ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/194/22 Справа № 209/3738/16-к Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2022 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представників потерпілого ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000122 за апеляційними скаргами прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_6 , який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, представників потерпілого ОСОБА_13 - адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на вирок Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 липня 2021 року щодо
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Швечоніса Вільнюської області, Литва, громадянин України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився в м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, громадянин України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, п.п. 7, 12 ч. 2 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати, у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, ухвалити новий вирок, яким: - ОСОБА_12 визнати винним та призначити покарання: - за п.п. 7, 12 ч.2 ст.115 КК України у виді позбавлення волі строком на 15 років; - за ч.4 ст.296 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років; на підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 15 років; - ОСОБА_11 визнати винним та призначити покарання: - за п.п. 7, 12 ч.2 ст.115 КК України у виді позбавлення волі строком на 15 років; - за ч.4 ст.296 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років; на підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 15 років; в іншій частині вирок суду залишити без змін.
Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що суд першої інстанції визнав недопустимими доказами протоколи слідчих експериментів за участю свідків та обвинувачених, а також відеозаписи до цих слідчих експериментів, оскільки в протоколах не міститься інформація про те, що відбувалося під час слідчої дії, а стенограми вказаних слідчих експериментів не підписані учасниками слідчої дії та були виготовлені на підставі відеозаписів, що містяться на компакт-дисках, які були надані прокурором під час судового розгляду, та які (диски) також не підписані учасниками слідчої дії, що є порушенням вимог ст. 105 КПК України.
Однак, перед проведенням вищезазначених слідчих експериментів їх учасникам роз`яснювались їх права та обов`язки, повідомлялось про застосування відеозапису, а також про складання стенограми. При цьому учасники слідчих експериментів не заперечували щодо фіксації ходу та результатів слідчої дії за допомогою відеозапису із подальшим складанням стенограми.
Зокрема, при проведенні слідчих експериментів із ОСОБА_12 та ОСОБА_11 були присутні їх захисники, які підтримали саме такий порядок проведення даної слідчої дії, при цьому від учасників цієї слідчої дії зауважень не надходило.

У подальшому, учасники цих слідчих експериментів, а саме: ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 були допитані під час судового розгляду та повідомили, що у ході слідчих експериментів все фіксувалось на відеозапис та зауважень з цього приводу вони на той час не мали.

Свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 також зазначали, що підтримують показання, надані на слідчих експериментах, оскільки тоді обставини пам`ятали краще.
Таким чином, будь-яких порушень кримінального процесуального законодавства при проведенні слідчих експериментів допущено не було, оскільки показання від учасників у ході проведення цієї слідчої дії отримано без порушення вимог КПК України.

Також, суд, визнавши недопустимими доказами компакт-диски з відеозаписами зазначених вище слідчих експериментів, порушив вимоги кримінального процесуального закону, оскільки матеріали кримінального провадження не містять будь-яких об`єктивних даних про те, що надані прокурором оптичні диски містять електронні документи, створені не під час проведення слідчих експериментів з ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , та ОСОБА_17 , а в інший час чи за інших обставин чи спосіб.

Зазначає, що суд першої інстанції при ухвалені виправдувального вироку не дотримався вимог п.1 ч.3 ст.374 КПК України, оскільки як у мотивувальній, так і в резолютивній частинах вироку, відсутнє посилання на конкретний пункт, частину та статтю КПК України, як підставу виправдання.

Окрім того, зазначена у вироку підстава виправдання ОСОБА_11 та ОСОБА_12 за ч.4 ст.296 КК України - не доведення обвинувачення, взагалі не передбачена ст. 373 КПК України.
Вказує на те, що судом першої інстанції встановлено наявність об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого п.п.7,12 ч.2 ст.115 КК України, в діях ОСОБА_11 , але виправдано його у зв`язку з відсутністю вини, тобто суб`єктивної сторони складу цього кримінального правопорушення.
Так, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_11 , перебуваючи на території нафтобази, здійснював постріли з власної помпової рушниці, однак не встановлено, що ОСОБА_11 перебував у стані необхідної оборони.

Стверджує, що саме по собі застосування вогнепальної зброї ОСОБА_11 на території діючого вибухонебезпечного підприємства, за відсутності у нього стану необхідної оборони, незалежно від застосування зброї іншими особами як до, так і під час конфлікту, вказує на явну неповагу ОСОБА_11 до суспільства та громадського порядку.

