Номер провадження: 11-кп/813/1455/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.06.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 25.05.2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України у кримінальному провадженні №0000982 від 13.07.2020 року,-

установив
Зміст оскарженого судового рішення та обставини, встановлені судом першої інстанції
Оскарженою ухвалою районного суду під час судового розгляду кримінального провадження задоволено клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу з застави на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
Рішення суду мотивоване тим, що обвинувачений ОСОБА_8 порушив раніше обраний запобіжний захід у вигляді застави, а саме будучи належним чином повідомлений про час та дату судових засідань, не з`являвся за викликом до суду без поважних причин, не повідомляв про причини своєї неявки, та порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, у зв`язку з чим ОСОБА_8 було оголошено у розшук, а прокурором під час розгляду клопотання надано достатньо матеріалів (доказів), які є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала
Не погоджуючись з рішенням суду, захисник ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора та обрати відносно обвинуваченого запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту або особистого зобов`язання.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник зазначає, що:

- клопотання прокурора необґрунтоване, ризики не підтверджені;

- судом дані про особу обвинуваченого не враховані, зокрема його незадовільний стан здоров`я, наявність постійного місця проживання.

Крім того, захисник зазначає, що ОСОБА_8 належно виконував покладені на нього обов`язки щодо запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту у рамках провадження про його видачу компетентним органам Чеської Республіки за вчинення двох умисних злочинів.

Позиції учасників судового розгляду стосовно поданої апеляційної скарги
Заслухавши суддю-доповідача, виступ захисника обвинуваченого, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги та просив ухвалу суду залишити без змін, дослідивши матеріали судової справи, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви апеляційного суду
Як вбачається з матеріалів провадження, на розгляді в Київському районному суді м. Одеси знаходяться матеріали кримінального провадження №0000982, внесеного до ЄРДР 13.07.2020 року, відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Відповідно до ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення, чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до вимог ч.1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч.8-10 ст.182 КПК України у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Питання про звернення застави в дохід держави вирішується слідчим суддею, судом за клопотанням прокурора або за власною ініціативою суду в судовому засіданні за участю підозрюваного, обвинуваченого, заставодавця, в порядку, передбаченому для розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу. Неприбуття в судове засідання зазначених осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду питання, не перешкоджає проведенню судового засідання.

У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 цього Кодексу.

Вказані вимоги кримінального процесуального закону суддею дотримані, його висновки про необхідність застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованими, адже обвинувачений не з`явився за викликами в судові засідання, є громадянином іншої країни, а також, усвідомлюючи, що відносно нього обраний запобіжний захід у вигляді застави, намагався виїхати за межі України.

Посилання ж апелянта на недоведеність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, апеляційний суд відхиляє, виходячи з наступного.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. Слідчий суддя, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного/обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний/обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Перевіряючи обґрунтування суду першої інстанції щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, апеляційний суд встановив належне обґрунтування судом наявності зазначених ризиків в оскаржуваній ухвалі.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність заявлених прокурором ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою, обумовлені суспільною необхідністю, є пропорційними та обґрунтованими щодо обмеження конституційних прав і свобод обвинуваченого, оскільки суд першої інстанції дотримався при розгляді клопотання прокурора приписів ст. 331 КПК України.

Щодо існування ризику того, що обвинувачений ОСОБА_8 може переховуватися від суду, а також того, що він переховується від суду, суддею першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали обґрунтовано було взято до уваги, що обвинувачений не з`являвся за викликами в судові засідання, а також те, що він, усвідомлюючи, що відносно нього обраний запобіжний захід у вигляді застави, будучи громадянином іншої країни намагався виїхати за межі України, був оголошений у розшук, тобто в даному випадку доведений ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК, а також те, що обвинувачений ОСОБА_8 переховується від суду.

На думку апеляційного суду, встановлена в ухвалі суду першої інстанції наявність зазначених ризиків, передбачених п.п.1, 3, ч.1 ст.177 КПК України, відповідає фактичним обставинам справи, при розгляді апеляційної скарги не спростована, будь-яких доказів про зменшення або зникнення цих ризиків стороною захисту не надано.

Посилання сторони захисту на незадовільних стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_8 , як на підставу неможливості застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, апеляційний суд відхиляє, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в слідчому ізоляторі організовуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я.

Положеннями наказу Міністерства юстиції України № 460/5 від 18.03.2013 року «Про затвердження Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України», наказу Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України № 239/5/104 від 10.02.2012 року «Про затвердження Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту» визначено, що медична частина забезпечує надання первинної лікувально-профілактичної допомоги ув`язненим і засудженим.

Керівництво слідчого ізолятору забезпечує допуск відповідного лікаря-фахівця чи направлення хворого на лікування до обраного начальником медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку. Особа, узята під варту, має право на вільний вибір лікаря. Керівництво слідчого ізолятору забезпечує допуск обраного особою лікаря-фахівця.

Окрім того, в матеріалах провадження не міститься жодних медичних документів з приводу того, що обвинувачений не може отримувати належне лікування в умовах утримання в слідчому ізоляторі, вільно обирати лікаря чи бути направленим на лікування до обраного закладу охорони здоров`я в передбаченому законом порядку.

З огляду на викладене вище, зокрема, з урахуванням обставин вчинення інкримінованого ОСОБА_8 злочину, майнового та сімейного стану обвинуваченого, який не має стабільного джерела доходів та законних засобів до існування, офіційно не працевлаштований, характеристику його особи та наявність вищенаведених ризиків, передбачених ст.177 КПК України, колегія суддів вважає, що судом 1-ої інстанції прийняте законне та обґрунтоване рішення, а відносно обвинуваченого ОСОБА_8 на теперішній час неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід, оскільки він не зможе запобігти наявним ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, які об`єктивно подовжують існувати з огляду на зазначені апеляційним судом обставини.

Матеріали справи не містять відомостей про обставини, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою, апеляційним судом не встановлено.

Отже, на думку апеляційного суду, зазначені ризики виправдовують продовження строку дії найсуворішого запобіжного заходу тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , та дають апеляційному суду можливість прийти до висновку про обґрунтованість рішення районного суду про наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який у цьому випадку, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 376, 392, 399, 403, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,
постановив
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 25.05.2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України у кримінальному провадженні №0000982 від 13.07.2020 рокузалишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню касаційному оскарженню не підлягає.
Судді Одеського апеляційного суду
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4