Справа №573/2056/21 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/836/22 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Умисне легке тілесне ушкодження
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2022 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 на вирок Білопільського районного суду Сумської області від 29.12.2021 року, відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, розлученого, не працюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого

- 20.09.2021 року вироком Білопільського районного суду Сумської області за ст. 126-1 КК України до 150 год громадських робі,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга прокурора в якій вона просила вирок Білопільського районного суду Сумської області від 29.12.2021 року, змінити в частині призначення покарання у зв`язку істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Просила вважати ОСОБА_8 засудженим за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді сплати в доход держави штрафу в розмірі 40 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 680 грн.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, остаточно покарання у виді 680 грн. штрафу і 150 годин громадських робіт, призначених за вироком Білопільського районного суду Сумської області від 20.09.2021 року, виконувати самостійно. В іншій частині вирок просила залишити без зміни.

Даним вироком ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, і призначено йому покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі 40 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 680 грн.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до даного покарання судом повністю приєднано не відбуте покарання за попереднім вироком Білопільського районного суду Сумської області від 20.09.2021 року, та ОСОБА_8 остаточно визначено до відбуття покарання у виді громадських робіт на строк 150 годин та у виді штрафу в розмірі 40 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 680 грн, які визначено виконувати самостійно.

В обґрунтування своїх вимог прокурор стверджувала, що не оспорюючи правильність кваліфікації дій обвинуваченого та доведеність його винуватості у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, ухвалений стосовно нього вирок підлягає зміні через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Прокурор стверджувала, що протиправні дії за даним вироком вчинені ОСОБА_8 під час відбування покарання у виді громадських робіт, призначених за вироком Білопільського районного суду від 20.09.2021 року, отже, судом першої інстанції при визначенні ОСОБА_8 покарання правильно застосовано вимоги ст. 71 КК України - призначення покарань за сукупністю вироків.

Однак, призначаючи ОСОБА_8 остаточне покарання за сукупністю вироків суд першої інстанції зайво застосував принцип їх повного приєднання, оскільки покарання у виді штрафу не може бути приєднано до будь-якого іншого виду покарань і виконується самостійно.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Як встановлено судом першої інстанції, 30.11.2021 року в період часу з 18:00 до 18:30 ОСОБА_8 перебував за місцем фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де в цей час перебувала його співмешканка ОСОБА_9 . Знаходячись за вище вказаною адресою, на ґрунті тривалих неприязних стосунків між ОСОБА_9 і ОСОБА_8 виникла словесна сварка, у ході якої в останнього виник злочинний умисел, спрямований на завдання невизначеної шкоди здоров`ю співмешканки. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення невизначеної шкоди здоров`ю ОСОБА_9 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, того ж дня в період часу з 18:00 до 18:30 ОСОБА_8 наніс 1 удар долонею правої руки в ділянку губ ОСОБА_9 , у результаті чого остання отримала тілесне ушкодження в ділянці верхньої губи на і внутрішній поверхні, що призвело до порушення цілісності тканин, після чого ОСОБА_8 припинив свої протиправні дії.

Відповідно до висновку експерта в ОСОБА_9 виявлено садно в ділянці верхньої губи на внутрішній слизовій оболонці по центру, синець у лівій виличній ділянці.

Крім того, 01.12.2021 року в період часу з 00:20 до 00:40 ОСОБА_8 перебував за місцем фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де в цей час також перебувала його співмешканка ОСОБА_9 . Знаходячись за вищевказаною адресою, на ґрунті раніше виниклих неприязних стосунків між ОСОБА_9 і ОСОБА_8 виникла словесна сварка, під час якої в останнього виник злочинний умисел, спрямований на заподіяння невизначної шкоди здоров`ю співмешканки. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, того ж дня в період часу з 00:20 до 00:40 ОСОБА_8 наніс 1 удар кулаком правої руки в ділянку лівої вилиці ОСОБА_9 , після чого припинив свої протиправні дії.

Відповідно до висновку експерта в ОСОБА_9 виявлено садно в ділянці верхньої губи на внутрішній слизовій оболонці по центру, синець у лівій виличній ділянці, які за ступенем тяжкості кваліфікуються як легкі. Виконуючи вказані дії, ОСОБА_8 розумів їх суспільну небезпечність, усвідомлював можливість настання суспільно-небезпечних наслідків від цих дій та бажав їх настання.

Про дату, час і місце слухання справи обвинувачений ОСОБА_8 повідомлений, однак до суду не з`явився через те, що проходить службу в ЗСУ, просив слухання справи проводити без його участі.

Враховуючи викладене, а також те, що вимоги апеляційної скарги прокурора до погіршення становища обвинуваченого не зводяться, керуючись ч.4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає за можливе слухання справи провести у відсутність обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора ОСОБА_6 , яка апеляційну скаргу прокурора підтримала частково, просила вирок суду першої інстанції, змінити в частині призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, вивчивши матеріали кримінального провадження в сукупності з доводами апеляційної карги колегія суддів дійшла такого висновку.

У відповідності до вимог ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 та правильність правової кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 125 КК України за встановлених місцевим судом обставин, викладених у вироку, прокурором в апеляційній скарзі не оспорюються, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи, тому до їх аналізу колегія суддів не вдається.

Також, прокурор не ставив під сумнів і міри та виду призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за вчинення кримінального проступку за ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу в дохід держави в розмірі 40 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 680 грн.

Єдине з чим був не згодний прокурор це те, що призначаючи ОСОБА_8 остаточне покарання за сукупністю вироків, суд першої інстанції зайво застосував принцип їх повного приєднання, оскільки покарання у виді штрафу не може бути приєднано до будь-якого іншого виду покарань і виконується самостійно.

Перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вказані доводи прокурора вважає слушними.

Згідно із ст. ст. 370, 374 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, а також відповідати вимогам, які до нього пред`являються кримінальним процесуальним законом.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до вимог ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Ухвалюючи обвинувальний вирок стосовно ОСОБА_8 вказані вимоги закону суд першої виконав не повно.

Так, з матеріалів справи вбачається, що вироком Білопільського районного суду Сумської області від 29.12.2021 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України за що призначено покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі 40 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 680 грн. Далі на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, суд першої інстанції, до даного покарання вирішив повністю приєднати не відбуте покарання за попереднім вироком Білопільського районного суду Сумської області від 20.09.2021 року, та остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді громадських робіт на строк 150 годин і у виді штрафу в розмірі 40 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 680 грн, які визначив виконувати самостійно.

Також, зі справи вбачається і те, що протиправні дії за вироком Білопільського районного суду Сумської області від 29.12.2021 року вчинені ОСОБА_8 під час відбування покарання у виді громадських робіт, призначених за вироком Білопільського районного суду від 20.09.2021року.

Отже, судом першої інстанції при визначенні ОСОБА_8 покарання правильно застосовано вимоги ст. 71 КК України - призначення покарань за сукупністю вироків.

Приписи вказаної норми закону застосовуються у разі, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення. При цьому суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Приєднання покарань за ст. 71 КК України може бути як повним, так і частковим, а питання про те, яку саме частину невідбутого покарання слід приєднати до знову призначеного, суд вирішує на свій розсуд з урахуванням конкретних обставин справи і виходячи з тих допустимих меж складання, які встановленні частиною другою цієї норми закону.

Згідно із ч. 4 ст. 71 КК України остаточне покарання у всіх випадках повинно бути більшим від покарання, призначеного за новим вироком і ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком

Якщо за кількома вироками призначені покарання різних видів, то застосовуються приписи ст. 72 КК України.

Проте, як правильно зауважив прокурор в апеляційній скарзі, з вказаного правила законодавством передбачено виняток.

Так, у разі якщо хоча б за одним із вироків призначене основне покарання, передбачене ст. 53 КК України (штраф) або ст. 55 КК України (позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю), остаточне покарання за сукупністю вироків не може бути визначене шляхом приєднання покарань, тому, що згідно з ч. 3 ст. 72 КК України ці види покарань, призначених за окремими вироками, завжди застосовуються одночасно і виконуються самостійно.

Отже, призначаючи ОСОБА_8 остаточне покарання за сукупністю вироків суд першої інстанції зайво застосував принцип їх повного приєднання, оскільки покарання у виді штрафу не може бути приєднано до будь-якого іншого виду покарань і виконується самостійно, про що слушно зауважив прокурор.

Враховуючи викладене, також положення ст. 409 та ст. 413 КПК України колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора задовольнити, а вирок суду першої інстанції змінити в частині призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Так, з резолютивної частини вироку Білопільського районного суду Сумської області від 29.12.2021 року підлягає виключенню вказівка суду щодо застосування принципу повного приєднання не відбутого покарання за вироком Білопільського районного суду Сумської області від 20.09.2021 року при призначенні покарання за сукупністю вироків.

Тому, ОСОБА_8 слід вважати засудженим за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 40 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 680 грн та на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, ОСОБА_8 слід остаточно визначити до відбуття покарання у виді 680 грн. штрафу і 150 годин громадських робіт, призначених за вироком Білопільського районного суду Сумської області від 20.09.2021 року, які слід виконувати самостійно.

Також, в ході апеляційного перегляду справи прокурором ОСОБА_6 було надано лист філії ДУ «Центр пробації» в Сумській області Сумський районний сектор №1 від 09.09.2022 року № 26/1/690-22 з якого вбачається, що покарання за вироком Білопільського районного суду Сумської області від 20.09.2021 року, у виді 150 год громадських робіт ОСОБА_8 відбув та знятий з обліку.

Враховуючи викладене, прокурор ОСОБА_6 просила вирок суду першої інстанції змінити та взагалі виключити з нього посилання суду на ст. 71 КК України, з огляду на неактуальність її застосування, з чим колегія суддів погодитись не може, оскільки станом на дату ухвалення Білопільським районним судом Сумської області обвинувального вироку - 29.12.2021 року, обвинувачений ОСОБА_8 покарання за попереднім вироком ще не відбув, а тому стверджувати про безпідставність застосуванням судом положень ст. 71 КК України, колегія суддів не може.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Білопільського районного суду Сумської області від 29.12.2021 року, відносно ОСОБА_8 , змінити в частині призначення покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Виключити з резолютивної частини вироку вказівку суду щодо застосування принципу повного приєднання не відбутого покарання за вироком Білопільського районного суду Сумської області від 20.09.2021 року при призначенні покарання за сукупністю вироків.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 40 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 680 грн.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, остаточно визначити ОСОБА_8 до відбуття покарання у виді 680 грн. штрафу і 150 годин громадських робіт, призначених за вироком Білопільського районного суду Сумської області від 20.09.2021 року, які виконувати самостійно.

ОСОБА_8 вважати таким, що відбув покарання призначене за вироком Білопільського районного суду Сумської області від 20.09.2021 року у виді 150 годин громадських робіт.

В іншій частині вирок суду залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4