Також, за обставин встановлених судом, а саме те, що приводом для прибуття озброєних менеджерів ОСОБА_12 та ОСОБА_11 на територію нафтобази, які за показами обвинувачених не мали трудових обов`язків щодо здійснення збройної охорони території нафтобази, є наявність на її території озброєних осіб, а також обізнаність обвинувачених щодо застосування даними особами вогнепальної зброї, тим більше вказує на мотив в діях ОСОБА_12 та ОСОБА_11 у вигляді неповаги до суспільства та громадського порядку.

Зазначає, що суд першої інстанції, як на одну з підстав виправдання ОСОБА_11 та зміни кваліфікації ОСОБА_12 вказує на відсутність попередньої змови обвинувачених, однак судом встановлено, що приводом для прибуття ОСОБА_12 та ОСОБА_11 на територію нафтобази є повідомлення сторожа ОСОБА_18 за допомогою телефонного зв`язку ОСОБА_12 про знаходження озброєних людей на території підприємства ПП «Дніпрокомплект», здійснення ними пострілів, після чого, обвинувачені, маючи при собі вогнепальну зброю, починають діяти спільно та разом вирушають на територію нафтобази, що свідчить про наявність у них домовленості на спільні дії та наявність спільного умислу, при цьому вони не викликали працівників поліції.

Також суд першої інстанції помилково дійшов висновку про відсутність доказів того, що обвинувачені дістали зброю із сумки лише коли побачили озброєних осіб, оскільки в ході судового розгляду досліджено відеозаписи з камер відеоспостереження встановлених на території нафтобази, та на відеозаписі з камери №7 видно, як приблизно о 9 год. 51 хв. 38 с. двоє осіб зі зброєю без чохлів, один з яких з рюкзаком, прямують в сторону в`їзних воріт нафтобази.

Однак, судом першої інстанції взагалі не надано оцінку відеозаписам з камер відеоспостереження на нафтобазі.

При цьому, відповідно до висновку комплексної балістичної експертизи №12/4.6/3.1/3.2-383 від 21.07.2016, гільзи патронів калібру 7,62x39 знайдені на місці події в кількості 27 штук були відстріляні саме з карабіну Форт, що належить ОСОБА_12 .

Вказує на те, що наявність при собі у ОСОБА_12 двох магазинів до карабіна, в одному з яких було не менш ніж 27 патронів калібру 7,62x39, та другого спорядженого 17 патронами, який досліджено у ході судового розгляду, також свідчить про те, що обвинувачений заздалегідь підготувався до збройного конфлікту та мав умисел саме на вбивство та спростовує висновок суду першої інстанції про випадкову наявність зброї у обвинувачених.

Однак, судом першої інстанції не надано відповідну оцінку у вироку речовим доказам дослідженим у залі суду.

Стверджує, що після того, як обвинувачені побачили озброєних осіб на території нафтобази вони мали можливість безпечно для себе залишити територію, не вступаючи навіть у словесний конфлікт, однак ОСОБА_12 та ОСОБА_11 пішли на зближення, вперед, а не назад до воріт, що свідчить про наявність попередньої змови на застосування вогнепальної зброї та вбивство.

Показання обвинувачених про те, що вони стріляли тільки вверх, а не в ОСОБА_19 повністю спростовуються як протоколами проведення слідчих експериментів за їх участю, так і за участю свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_21 , які підтвердили дані обставини і під час допитів у суді.

При цьому, дані показання підтверджуються висновком медико-криміналістичної експертизи №766-МК, висновком медико-криміналістичної експертизи №713-МК, висновком судово-балістичної експертизи №08/3/3-582.

Окрім того, лише перше влучання відбулося коли ОСОБА_19 перебував у вертикальному положенні, інші три влучання відбулися коли загиблий перебував вже у горизонтальному положенні та траєкторія польоту куль була зверху вниз.

Дані обставини також повністю підтверджуються висновком комплексної балістичної експертизи №08/3.2-313, №01/5.1-2006 від 16.08.2016, предметом дослідження якої був одяг загиблого ОСОБА_19 .

Тобто дві комплексні балістичні експертизи підтверджують факт того, що три з чотирьох поранень ОСОБА_19 отримав вже у лежачому положенні.

До аналогічних висновків прийшов експерт, що проводив судово-медичну експертизу №574-Е.

Таким чином, дана обставина свідчить про умисел ОСОБА_12 та ОСОБА_11 саме на вбивство ОСОБА_19 .

