Справа №463/2179/22
Провадження №1-кс/463/1416/22
У Х В А Л А

01 квітня 2022 року слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_5 , про закриття кримінального провадження, від 28.12.2021 року про закриття кримінального провадження №0000441 від 23.04.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, -

в с т а н о в и в:

адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова зі скаргою на постанову слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові (далі ДБР), ОСОБА_5 , про закриття кримінального провадження, від 28.12.2021 року про закриття кримінального провадження №0000441 від 23.04.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

Скаргу обґрунтовує тим, що ДБР проводилось досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000441 від 23.04.2020. Постановою слідчого ОСОБА_5 від 28.12.2021 вказане кримінальне провадження було закрито. Вважає, що в ході досудового розслідування слідчиим так і не було встановлено належних фактів щодо застосовування фізичного насильства та не знайдено достатніх підстав для притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності. Окрім цього вважає, що при винесенні постанови про закриття слідчий не надав належної оцінки обставинам справи, письмовим доказам, не провів необхідних слідчих дій, відповідно постанова необгрунтована, тому просить скаргу задовольнити, а постанову скасувати.

В судове засіданні заявник та його адвокат ОСОБА_6 не з`явилися. Разом з тим від адвоката ОСОБА_3 поступила заява про розгляд справи у його відсутності, скаргу підтримує з наведених мотивів, просив таку задовольнити.

Слідчий Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові в судове засідання повторно не з`явився, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду скарги, не повідомив суд про причини своєї неявки, а тому, відповідно до ч.3 ст.306 КПК України розгляд скарги проведено без його участі.
Дослідивши матеріали скарги, оглянувши матеріали кримінального провадження за №0000441 від 23.04.2020, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Правило дотримання десятиденного строку на оскарження до слідчого судді рішення слідчого має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності.

Це правило надає особі, яка має право на оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати скаргу, для чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції, і визначає період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.

Суд звертає увагу, що у рішенні від 03 квітня 2008 року у справі "Пономарьов проти України", Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку.

Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан потрібного їм судового провадження. У кожній справі суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання у принцип юридичної визначеності.

Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. Зокрема, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.

При цьому особа, яка бажає подати скаргу має діяти сумлінно для того, що б ефективно реалізувати своє право. Хоча ст. 117 КПК України містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку. Тому при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на оскарження рішення слідчого, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) в межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини.

За таких обставин, враховуючи нетривалість пропуску строку, відсутність можливих негативних наслідки його відновлення для інших осіб, слід виходити з того, що у цій справі підстави для поновлення строків для оскарження рішення слідчого виправдовують втручання у принцип юридичної визначеності, що не свідчить про його порушення.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1ст. 303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п. 3 ч. 1ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до п. 5 ч. 1ст. 3 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно дост. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свободта практику Європейського суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (справа "Ассенов та інші проти Болгарії"). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, inter alia, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справах "Танрікулу проти Туреччини" та "Ґюль проти Туреччини").

Згідно з ч. 4 ст. 284 КПК України про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.
Таким чином, закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силі наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК порядку.
Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором, показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.
У п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13 січня 2011 року в справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.
Як вбачається з матеріалів скарги в провадженні слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_5 перебувало кримінальне провадження №0000441 від 23.04.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України..

Постановою слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_5 від 28.12.2021 вказане кримінальне провадження було закрито.
Частини 1, 2 ст. 22 КПК України передбачають, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.
Розглядаючи скаргу на постанову про закриття кримінального провадження з підстав неправильності та неповноти досудового розслідування, слідчий суддя вважав за необхідне з метою перевірки доводів заявника оглянути матеріали кримінального провадження та надати правову оцінку процесуальним діям слідчого під час проведення досудового розслідування, за наслідками яких була винесена оскаржувана постанова.Так слідчими першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові здійснювалося досудове розслідування кримінального провадження №0000441 від 23.04.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України. Відомості про вчинення вказаного кримінального правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі на підставі ухвали Личаківського районного суду м. Львова від 13.04.2020 у справі №463/3145/20, відповідно до заяви ОСОБА_4 від 30.03.2020 внесено відомості до ЄРДР, за фактом вчинення працівниками УПП у Львівській області ДПП кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України. Згідно заяви ОСОБА_4 від 30.03.2020 вбачається, що 25.03.2020 близько о 21 год. 45 хв. працівники УПП у Львівській області ДПП ОСОБА_7 та ОСОБА_8 перебуваючи на автозаправці «ОККО» в м. Городок, Львівської області, з невідомих причин спричинили ОСОБА_4 тілесні ушкодження.

