ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.08.2022 Справа №607/10783/22

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 у м.Тернополі в залі суду у відкритому судовому засіданні в кримінальному провадженні №000695, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тернополя, українця, громадянина України, освіта середня, одруженого, проживає та зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , раніше судженого:

- вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 березня 2017 року за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі та звільненого від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку - 1 (один) рік 6 (шість) місяців з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України,

- вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 листопада 2021 року за ч.2 ст.185 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, до покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, який сплачено,

- вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 січня 2022 року за ч.2 ст.185 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, до покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, який сплачено,

про обвинувачення за ч.2 ст.185 КК України
встановив:
У ОСОБА_4 , який перебував у приміщенні закладу громадського харчування «Олеся», що по АДРЕСА_2 04 квітня 2018 близько 10 години 15 хвилин виник умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжку). Він 04 квітня 2018 року приблизно в 10 год. 21 хв., перебуваючи у приміщенні закладу громадського харчування «Олеся», що по вул.Тролейбусна, 16 А у м.Тернополі, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає і його дії не будуть помічені сторонніми особами, шляхом вільного доступу умисно таємно викрав з вбиральні вищезгаданого закладу сушарку для рук марки «Waterproof PROTECTION» білого кольору. З викраденим майном ОСОБА_4 втік, спричинивши ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 188,34 грн.

Між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 укладено угоду про примирення від 17 серпня 2022 року. Згідно з угодою ОСОБА_4 відшкодував потерпілому ОСОБА_6 заподіяну шкоду та визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.185 КК України. Сторони погодилися на призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ч.2 ст.185 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, перейшовши до іншого більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.2 ст.185 КК України, у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

В суді обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що він цілком розуміє його права передбачені п.1-4 ч.5 ст.474 КПК України, в тому числі наслідки укладення сторонами і затвердження судом угоди про примирення передбачені п.1 ч.1 ст.473 КПК України. Угоду укладено добровільно, тобто вона не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або обіцянок чи дії інших обставин ніж ті, що передбачені в угоді. Він щиро розкаюється у скоєному і розуміє наслідки умисного невиконання угоди про примирення. Просить затвердити угоду.

Потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що він цілком розуміє наслідки укладення сторонами і затвердження судом угоди про примирення, передбачені п.2 ч.1 ст.473 КПК України. Укладення угоди було добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або обіцянок, чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Йому відшкодовано заподіяну шкоду. Просить затвердити угоду.
Суд переконався у тому, що сторони добровільно уклали угоду. За змістом угода відповідає вимогам ст.471 КПК України.

Визнання ОСОБА_4 вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є належним і допустимим доказом його винуватості. За таких обставин ОСОБА_4 необхідно визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.185 КК України, тобто умисному таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно. Його дії кваліфіковано правильно.

З метою виправлення ОСОБА_4 і запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, враховуючи ступінь тяжкості скоєного суспільно небезпечного діяння, особу винного, характеристику, його вік і те, що він раніше суджений, а також, наявність кількох обставини, які пом`якшують покарання - визнання вини, щире каяття, сприяння встановленню істини, відшкодування потерпілому заподіяної шкоди, захворювання на тяжку хворобу порушення психіки і поведінки, правову позицію потерпілого ОСОБА_6 щодо призначення винному більш м`якого покарання, котрі істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, йому доцільно призначити покарання за ч.2 ст.185 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, перейшовши до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції закону у виді штрафу, узгодженого сторонами.

ОСОБА_4 раніше суджений вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 березня 2017 року до покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України його було звільнено від відбування покарання з випробуванням, іспитовим строком - 1 рік 6 місяців та покладенням обов`язків передбачених ст.76 КК України.
Відповідно до ч.3 ст.72 КК України основне покарання у виді штрафу складанню з іншими видами покарань не підлягає і виконується самостійно .
Отже, призначене цим вироком ОСОБА_4 основне покарання у виді штрафу необхідно виконувати самостійно від покарання призначеного вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 березня 2017 року.

За наведених обставин угоду про примирення необхідно затвердити.

Керуючись статтями 8, 59, 62, 63, 68, 129 Конституції України, статтями 318 380, 468 - 476 КПК України, 50, 65 - 72, 185 КК України, суд, -

ухвалив:
Затвердити угоду про примирення укладену між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 від 17 серпня 2022 року.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.185 КК України та, із застосуванням ст.69 КК України, перейшовши до іншого, більш м`якого виду основного покарання не зазначеного в санкції закону, призначити йому покарання у виді штрафу в дохід держави Україна в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, яке виконувати самостійно від покарання призначеного вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 березня 2017 року.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку, на підставі ч.3 ст.394 КПК України, шляхом подачі апеляції до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Вирок суду, який набрав законної сили, обов`язковий для виконання осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України.

Судове рішення, що набрало законної сили звертається до виконання не пізніше як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до Тернопільського міськрайонного суду із суду апеляційної чи касаційної інстанції.

У разі невиконання угоди про примирення потерпілий має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення. Умисне невиконання угоди про примирення є підставою для притягнення особи до відповідальності, передбаченої ст.389-1 КК України.

Копію вироку негайно вручити прокурору і обвинуваченому.

Головуючий суддяОСОБА_1