Провадження №1-в/127/590/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2022 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду № 12 клопотання адвоката ОСОБА_5 , діючої в інтересах засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_4 відбув дві третини призначеного йому покарання, своєю поведінкою та ставлення до праці довів, що став на шлях виправлення.
Засуджений ОСОБА_4 та його захисник в судовому засіданні клопотання підтримали та просили його задовольнити з підстав, викладених у ньому.
Прокурор вважав, що правові підстави для задоволення клопотання відсутні, тому просив суд відмовити у його задоволені. Зауважив, що ОСОБА_4 в установі відбування покарання характеризується посередньо, не працевлаштований та має ряд стягнень.

Заслухавши думки учасників судового процесу, дослідивши матеріали особової справи, суд дійшов до такого висновку.
З матеріалів особової справи засудженого випливає, що ОСОБА_4 21.09.2017 засуджений Новомиколаївським районним судом Запорізької області за частиною третьою статті 185 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді 4 років позбавлення волі. На підставі статті 75 КК ОСОБА_4 був звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки.

Вироком Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 05.06.2018 ОСОБА_4 засуджений за частиною другою статті 185 КК, з урахуванням положень статті 71 КК до покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 537 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання, зокрема про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Зі змісту пункту 1 частини другої статті 539 КПК випливає, що у разі необхідності вирішення питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відповідне клопотання (подання) подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.
Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 81 КК умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: не менше половини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за необережний тяжкий злочин.
Разом з тим, частиною другою статті 81 КК регламентовано, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Зі змісту роз`яснень, наданих у пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду від 26.04.2002 № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» вбачається, що головною умовою прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці ОСОБА_4 засуджений за вчинення умисних кримінальних правопорушень (нетяжкого та тяжкого злочину).
Захисник засудженого як на підставу для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_4 послалась на ту обставину, що останній став на шлях виправлення.
Разом з тим, такі твердження сторони захисту суд оцінює критично з огляду на таке.
З наданої захисником характеристики на ОСОБА_4 випливає, що останній 09.04.2022 прибув до Державної установи «Вінницька виправна колонія (№ 86)» (далі ДУ «Вінницька ВК (№86)» з Державної установи «Софіївська виправна колонія (№ 55)», де за час відбування покарання характеризувався посередньо, 6 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності та 6 разів заохочувався адміністрацією установи.
З матеріалів особової справи засудженого убачається, що за період відбування покарання в ДУ «Вінницька ВК (№ 86)» ОСОБА_4 зарекомендував себе також посередньо, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, разом з тим має лише 1 заохочення.
Крім того, суд враховує, що ОСОБА_4 не працевлаштований в установі виконання покарань з власних переконань, до виконання, передбачених законом вимог персоналу, ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Засуджений відвідує заходи виховного та режимно-профілактичного характеру, проте не завжди робить для себе належні висновки, до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок не прагне.
З огляду на викладене, суд вважає, що засуджений ОСОБА_4 сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довів свого виправлення, а тому в задоволенні клопотання його захисника слід відмовити.
Керуючись статтями 371, 539 КПК, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 , діючої в інтересах засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за вироком Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 05.06.2018 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Вінницький міський суд Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою з дня отримання копії ухвали.

Суддя: