Справа № 496/3290/22
Провадження № 1-кс/496/1807/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2022 року слідчий суддя Біляївського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Біляївка клопотання старшого слідчого СВ Відділення поліції № 2 Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Маяки Біляївського району Одеської області, громадянина України, освіта середня, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого в силу ст. 89 КК України,

за матеріалами кримінального провадження № 0000188 від 21.07.2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч.2 ст. 307 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Ст. слідчий ОСОБА_6 звернулася до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , строком на 60 днів, з визначенням розміру застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб та покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 7, 8 ч.5 ст. 194 КПК України.

При цьому вказує на те, що у невстановлений час та місце, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи умисел, направлений на придбання та зберігання з метою збуту наркотичного засобу, обіг якого обмежено метадону, при невстановлених обставинах, у невстановленої слідством особи, придбав невстановлену кількість наркотичного засобу, обіг якого обмежено метадону, який останній став незаконно зберігати за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 . В подальшому 22.08.2022 року ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконний збут наркотичного засобу, обіг якого обмежено метадону, знаходячись за місцем свого мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення незаконного збув ОСОБА_7 (анкетні дані особи змінено, відповідно до Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві»), кристалічну речовину загальною масою 0,378 г, яка містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон, загальний кількісний вміст якого становить 0,337 г, отримавши від ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 1200 грн. Крім цього, в ході досудового слідства встановлено, що у невстановлений час та місце, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи умисел направлений на придбання та зберігання з метою збуту наркотичного засобу, обіг якого обмежено метадону, діючи повторно при невстановлених обставинах, у невстановленої слідством особи придбав невстановлену кількість наркотичного засобу, обіг якого обмежено метадону, який останній став незаконно зберігати за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 . В подальшому 26.09.2022 року ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел направлений на незаконний збут наркотичного засобу, обіг якого обмежено метадону, діючи повторно, знаходячись за місцем свого мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення незаконного збув ОСОБА_7 (анкетні дані особи змінено, відповідно до Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві»), наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон, отримавши від ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 1500 грн. 26.09.2022 року за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч.2 ст. 307 КК України, в порядку ст. 208 КПК України затриманий ОСОБА_5 . 27.09.2022 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч.2 ст. 307 КК України. Посилаючись на обґрунтованість підозри у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, а також на існування ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, ст. слідчий ОСОБА_6 звернулася до суду з вказаним клопотанням.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні на задоволенні клопотання наполягав, посилаючись на існування ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України. При цьому пояснив, що обґрунтованість підозри підтверджена матеріалами, доданими до клопотання. Вважає, що наявні підстави для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Крім того, просив збільшити розмір застави до 300000 грн, оскільки застава у розмірі, передбаченому КПК, не забезпечить дотримання підозрюваним належної процесуальної поведінки.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, вважає, що тримання під вартою є надто суворим видом запобіжного заходу, просив застосувати інший, більш м`який запобіжний захід, а саме: домашній арешт, посилаючись на те, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, перебуває у фактичних шлюбних відносинах, має на утриманні неповнолітню дитину-інваліда, постійне місце проживання, що спростовує доводи слідчого та прокурора про переховування від органу досудового розслідування та суду.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав думку захисника. При цьому пояснив, що підозру у інкримінованому кримінальному правопорушенні вважає необґрунтованою. Просив застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Вислухавши пояснення прокурора, захисника, підозрюваного, вивчивши матеріали, додані до клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з ч.2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Крім того, відповідно до ч.5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п. 84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі «Харченко проти України», п.4 ст. 5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви», № 48297/99, п.43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Клопотання слідчого відповідає вимогам ст. 184 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Щодо доводів підозрюваного з приводу відсутності доказів на підтвердження винуватості у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, слід зазначити, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. На підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, слідчий суддя повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя вважає, що у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_5 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого, не встановлено.

Крім того, «обґрунтована підозра» у вчиненні кримінального правопорушення передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити злочин («Ілгар Маммадов проти Азербайджану», § 88; «Ердагоз проти Туреччини», § 51; «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», § 32).

Тлумачення терміну «обґрунтована» залежить від усіх обставин справи, але факти, які викликають підозру, не повинні бути такого ж рівня, як ті, які необхідні для обґрунтування обвинувального вироку або навіть пред`явлення обвинувачення («Мерабішвілі проти Грузії [ВП]», § 184).

Термін «обґрунтованість» також означає поріг, який повинна подолати підозра, щоб переконати об`єктивного спостерігача в тому, що факти, які є предметом обвинувачення, ймовірно, мали місце. Позбавлення волі повинно ґрунтуватися на достатньо об`єктивних елементах, щоб виправдати «обґрунтовану підозру» в тому, що відповідні факти дійсно мали місце. Крім того, такі факти мають обґрунтовано вважатися такими, що підпадають під диспозицію однієї зі статей Кримінального кодексу, що описують злочинну поведінку («Кавала проти Туреччини*», § 128).