Зазначає, що дії ОСОБА_12 та ОСОБА_11 виключають сам факт перебування у стані необхідної оборони, оскільки свідоме, підготовлене, втручання у збройний конфлікт є діями, характерними для нападу, а не для захисту.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_22 перший застосував вогнепальну зброю проти ОСОБА_23 , здійснивши постріл в землю перед ОСОБА_23 , а вже після цього ОСОБА_23 здійснив постріл з рушниці в ноги ОСОБА_22 , в результаті чого спричинив ОСОБА_12 тілесні ушкодження.

Застосування вогнепальної зброї першим також свідчить про відсутність перебування ОСОБА_12 в стані необхідної оборони.

Стверджує, що дії ОСОБА_11 , які виразились у тому, що останній, маючи при собі заздалегідь підготовлену вогнепальну зброю, здійснюючи з близької відстані постріли, забезпечуючи таким чином вогневу перевагу над загиблим ОСОБА_19 та перешкоджаючи надання допомоги ОСОБА_19 з боку інших осіб, які своїми діями могли б перешкодити ОСОБА_12 довести злочинний умисел до кінця, хоча і не є безпосередньою причиною смерті ОСОБА_19 , однак відповідно до положень Постанови ПВСУ №2 від 07.02.2003 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», також мають бути кваліфіковані за п.п. 7, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.296 КК України.

Враховуючи вищевикладене, судом першої інстанції допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме кваліфіковано дії ОСОБА_12 за ст.118 КК України, яка у даному випадку не підлягає застосуванню.

