 (чотири тисячі сто дев`яносто чотири) гривні, після чого зник з місця скоєння злочину, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 4494 гривні.
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а саме: грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно.

09.09.2022 ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 продовжено на 30 днів, до 09.10.2022 включно.

На теперішній час обвинувачений ОСОБА_4 утримується в ДУ «Черкаський СІЗО».

Розпорядженням Голови Верховного Суду № 49/0/9-22 від 14.09.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ судів Запорізької області» внесені зміни до розпорядження Голови Верховного суду від 14.03.2022 № 7/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Донецької, Запорізької та Харківської областей)», визначено територіальну підсудність судових справ Енергодарського міського суду Запорізької області за Ленінським районним судом м. Запоріжжя.

Прокурор зазначає, що на теперішній час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які існували на час застосування даного запобіжного заходу, а саме залишаються актуальними ризики незаконного впливу на потерпілого, свідків та експертів у кримінальному провадженні та вчинення інших кримінальних правопорушень.

Так, ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання до 6 років позбавлення волі, не одружений, дітей не має, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків та вказує на можливість переховування від суду у разі не продовження йому запобіжного заходу, тим самим перешкоджаючи кримінальному провадженню. Крім того, адреса реєстрації та проживання ОСОБА_4 знаходиться на території Василівського району, Запорізької області, яка на теперішній час є тимчасово окупованою, у зв`язку з чим відсутня будь-яка можливість контролю за зобов`язаннями ОСОБА_4 . На даний час всі вказані ризики не зникли, не зменшилися та є наявними, а тому застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання особи під вартою, не забезпечить належного виконання обвинуваченим ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала клопотання та просила його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував щодо розгляду клопотання.

Захисник адвокат ОСОБА_5 просила в клопотанні прокурора відмовити.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання суд приходить до наступних висновків.
Встановлено, що в провадженні Енергодарського міського суду Запорізької області (справа 318/1/21, провадження 1-кп/316/93/22) перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000555 від 05.12.2020 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Розпорядженням Голови Верховного Суду № 49/0/9-22 від 14.09.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ судів Запорізької області» внесені зміни до розпорядження Голови Верховного суду від 14.03.2022 № 7/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Донецької, Запорізької та Харківської областей)», визначено територіальну підсудність судових справ Енергодарського міського суду Запорізької області за Ленінським районним судом м. Запоріжжя.
09.09.2022 ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 продовжено на 30 днів, до 09.10.2022 включно.

У відповідності до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.
Згідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Виходячи з практики Європейського Суду з прав людини, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.
У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.
У рішенні по справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 Європейський суд з прав людини вказав, що застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого виправдано наявністю конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.
В ході судового розгляду суд дійшов висновку про існування ризиків передбачених п. п., 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що обвинувачений може незаконно впливати на свідків та потерпілого.
Також суд враховує, що ОСОБА_4 вже неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, судимість за які у встановленому законом порядку не знята та не погашена, що свідчить про його схильність до вчинення злочинів. При цьому, в подальшому останній знову вчинив новий умисний тяжкий корисливий злочин, що свідчить про те, що на шлях виправлення та перевиховання він не став та може продовжити свою злочинну діяльність. Крім того вказані факти також свідчать про те, що злочинна діяльність для ОСОБА_4 стала промислом та єдиним джерелом існування, що вказує на обґрунтований ризик вчинення ним інших кримінальних правопорушень, у тому числі проти власності. Також суд погоджується, що обвинувачений може переховуватись від суду, офіційно не працевлаштований, неповнолітніх дітей на утриманні не має, не одружений, особистих соціальних зв`язків не має. ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання на строк від 4 до 6 років, зареєстрований та мешкав у м. Кам`янка-Дніпровська, Запорізької області, яка відноситься до тимчасово окупованих територій України, що свідчить про те, що обвинувачений, усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення і послідуючого покарання, знаходячись на свободі, може переховуватись від суду, унеможлививши проведення з його участю повного та всебічного судового розгляду, а також виконання відносно нього процесуальних рішень.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що клопотання прокурора про продовження ОСОБА_4 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, виконання ним процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, тому термін запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 підлягає продовженню на строк шістдесят днів відповідно до вимог ст.183 КПК України.
Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 181, 183, 197, 315, 376 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів - по 03 грудня 2022 року включно.
Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали буде оголошений 05 жовтня 2022 року о 16:00 годині.

Суддя: ОСОБА_1