Так, в ході досудового розслідування допитано в якості потерпілого ОСОБА_4 який показав, що 25.03.2020 він перебуваючи у м. Городок він вирішив заїхати на АЗС «ОККО» Львівської області. Через деякий час, на п`яту колонку, під`їхав автомобіль білого кольору (фургон). До водія даного автомобіля відразу підійшов один із працівників поліції, як стало пізніше відомо ОСОБА_8 . ОСОБА_4 побачив, що даний працівник поліції перебуває без захисної маски на обличчі, тому він вирішив підійти до нього та зробити даному працівнику поліції зауваження за те, що він працює без захисної маски. В момент коли ОСОБА_4 підходив до даного працівника, інший із працівників поліції ОСОБА_7 , на службовому автомобілі здавав до заду та під`їхав до автомобіля білого кольору, який стояв на п`ятій колонці. Підійшовши до ОСОБА_8 , ОСОБА_4 запитав у нього, чому він виконуючи свої службові обов`язки не використовує захисну маску, на що він нічого не відповів. Після цього ОСОБА_4 підійшов до іншого працівника поліції ОСОБА_7 та запитав в нього, чому він також перебуває без захисної маски, на що останній йому також ні чого не відповів.

Далі ОСОБА_8 сів у службовий автомобіль, а ОСОБА_4 підійшов до нього та хотів продовжити розмову із ОСОБА_8 , який сидів у службовому автомобілі. В один момент ОСОБА_7 завдав йому удар двома руками в область грудної клітки, внаслідок чого ОСОБА_4 впав спиною на землю та потилицею вдарився об землю. Після того, як ОСОБА_4 впав, ОСОБА_7 одразу підняв його та сказав «тут багато Вас таких».

Після виклику працівників поліції, ОСОБА_4 підійшов до працівника поліції ОСОБА_7 та запитав в нього, чому він його вдарив, однак відповіді не отримав. В цей час із автомобіля вийшов ОСОБА_8 та сказав ОСОБА_4 , що його затримано, після чого вони відразу повалили ОСОБА_4 на землю та намагались викрутити йому руки за спину, щоб одягнути на нього кайданки. Однак ОСОБА_4 почав чинити опір, та не давав можливості їм одягнути на нього кайданки.

Вставши із землі, ОСОБА_4 розвернувся та опинився лицем до заправки, в один момент до нього підбіг ОСОБА_7 та наніс йому один удар своєю правою рукою в область обличчя, а саме в ніс, внаслідок чого у нього пішла кров. Після даного удару ОСОБА_8 зловив його за голову та нагнув до низу. Тоді ОСОБА_4 впав на коліна, а ОСОБА_8 продовжував тягнути його руку за спину. Після цього, працівники поліції побачили, що у ОСОБА_4 тече кров та викликали швидку медичну допомогу.

