Єдиний унікальний номер 340/134/18
Судове провадження № 1-кс/938/50/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2022 року селище Верховина

Слідчий суддя Верховинського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

скаржника ОСОБА_3

дізнавача ОСОБА_4
розглянувши у судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача Верховинського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 від 30.04.2022 року про закриття кримінального провадження №0000137 від 20.06. 2017 року,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернувся до слідчого суддіВерховинського районного суду зі скаргою, в якій просить скасувати постанову дізнавача Верховинського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 від 30.04.2022 року про закриття кримінального провадження №0000137 від 20.06. 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172 КК України, де він є потерпілим.
Скаргу обґрунтовує тим, що органом дізнання не було вжито всіх необхідних заходів для збирання доказів і забезпечення повного та всебічного досудового розслідування і висновки, які містяться в постанові, є передчасними. Крім того, дізнавачем не проведено необхідного та повного переліку слідчих дій, спрямованих на встановлення істини у справі, не взято до уваги докази, які є в матеріалах справи.

У судовому засіданні скаржник підтримав свою скаргу та просив її задовольнити.
Прокурор в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений у встановленому законом порядку (а.с. 30,38,42), однак відповідно до вимог ч.3 ст.306 КПК України його неявка не є перешкодою для розгляду скарги.
Дізнавач у судове засідання з`явився, просив відмовити в задоволенні даної скарги.
При цьому Верховинським РВП ГУНП в Івано-Франківській області надано слідчому судді матеріали кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за №0000137 від 20.06. 2017 року.

Заслухавши думку учасників процесу з приводу поданої скарги, оглянувши матеріали скарги та дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до такого висновку.

При розгляді даної скарги слідчий суддя звертає увагу на те, що при проведенні досудового розслідування слідчий чи прокурор, з урахуванням конкретних обставин справи, на власний розсуд, визначають обсяг перевірочних дій, достатніх, за їх переконанням, для прийняття вмотивованого рішення.
Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе після дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, дізнавачем, прокурором показань, речей і документів, що стосуються цього провадження, у їх сукупності.
Слідчий, дізнавач, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозвязку для прийняття відповідного процесуального рішення.
При цьому, Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (справа «Ассенов та інші проти Болгарії» ). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, inter alia, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справі «Танрікулу проти Туреччини» ), заява № 23763/94, п. 104 і подальші посилання, ECHR 1999-IV, «Ґюль проти Туреччини»), заява № 22676/93, п. 89, від 14.12.2000 року).

Вивчивши матеріали матеріали скарги та дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що дізнавач під час проведення досудового розслідування кримінального провадження №0000137, в порядку ст. 40-1 КПК України, не виконав у повному обсязі вимог названої статті, не вичерпав можливості отримання доказів по справі, не провів належного досудового розслідування усіх обставин кримінального правопорушення.

Зокрема, у даному кримінальному провадженні встановлено, що рішенням Яремчанського міського суду від 07.05.2015 року задоволено часткового позовну заяву ОСОБА_3 до Верховинської райдержадміністрації, Верховинської районної ради та Верховинської центральної районної лікарні, скасовано розпорядження №181-к від 18.07.2014 року Верховинської районної державної адміністрації та наказ №64 Верховинської центральної районної ради від 18.07.2014 року про звільнення з роботи головного лікаря Верховинської центральної районної лікарні ОСОБА_3 за п. 3 ст. 40 КЗпАП України та припинення дії контракту, а також вирішено поновити його на роботі на посаді головного лікаря Верховинської ЦРЛ з 18.07.2014 року, стягнути з Верховинської РДА на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 83611,84 грн. Дане рішення набрало законної сили (а.с.8-16).
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження №0000137, до прокуратури Верховинського району 08.12.2015 року поступила повідомлення ОСОБА_3 про вчинення службовими особами управління ДКСУ у Верховинському районі кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.364, ст. 382 КК України, а також про вчинення колишнім головою Верховинської районної державної адміністрації ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України, який незаконно звільнив скаржника з посади головного лікаря Верховинської центральної районної лікарні (а.с.47-49).
За результатами розгляду вказаного повідомлення про злочин в ЄРДР зареєстровано кримінальне провадження №0000196 від 14.12.2015 року за ч.2 ст. 382 КК України.

У подальшому постановою прокурора від 20.06.2017 року з кримінального провадження №0000196 від 14.12.2015 року за ч.2 ст. 382 КК України виділено в окреме провадження матеріали досудового розслідування, які стосуються грубого порушення законодавства про працю (а.с.44-45),та в ЄРДР зареєстровано кримінальне провадження №0000137 від 20.06.2017 року за ч. 1 ст. 172 КК України за фактом грубого порушення законодавства про працю посадовими особами Верховинської районної державної адміністрації, Верховинської районної ради, Верховинської центральної районної лікарні, які виразилися в обмеженні трудових прав ОСОБА_3 (а.с.46).
Постановою дізнавача Верховинського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 від 30.04.2022 року закрито кримінальне провадження №0000137 від 20.06. 2017 року у зв`язку з відсутністю в діях службових осіб Верховинської районної державної адміністрації, Верховинської районної ради, КНП «Верховинської багатопрофільної лікарні» Верховинської селищної ради» ознак кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України (а.с.7).
Слідчий суддя звертає увагу, що з повідомлення про злочин від 08.12.2015 року вбачається, що заявник ОСОБА_3 повідомляє саме про вчинення колишнім головою Верховинської районної державної адміністрації ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України, який незаконно звільнив скаржника з посади головного лікаря Верховинської центральної районної лікарні (а.с.47-48..
У ч. 1 ст. 172 КК України станом на 18.07.2014 року, тобто на час звільнення ОСОБА_3 з посади головного лікаря Верховинської центральної районної лікарем, передбачалася кримінальна відповідальність за 1) незаконне звільнення працівника з роботи з особистих мотивів; 2) грубе порушення законодавства про працю.
Слідчий суддя звертає увагу, що під час розгляду судами в порядку цивільного судочинства справ, які стосуються незаконного звільнення та поновлення на посаді, не є обов`язковим установлення факту наявності чи відсутності мотиву такого звільнення, в тому числі особистого мотиву, оскільки суди в таких справах повинні лише констатувати законність або ж незаконність звільнення працівника з посади. З приводу наявності особистого мотиву в колишнього голови Верховинської районної державної адміністрації ОСОБА_5 при звільненні заявника з посади головного лікаря Верховинської районної лікарні слід зазначити, що вказане взагалі не з`ясовувалося в межах здійснення досудового розслідування (слідства та дізнання) кримінального провадження №0000137 від 20.06. 2017 року, в тому числі навіть і в потерпілого ОСОБА_3 .

Відповідно до ч.2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобовязання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
У ч. 3 ст. 307 КПК України визначено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.
За наведених обставин слідчий суддя вважає, що оскаржувана постанова не відповідає ч.5 ст. 110 КПК України, є передчасною, невмотивованою, доводи скарги про неповноту досудового розслідування та передчасність прийняття рішення про закриття кримінального провадження є підставними, у зв`язку з чим скарга підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 9, 22, 26, 110, 284, 290, 303-307, 309, 395 КПК України, -
ПОСТАНОВИВ :
Скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача Верховинського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 від 30.04.2022 року про закриття кримінального провадження №0000137 від 20.06.2017 року за ч.1 ст. 172 КК України - задовольнити.
Скасувати постанову дізнавача Верховинського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 від 30.04.2022 року про закриття кримінального провадження №0000137 від 20.06.2017 року за ч.1 ст. 172 КК України та направити матеріали провадження для продовження досудового розслідування (дізнання).
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_6