ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2325/22 Справа № 203/3778/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 травня 2022 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002092 відносно:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, українця, маючого середню освіту, не працевлаштованого, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз:

01 вересня 2021 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до 5 років 3 місяців позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 травня 2022 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
На підставі ч. 1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, шляхом поглинання менш суворого покарання призначеного за цим вироком, більш суворим призначеного вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 вересня 2021 року, ОСОБА_7 остаточно визначено покарання у вигляді 5 років 3 місяців позбавлення волі.
Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишено без змін.
Строк відбуття покарання ОСОБА_7 прийнято обчислювати з 23 березня 2020 року (згідно вироку Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 вересня 2021 року).
Вирішено питання щодо судових витрат на залучення експерта.
Стягнути з ОСОБА_7 :
Як встановлено судом, 10 вересня 2018 року приблизно о 10:00 годині ОСОБА_7 , знаходячись в балці розташованій поблизу перехресть вулиці Миколая Руденка та проспекту Олександра Поля у м. Дніпро, знайшов та підібрав з землі предмети, які за зовнішніми ознаками схожі на гранату РГД-5 (конструктивно оформлений заряд вибухової речовини) та запал УЗРГМ-2, який відноситься до категорії вибухових пристроїв. В цей момент у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на незаконне придбання та носіння вказаної вибухової речовини та вибухового пристрою, без передбаченого законом дозволу, реалізуючи який 10 вересня 2018 року о 10:05 годині, діючи умисно, взяв предмети, які за зовнішніми ознаками схожі на гранату РГД-5 та запал УЗРГМ-2 до внутрішньої кишені, одягненої на ньому куртки, та почав носити при собі, пересуваючись вулицями м. Дніпро до 12:15 години 10 вересня 2018 року, тим самим, ОСОБА_7 порушуючи Інструкцію про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України від 21 серпня 1998 року №622 - придбав та почав умисно без передбаченого законом дозволу носити при собі вибухову речовину та вибуховий пристрій без передбаченого законом дозволу.
Після чого, ОСОБА_7 , маючи при собі вищевказану вибухову речовину та вибуховий пристрій, 10 вересня 2018 року приблизно о 12:00 годині, знаходячись у громадському місці, біля будинку №1 на пл. Десантників у м. Дніпро, почав розпивати алкогольні напої, тим самим порушував громадський порядок, у зв`язку з чим був зупинений працівниками поліції та на нього було складено протокол про адміністративне правопорушення. Під час складання зазначеного протоколу, ОСОБА_7 , на питання працівників поліції про наявність заборонених в цивільному обігу предметів та речовин, повідомив, що у нього при собі знаходяться предмети, які за зовнішніми ознаками схожі на гранату РГД-5 та запал УЗРГМ-2, які ОСОБА_7 добровільно надав для огляду слідчому металеві предмети, які за зовнішніми ознаками схожі на гранату РГД-5 та запал УЗРГМ-2,які знаходилися у внутрішній кишені, одягненої на ОСОБА_7 куртки.
Згідно висновку судової вибухо-технічної експертизи №33/5.2/387 від 27 вересня 2018 року, надані на дослідження предмети являються: одним конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини, а саме спорядженим корпусом ручної, осколкової, наступальної гранати РГД-5, який відноситься до категорії вибухових речовин та придатний для здійснення вибуху; одним уніфікованим запалом ручних гранат, модернізованим, типу УЗРГМ-2, який відноситься до категорії вибухових пристроїв та придатний для здійснення вибуху. Вищезазначені предмети виготовлені промисловим способом.
Правова кваліфікація кримінального правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_7 - ч. 1 ст. 263 КК України, тобто придбання та носіння вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Обвинувачений ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі просить вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 травня 2022 року змінити та зарахувати йому в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення за період з 2018 року по 2020 року, так як напротязі всього цього часу обвинувачений знаходився під слідством в СІЗО.
Позиції учасників судового провадження.
Засуджений в судовому засіданні свою апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній.
Прокурор в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги засудженого заперечував, посилався на її безпідставність та необґрунтованість, просив залишити вирок суду першої інстанції без змін.
Мотиви суду.
Аналізуючи доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо необхідності зарахування йому у строк відбування покарання строк перебування ОСОБА_7 в СІЗО з 2018 року по 2020 рік, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для зміни оскаржуваного вироку та перерахунку строку відбування покарання, з огляду на наступне.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, за вказаних у вироку обставин, а також, щодо кримінально-правової кваліфікації злочину, не оскаржуються, а тому не є предметом апеляційного розгляду.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінальних правопорушень, які могли б істотно вплинути на висновок суду про винуватість ОСОБА_7 , а також на кваліфікацію його дій, не виявлено.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у ч. 1 цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування.
Як вбачається із резолютивної частини вироку, судом першої інстанції при призначенні остаточного покарання ОСОБА_7 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України було застосовано положення ч. 1 ст. 71 КК України, відповідно до яких, за сукупністю вироків, шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного за цим вироком, більш суворим покаранням призначеним за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 вересня 2021 року призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 3 місяці.
При цьому, в резолютивній частині вироку Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 травня 2022 року було зазначено, що строк відбування покарання обвинуваченому відповідно до переднього вироку Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 вересня 2021 року необхідно обчислювати з 23 березня 2020 року.
При цьому, як вбачається із попереднього вироку Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 вересня 2021 року, який було враховано судом першої інстанції при призначенні покарання, вбачається, що запобіжний захід у кримінальному провадженні №0000776 у виді тримання під вартою ОСОБА_7 було обрано 23 березня 2020 року, і строк попереднього ув`язнення з моменту обрання вказаного запобіжного заходу 23 березня 2020 року по день ухвалення вироку Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська 01 вересня 2021 року було зараховано у строк відбування покарання.
Тобто, із наведеного вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 ані у даному кримінальному провадженні №0002092, за ч. 1 ст. 263 КК України, ані у кримінальному провадженні №0000776, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, за яким 01 вересня 2021 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська ухвалено вирок, в СІЗО з 2018 року не перебував.
Тож, з огляду на викладене, оскільки в даному кримінальному провадженні №0002092 відносно ОСОБА_7 , за ч. 1 ст. 263 КК України запобіжний захід не обирався, то колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для застосування ч. 5 ст. 72 КК України і перерахунку строку відбування покарання за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 травня 2022 року, починаючи з 2018 року по 2020 рік, як про це просить обвинувачений в апеляційній скарзі.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_7 підлягає залишенню без задоволення, а вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 травня 2022 року залишенню без змін.
Тож, на підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 404, 407, 419 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 травня 2022 року відносно ОСОБА_7 , за ч. 1 ст. 263 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді Дніпровського
апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4