Окрім цього слідчим допитані як свідки інспектор взводу 1 роти 2 батальйону 2 УПП у Львівській області ДПП ОСОБА_8 , повідомив, що 25.03.2020 він спільно з інспектором взводу № 2 роти № 2 батальйону № 2 УПП у Львівській області ДПП сержантом поліції ОСОБА_7 заступили на службу в складі екіпажу «Омега 212» з 20 год. 00 хв. по 08 год. 00 хв. 26.03.2020. Здійснюючи патрулювання території автодороги М - 11, сполучення Львів - Шегині, близько 21 год. 24 хв., 25.03.2020 вони заїхали на АЗС «ОККО» за адресою: Львівська область, м. Городок, вул. Львівська, 320-Б, де ними виявлено автомобіль марки Mercedes Benz 410 номерний знак НОМЕР_1 . Оскільки в діях водія транспортного засобу Mercedes Benz 410 вбачались ознаки адміністративного правопорушення ОСОБА_8 підійшов до нього та повідомив про вчинене ним правопорушення та почав перевіряти документи. Під час розгляду справи до нього підійшов невідомий громадянин та почав втручатися, вимагав повернути документи водію автомобіля Mercedes Benz 410 номерний знак НОМЕР_1 та відпустити його. Даному громадянину ОСОБА_8 було повідомлено, що відбувається розгляд справи та зауваження, які виникли будуть взяті до уваги після завершення розгляду справи, однак особа не реагувала та виражався в його сторону нецензурною лексикою. В цей час до нього під`їхав ОСОБА_7 , вийшов із автомобіля та почав спілкуватись із невідомим громадянином, а ОСОБА_8 в цей час сів до службового автомобіля з метою внесення даних водія до електронної постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Через декілька хвилин ОСОБА_8 побачив, що обстановка між чоловіком та ОСОБА_7 загострюється, а тому він вийшов із службового автомобіля та направився до них. Невідомому громадянину, як пізніше нами встановлено ОСОБА_4 , повідомив про адміністративне затримання та вказав, що в разі не виконання законних вимог працівника поліції до нього буде застосовано фізичну силу та спеціальні засоби. Поведінка особи була агресивною, на подані вимоги не реагував, в наслідок чого ними було прийнято рішення застосувати фізичну силу. здійснивши загин руки за спину з метою одягання такому спеціального засобу кайданки. Під час затримання ОСОБА_4 звів руки в замок, що унеможливило одягання кайданок та продовжував чинити опір, внаслідок чого був покладений на землю обличчям до низу.

Поклавши на землю ОСОБА_4 , ОСОБА_8 правим коліном зафіксував його шию для того, щоб даний громадянин не намагався піднятись та просунув ліву ногу йому поміж руки. В цей час підійшла невідома жінка, яка намагалась відштовхнути ОСОБА_8 з ОСОБА_7 від даного громадянина. Після цього вони піднялись, а жінка вхопилась за ліву руку ОСОБА_4 , таким чином вставши між ними. Згодом ОСОБА_4 своєю правою рукою замахнувся та намагався нанести ОСОБА_8 два у дари в область обличчя від яких він відвернувся, проте третій удар громадянин завдав своєю лівою рукою в область обличчя зліва. В цей час сержант поліції ОСОБА_7 намагаючись припинити протиправну поведінку ОСОБА_4 , відштовхнув його, після чого їм вдалось покласти його на землю, для подальшого затримання та одягання кайданок, однак особа чинила супротив.

Відібрано пояснення й в інспектора взводу № 2 роти № 2 батальйону № 2 УПП у Львівській області ДПП сержантом поліції ОСОБА_7 , який повідомив, що 25.03.2020 він заступив на чергування о 20 год. 00 хв. разом із інспектором 1 взводу 2 роти 2 батальйону УПП у Львівській області ДПП ОСОБА_8 для патрулювання на території автодороги М-11 сполучення Львів-Шегині. Надані ним пояснення не суперечили поясненням ОСОБА_8 .

Також ним було виявлено, що даний громадянин має зовнішні ознаки алкогольного сп`яніння, оскільки на зауваження не реагував та виражався в їх сторону нецензурними словами.

Після цього даний громадянин, як пізніше було встановлено, ОСОБА_4 , намагався відкрити двері службового автомобіля та сісти в нього, на зауваження не реагував та продовжував свої дії. Післяцього, ОСОБА_7 витягнув руки в перед, для того щоб збільшити дистанцію між ним і ОСОБА_4 , оскільки останній тягнувся до ручки автомобіля, а на його ремні з правої сторони в кобурі була табельна зброя ОСОБА_7 . Після цього, ОСОБА_4 , на думку ОСОБА_7 , впав через те, що був у стані алкогольного сп`яніння. Після цього ОСОБА_7 підійшов до нього та допоміг йому піднятись із землі та запитав його чи все з ним в порядку, однак останній нічого не відповів та пішов в приміщення заправки.

В цей час ОСОБА_8 сів у автомобіль для заповнення постанови про адміністративне правопорушення. Однак ОСОБА_4 через кілька хвилин вийшов із заправки та знову почав поводити себе неадекватно, а саме штовхати його в груди. В цей час ОСОБА_8 вийшов з автомобіля, підійшов до нас та повідомив, що ОСОБА_4 затримано, за злісну непокору працівнику поліції та вчинення адміністративного правопорушення і попросив пройти його до службового автомобіля для складання протоколу. На що ОСОБА_4 відмовився та повідомив, що нікуди він не піде. Тоді ОСОБА_8 повідомив даному чоловіку про те, що в разі не виконання законних вимог працівника поліції до нього буде застосовано фізичну силу та спеціальні засоби. Після цього даний громадянин знову відмовлявся та після його відмови ОСОБА_8 взяв його за праву руку та намагався загнути її за спину для одягання кайданок. ОСОБА_7 в цей час вчепив його за ліву руку. Однак даний громадянин звів руки в замок, що унеможливлювало одягання на нього кайданки та продовжував чинити опір, внаслідок чого ми положили його на землю спиною, однак потім перевернули його обличчям до низу.

В цей час підійшла невідома жінка, яка намагалась відтягнути ОСОБА_7 з ОСОБА_8 від даного громадянина. В один момент ОСОБА_4 своєю правою рукою замахнувся та намагався нанести два удари в область обличчя ОСОБА_8 , однак останній від цих дій відвернувся та третій удар даний громадянин наніс своєю лівою рукою в область обличчя зліва ОСОБА_8 . Після цього ОСОБА_7 відштовхнув його від ОСОБА_8 та в цей час він намагався нанести ОСОБА_7 удар своєю рукою, однак у нього спрацювала захисна реакція та він своєю рукою намагався зупинити його руку, однак зачепив його обличчя.

Далі вони намагались покласти даного громадянина на землю однак він чинив супротив. Після цього ми розійшлись на безпечну відстань не випускаючи його з поля зору, оскільки останній заспокоївся. Після цього, ОСОБА_7 викликав додатковий екіпаж.

Окрім цього слідчим допитаний в якості свідка ОСОБА_9 , повідомив, що 25.03.2020 року він близько 21 год. 45 хв. на автомобілі марки «Мерседес» р.н.з. НОМЕР_1 заїхав на АЗС «ОККО» в м. Городок, Львівської області, для того щоб заправити автомобіль. Однак при заїзді на дану заправку він порушив правила дорожнього руху, а саме перетнув суцільну лінію.

Враховуючи наведене 01.06.2020 із ОСОБА_4 було проведено слідчий експеримент, з метою встановлення точного механізму завдання потерпілому ОСОБА_4 тілесного ушкодження.

16.06.2020 проведено впізнання із потерпілим ОСОБА_4 , який впізнав особу, що 25.03.2020 спричинила йому тілесні ушкодження та вказав на

ОСОБА_7 .

Згідно висновку службового розслідування від 12.06.2020, що затверджений начальником УПП у Львівській області ДПП встановлено, що дії працівників УПП у Львівській області ДПП необхідно вважати такими, що не суперечать вимогам чинного законодавства України.

Варто зазначити, що слідчим ТУ ДБР досліджувався висновок судово-медичного експерта №622 від 19.05.2020 який проведеий ОСОБА_4 та згідно якого встановлено, що травма носа у вигляді перелому кісток та травма голови у вигляді струсу головного мозку з наявністю синця на обличчі відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, а подряпини на спині до легкого ступеня тяжкості. Дані тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_4 утворились від дії тупих предметів, могли виникнути 25 березня 2020 року.