В апеляційній скарзі представник потерпілого ОСОБА_13 - адвокат ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати, у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, ухвалити новий вирок, яким: - ОСОБА_12 визнати винним та призначити покарання: - за п.п. 7, 12 ч.2 ст.115 КК України у виді позбавлення волі строком на 15 років; - за ч.4 ст.296 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років; на підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 15 років; - ОСОБА_11 визнати винним та призначити покарання: - за п.п. 7, 12 ч.2 ст.115 КК України у виді позбавлення волі строком на 15 років; - за ч.4 ст.296 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років; на підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 15 років; цивільний позов потерпілого ОСОБА_13 задовольнити в повному обсязі.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тими же обставинами, які викладені в апеляційній скарзі прокурора.
В апеляційній скарзі представник потерпілого ОСОБА_13 - адвокат ОСОБА_8 просить вирок суду скасувати, у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, ухвалити новий вирок, яким: - ОСОБА_12 визнати винним та призначити покарання: - за п.п. 7, 12 ч.2 ст.115 КК України у виді позбавлення волі строком на 15 років; - за ч.4 ст.296 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років; на підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 15 років; - ОСОБА_11 визнати винним та призначити покарання: - за п.п. 7, 12 ч.2 ст.115 КК України у виді позбавлення волі строком на 15 років; - за ч.4 ст.296 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років; на підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 15 років; уточнену позовну заяву потерпілого про стягнення матеріальної та моральної шкоди з обвинувачених задовольнити в повному обсязі.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тими же обставинами, які викладені в апеляційній скарзі прокурора.
Окрім того зазначив, що посилання суду на те, що свідки ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_20 , ОСОБА_15 , ОСОБА_24 не могли пояснити причини свого приїзду на територію бази, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , не може вказувати на відсутність в діяннях обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_11 хуліганських мотивів щодо їх прибуття на територію ПП "Дніпрокомплект".
Зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги на розбіжності та неузгодженість в показах свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_20 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_14 щодо подій 20.04.2016 року, які значно різняться на досудовому розслідуванні та під час судового розгляду, що наштовхує на висновок про їх неправдивість та намагання приховати повну картину подій злочинів й допомогти обвинуваченим ОСОБА_12 та ОСОБА_11 ухилитися від справедливого покарання.
За обставин, викладених у вироку, 20.04.2016 року близько 10.00 години ранку охоронець підприємства ПП «Дніпрокомплект», що розташовано за адресою: Дніпропетровська область, м. Кам`янське (Дніпродзержинськ), вул. Західний проїзд, буд. 2, ОСОБА_18 зателефонував менеджеру підприємства «Дніпрокомплект» ОСОБА_12 та повідомив його про хуліганські дії з боку невідомих осіб, які проникли на територію підприємства зі зброєю. Після цього, ОСОБА_12 , який згідно до Наказу № 0101/1 від 01.10.2015 року офіційно працевлаштований на посаді менеджера на ПП "Дніпрокомплект", разом з ОСОБА_11 , який згідно до наказу № 0103/1 від 01.03.2016 року офіційно працевлаштований на посаді менеджера на ПП "Дніпрокомплект", 20.04.2016 року біля 10.30 годин прибули на автомобілі Мітцубіші Карізма червоного кольору д.з. НОМЕР_1 до території підприємства за адресою: м. Дніпродзержинськ (Кам`янське) вул. Західний проїзд б.2, маючи в сумці при собі вогнепальну зброю: нарізний мисливський карабін Форт мод. 202 № НОМЕР_2 , калібру 7,62x39мм, промислового виробництва, який придатний до стрільби, заряджений не менш як 27 патронами калібру 7,62x39мм. зареєстрований за ОСОБА_12 , та заряджену гладкоствольну помпову (з рухливою цівкою системи Кольта) восьмизарядну /7+1/ мисливську рушницю 12-го калібру ARMEDмоделі Gladiator №4312, виробництва Туреччини, яка придатна для стрільби.
Приїхавши до ПП "Дніпрокомплект", що знаходиться за адресою: м. Кам`янське (Дніпродзержинськ), вул. Західний проїзд, буд. 2, обвинувачені ОСОБА_12 та ОСОБА_11 не змогли заїхати на територію підприємства, та вимушені були залишити автомобіль, на якому приїхали, на відстані близько 150 метрів від воріт, оскільки проїзд до воріт був перегороджений невідомим автомобілем.
Підійшовши до воріт, які були зачинені, ОСОБА_12 та ОСОБА_11 побачили сторожа ОСОБА_18 , та попросили його відкрити ворота, на що сторож повідомив їм, що відчиняти ворота не буде, оскільки на території підприємства знаходяться озброєні люди, з боку яких на нього здійснюються погрози.
З метою перевірки обставин перебування на території підприємства невідомих озброєних осіб, обвинувачений ОСОБА_12 переліз через ворота, а ОСОБА_11 перекинув йому через ворота сумку із зброєю. Після чого ОСОБА_12 відчинив хвіртку та на територію підприємства зайшов ОСОБА_11 .
Побачивши, що на території підприємства знаходяться невідомі озброєні люди, ОСОБА_12 взяв із сумки нарізний мисливський карабін Форт мод. 202 № НОМЕР_2 ,калібру 7,62x39мм, промислового виробництва, а Горб взяв із сумки належну йому гладкоствольну помпову (з рухливою цівкою системи Кольта) восьмизарядну /7+1/ мисливську рушницю 12-го калібру ARMEDмоделі Gladiator №4312.
У цей час, потерпілий ОСОБА_19 разом із ОСОБА_16 , знаходячись на значній відстані від входу на територію ПП «Дніпрокомплект», побачивши ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , пішли їм назустріч. При цьому ОСОБА_25 тримав в руках заряджену помпову багатозарядну рушницю ARMEDPas12.20-76-3 12 калібру, а ОСОБА_16 тримав в руках заряджену помпову багатозарядну рушницю "MAVERIC 88".
Коли відстань між ОСОБА_26 та ОСОБА_12 була близько 1 метра, а між ОСОБА_16 та ОСОБА_11 близько 5-7 метрів, ОСОБА_23 та ОСОБА_12 вступили в словесну перепалку між собою. В ході виниклого конфлікту, ОСОБА_19 , висловлюючись нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_12 , взявши руками за приклад та дуло рушницю, яка була при ньому, штовхнув ОСОБА_12 тильною стороною рушниці в ділянку тулубу, та після цього наніс удар рукою по обличчю ОСОБА_12 .
Після цього, ОСОБА_22 привів в готовність до стрільби свій мисливський карабін Форт мод. 202 № НОМЕР_2 , калібру 7,62x39мм, промислового виробництва, та для зупинення агресивних дій ОСОБА_23 , здійснив постріл в землю перед ОСОБА_23 , а ОСОБА_23 здійснив постріл з рушниці ARMEDPas12.20-76-3 12 калібру в ноги ОСОБА_22 , в результаті чого спричинив ОСОБА_12 тілесні ушкодження згідно із висновком судово-медичної експертизи № 687 від 13.06.2016 у вигляді: поранення лівої гомілки в ніжній третині (з інородними тілами в м`яких тканинах гомілки, високої щільності, округлої форми в діаметрі до 0,5 см) на відстані 16,5 см. від підошвеної поверхні вгору з розповсюдженням на внутрішню та зовнішню поверхню гомілки, на ділянці 16,5x11см, в діаметрі від 0.2 до 0.8см. вищезазначені пошкодження у вигляді ран у сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Зазнавши нападу з боку ОСОБА_23 та отримавши вогнепальне поранення від його пострілу, ОСОБА_12 , перебуваючи у в стані необхідної оборони, почав відходити задом віл ОСОБА_23 в напрямку воріт та здійснював постріли з нарізного мисливського карабіну Форт мод. 202 № НОМЕР_2 , калібру 7,62x39мм, промислового виробництва в напрямку ОСОБА_23 , а ОСОБА_23 здійснював постріли з рушниці ARMEDPas12.20-76-3 12 калібру в напрямку ОСОБА_12 .
В процесі перестрілки ОСОБА_12 , перевищуючи межі необхідної оборони, здійснив не менше 27 пострілів в бік ОСОБА_19 заподіявши йому одне вогнепальне поранення в ділянку лівого плечового суглобу, одне вогнепальне поранення правої половини грудної клітини, одне вогнепальне поранення правого передпліччя, одне вогнепальне поранення лівого стегна по задній поверхні, одне вогнепальне поранення лівої гомілки в верхній третині, та одне вогнепальне поранення лівої гомілки в нижній третині. Виявлена сполучена тупа травма тіла відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, по ознаці небезпеки для життя та в даному випадку призвела до смерті (п.п. 2.1.3. Наказ № 6, МОЗ України від 17.01.1995 року), виникла незадовго до потрапляння у лікарню.
Смерть ОСОБА_19 настала від сполученої тупої травми тіла, яка супроводжувалася переломами кісток, ушкодженням внутрішніх органів, судин шиї та ускладнилася гострою крововтратою, про що свідчать: виявлені пошкодження та ознаки шоку: рідкий стан крові, малокров`я внутрішніх органів, крововиливи під внутрішньою оболонкою серця, в лівій плевральній порожнині 600 мл, у в правій - 200 мл рідкої крові.
Таким чином, ОСОБА_12 , здійснивши значну кількість пострілів у напрямку ОСОБА_19 , скоїв його умисне вбивство при явній невідповідності спричиненої йому шкоди, небезпечності посягання потерпілого та обстановці захисту.
Вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 липня 2021 року дії ОСОБА_12 перекваліфіковано з п.п. 7, 12 ч.2 ст. 115 КК України, за ознаками умисного вбивства, з хуліганських мотивів, вчинене за попередньою змовою групою осіб, на ст.118 КК України, за ознаками умисного вбивства при перевищенні меж необхідної оборони, визнано ОСОБА_12 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ст.118 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки; на підставі ст.75 КК України ОСОБА_12 звільнений від відбуття покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку на 2 роки та покладанням певних обов`язків, передбачених ст.76 КК України; також вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів.
Цим же вироком з ОСОБА_12 стягнуто на користь ОСОБА_13 в рахунок відшкодування моральної шкоди - 100 000 грн.
Органом досудового слідства ОСОБА_11 обвинувачується в тому, що 20.04.2016 року близько 10.00 години ранку охоронець підприємства ПП «Дніпрокомплект», що розташовано за адресою: Дніпропетровська область, м. Кам`янське (Дніпродзержинськ), вул. Західний проїзд, буд. 2, ОСОБА_18 зателефонував менеджеру підприємства «Дніпрокомплект» ОСОБА_12 та повідомив останнього про хуліганські дії з боку невідомих осіб, що відбуваються на території підприємства. Після чого, ОСОБА_12 20.04.2016 року біля 10.30 години разом з менеджером ПП «Дніпрокомплект» ОСОБА_11 прибули на територію підприємства за адресою: м. Дніпродзержинськ (Кам`янське) вул. Західний проїзд б.2, маючи при собі вогнепальну зброю: нарізний мисливський карабін Форт мод. 202 № НОМЕР_2 , калібру 7,62x39мм, промислового виробництва, який придатний до стрільби, заряджений не менш як 27 патронами калібру 7,62x39мм., зареєстрований за ОСОБА_12 , та гладкоствольну помпову (з рухливою цівкою системи Кольта) восьмизарядну /7+1/ мисливську рушницю 12-го калібру ARMED моделі Gladiator №4312, виробництва Туреччини, яка придатна для стрільби, заряджена не менш 8 патронами 12 калібру та зареєстрована за ОСОБА_11 , що знаходилась в бойовій готовності.