Відповідно до п.п. 34-36 рішення ЄСПЛ «Москаленко проти України» обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла бути підставою для його першого взяття під варту.

Обґрунтованість підозри підтверджена матеріалами, доданими до клопотання, а саме: протоколами допиту свідка ОСОБА_7 ; висновком експерта Одеського науково-дослідного експертно-кримінального центру МВС №СЕ-19/116-22/13841-НЗПРАП від 09.09.2022 року; протоколом обшуку від 26.09.2022 року; протоколом огляду місця події від 26.09.2022 року, тощо.

На переконання суду, вказані докази є достатніми для відповідних висновків по суті клопотання слідчого, крім того, на даній стадії суд вирішує лише питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання запобіжного заходу.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, не одружений, не працює, не проживає за місцем реєстрації, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічного злочину, у теперішній час в провадженні суду перебуває кримінальне провадження відносно нього за вчинення аналогічного злочину.

Підозрюваним у судовому засіданні надано свідоцтво про народження ОСОБА_8 , 2013 року народження, батьком якої є підозрюваний, яка є інвалідом. Разом з цим, будь-яких відомостей про перебування дитини на утримання ОСОБА_5 суду не надано.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.ч. 1, 2 ст.177 КПК.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати його до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Вирішуючи питання щодо існування ризиків переховування підозрюваного ОСОБА_5 від органу досудового розслідування та суду, суд враховує відсутність міцних соціальних зв`язків підозрюваного та суворість покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих злочинів у разі визнання винним.

Таким чином, обставини даного кримінального провадження, в тому числі і дані про особу підозрюваного, на думку суду, дають достатні підстави припускати, що ОСОБА_5 , який на теперішній час підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину, розуміючи можливість призначення суворого покарання, яке йому загрожує у разі доведеності його вини за результатами розгляду кримінального провадження, може здійснити спроби переховування від органу досудового розслідування чи суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Крім того, відносно підозрюваного ОСОБА_5 направлені обвинувальні акти до суду за обвинуваченням у вчиненні злочинів передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України, що свідчить про можливість вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення. Вказані обставини підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання.

Таким чином, дані про особу підозрюваного і сама підозра у вчиненні ним тяжких кримінальних правопорушень дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існують ризики, передбачені п.п.1,5 ч.1 ст. 177 КПК України, які виправдовують тримання підозрюваного під вартою.

Натомість ризик, передбачений п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні.

Підстав для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного ОСОБА_5 в судовому засіданні встановлено не було, зокрема, застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту є недоцільним, з огляду на м`якість, а також встановлених в судовому засіданні ризиків, та є таким, що не забезпечить належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

До того ж, як було встановлено у судовому засіданні, у іншому кримінальному провадженні відносно підозрюваного обирався запобіжний захід у виді домашнього арешту, що не завадило йому продовжувати вчиняти ті ж дії.

Відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч.4 цієї статті.

Визначаючи розмір застави, слідчий суддя виходить з наступного.

Згідно п. 3 ч.5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину - від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Абз.2 ч.5 ст. 182 КПК України передбачено, що у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Враховуючи положення ч. 3 ст. 183 КПК України, а також обставини вчиненого кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає за необхідне визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України. З урахуванням особи підозрюваного, його віку та стану здоров`я, майнового стану, обставин злочину, слідчий суддя вважає за необхідне визначити розмір застави в межах розмірів, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, який передбачений для осіб, підозрюваних чи обвинувачених у вчиненні тяжкого злочину, а саме: у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 198480 грн (80х2481). При цьому мотивування необхідності збільшення застави до 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб у клопотанні не наведено, а посилання прокурора на дані про особу підозрюваного не є само по собі підставою для збільшення розміру застави.

Крім цього, слідчий у клопотанні просить покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України, зокрема утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні, при цьому слідчим не вказані прізвища свідків, з яким необхідно підозрюваному ОСОБА_5 утримуватися від спілкування, у зв`язку з чим в цій частині клопотання також не підлягає задоволенню. Також слідчий суддя враховує, що ризик, передбачений п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні.

Підсумовуючи викладене, слідчий суддя вважає, що наявні підстави для часткового задоволення клопотання.

Керуючись ст. ст. 176-178,182-184, 193, 194, 196, 197, 205 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання старшого слідчого СВ Відділення поліції № 2 Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 задовольнити частково.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Встановити строк дії ухвали - 60 днів з дня затримання, а саме з 26 вересня 2022 року до 24 листопада 2022 року, в межах строку досудового розслідування.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 198480 грн.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу. Підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки строком на 2 (два) місяці, передбачені п. 1, 2, 3, 7, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду; не відлучатися з с. Латівка Одеського району Одеської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; докласти зусиль до пошуку роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

В іншій частині клопотання залишити без задоволення.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1