З метою неупередженого досудового слідства 16.06.2020 проведено тимчасовий доступ до матеріалів кримінального провадження №0000152 від 26.03.2020, за результатом якого встановлено, що у провадженні СВ Городоцького ВП ГУНП у Львівській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000152 від 26.03.2020, по факту вчинення 26.03.2020 ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Проведеним розслідуванням не встановлено факту неефективного проведення досудового розслідування кримінального провадження №0000441 від 23.04.2020 слідчим у кримінальному провадженні. В такому випадку у КПК України передбачена належна правова процедура усунення слідчого від розслідування. Зокрема, у відповідності до п. 8 ч.2 ст.36 КПК України, прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений ініціювати перед керівником органу досудового розслідування питання про відсторонення слідчого від проведення досудового розслідування та призначення іншого слідчого, в тому числі у випадку неефективного досудового розслідування усуното.

Враховуючи наведене, постанова слідчого про закриття кримінального провадження мотивована, її зміст відповідає фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України). Слідчий суддя звертає увагу, що обов`язковими елементами складу злочину є суб`єкт, суб`єктивна сторона, об`єкт та об`єктивна сторона. Висновок про закриття кримінального провадження можливий за відсутності складу злочину у разі, якщо в діянні відсутній хоча б один із наведених елементів. Дослідивши постанову на її відповідність в цій частині то така виконана в повному обсязі з дотриманням вимог встановлених чинним законодавством.

Об`єктивною стороною складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, є дії тобто перевищення влади або службових повноважень через вчинення активних дій, які виходять за межі наданих суб`єкту прав чи повноважень та наслідками у вигляді істотної шкоди охоронюваним законом правам та інтересам окремих громадян, або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб. З об`єктивної сторони злочин передбачений ч. 2 ст. 345 КК України може бути виражений у заподіянні побоїв, а також тілесних ушкоджень легких, середньої тяжкості працівникові правоохоронного органу чи його близьким родичам побоїв, а також легких або середньої тяжкості тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків. Крім того відповідно, до п. 9 Постанови болісними й такими. що ображають особисту гідність потерпілого за ч. 2 ст. 365 КК, необхідно вважати дії, які завдають йому особливого фізичного болю чи моральних страждань. Вони можуть полягати у протиправному застосуванні спеціальних засобів (наручники, гумові кийки, отруйні гази, водомети тощо), тривалому позбавленні людини їжі, води, тепла, залишенні її у шкідливих для здоров`я умовах, використанні вогню, електроструму, кислоти, лугу, радіоактивних речовин, отрути, а також у приниженні честі, гідності, заподіянні душевних переживань, глумлінні тощо.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов' язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При прийнятті процесуального рішення враховано і положення п. 4 ст. 17 КПК України та ст. 62 Конституції України щодо тлумачення усіх сумнівів на користь особи.

У зв`язку із цим, в ході проведення повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування встановлено, що в діях працівників УПП у Львівській області ДПП відсутня обов`язкова ознака складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України - об`єктивна сторона, оскільки працівники поліції діяли відповідно до ст. 42 Закону України «Про національну поліції», а саме застосовували фізичний вплив для припинення вчинення адміністративного правопорушення.

Окрім цього внесення відомостей в ЄРДР за вказаною заявою про кримінальне правопорушення ґрунтується на нормах закону, що було належною підставою для задоволення скарги. Обов`язок слідчого або прокурора чи слідчого судді не вимагав оцінки цими суб`єктами такої заяви (повідомлення) на предмет наявності ознак складу злочину для того, щоб вчинити процесуальну дію, яка полягає у внесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР. Перевірка такої заяви повинна проводитись вже в рамках відкритого кримінального провадження, внесеного до ЄРДР. Лише потім, у разі, якщо посадова особа дійде висновку, що у викладеній ситуації немає ознак складу кримінального правопорушення, вона може винести постанову про закриття кримінального провадження відповідно до ст.284 КПК.

Дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження №0000441 від 23.04.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 365 КК України, судом встановлено, що постанова про закриття кримінального провадження від 28.12.2021 не підлягає скасуванню, а у скарзі слід відмовити.

Керуючись вимогами статей 303, 306, 307, 372 КПК України, -

п о с т а н о в и в:

клопотання задоволити поновити строки на подачу скарги.

В задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_5 , про закриття кримінального провадження, від 28.12.2021 року про закриття кримінального провадження №0000441 від 23.04.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення

Слідчий суддя ОСОБА_1