З метою припинення хуліганських дій та з метою захисту вчинення групових хуліганських дій внаслідок явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю та застосуванням вогнепальної зброї ОСОБА_12 разом з ОСОБА_11 привели зброю в бойову готовність, для здійснення пострілів, усвідомлюючи небезпечну та смертельну дію цієї зброї. При цьому, діючи групою осіб, голосно висловлювались нецензурною лайкою в бік присутніх на території підприємства осіб та виказували погрозу застосування зброї, демонструючи її оточуючим.

У цей час, потерпілий ОСОБА_19 , знаходячись на значній відстані від входу на територію ПП «Дніпрокомплект», усвідомлюючи, що ОСОБА_12 та ОСОБА_11 висловлюючи погрози, зайшли на територію вказаного підприємства зі зброєю в руках, яка направлена в його бік, та в напрямку людей, з якими він приїхав на вищевказану територію, побачивши, що ОСОБА_12 та ОСОБА_11 в змозі реально здійснити свої погрози застосувавши до нього насильство, та побоюючись виконання цих погроз через наявну небезпеку для себе та оточуючих, вирішив разом з ОСОБА_16 підійти до ОСОБА_12 та ОСОБА_11 з метою припинення їх хуліганських дій. Однак, ОСОБА_12 та ОСОБА_11 не бажаючи дотримуватися загально визнаних правил поведінки і моральності, тобто перебуваючи в громадському місці, грубо порушуючи громадський порядок та нормальний режим роботи підприємства, з мотивів явної неповаги до суспільства, нахабно поводячись, безпричинно, з особливою зухвалістю, публічно, ігноруючи елементарні загальновизнані правила поведінки та моральності, виражаючись нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_19 принижуючи його честь та гідність, здійснюючі опір особі, яка припиняла їх хуліганські дії, направили зброю в їх бік.

ОСОБА_19 та ОСОБА_16 бажаючи припинити злочинні дії шляхом перемовин, не зупиняючись, будучи вимушеними також демонструвати зброю, яка була при них, не направляючи її в бік ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , рушили у напрямку ОСОБА_12 та ОСОБА_11 .

Після чого, ОСОБА_26 наблизившись до ОСОБА_12 , на відстань близько 1 метру, а ОСОБА_16 до ОСОБА_11 на відстані близько 5-7 метрів, вступили в словесну перепалку. В ході конфлікту, ОСОБА_19 , застосовуючи силу, взявши руками зброю, яка була при ньому за приклад та дуло, штовхнув ОСОБА_12 тильною стороною зброї в ділянку тулубу, після чого ОСОБА_12 , продовжуючи свої хуліганські дії, зробив постріли зі своєї зброї в землю і напрямок ніг ОСОБА_19 , на що ОСОБА_26 здійснив постріли в напрямку ніг ОСОБА_12 .

В результаті вказаних дій ОСОБА_19 спричинив ОСОБА_12 тілесні ушкодження згідно висновку судово-медичної експертизи №687 від 13.06.2016 у вигляді: поранення лівої гомілки в ніжній третині (з інородними тілами в м`яких тканинах гомілки, високої щільності, округлої форми в діаметрі до 0,5 см) на відстані 16,5 см. від підошвеної поверхні вгору з розповсюдженням на внутрішню та зовнішню поверхню гомілки, на ділянці 16,5x11см, в діаметрі від 0.2 до 0.8 см вищезазначені пошкодження у вигляді ран у сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Після отриманих вказаних тілесних ушкоджень, у ОСОБА_11 та ОСОБА_12 виник злочинний намір, спрямований на умисне вбивство ОСОБА_19 , тобто на умисне противоправне заподіяння смерті іншій людині за попередньою змовою групою осіб та з хуліганських мотивів.

Діючи умисно, з хуліганських спонукань із застосуванням вогнепальної зброї, ОСОБА_12 за попередньою змовою групою осіб, тобто зі співвиконавцем хуліганства ОСОБА_11 , з відома, сприяння та мовчазної згоди останнього, з метою вбивства з хуліганських мотивів, бажаючи пострілом влучити та вбити потерпілого ОСОБА_19 , який на той час знаходився на території ПП «Планета 2000» один, оскільки особи які з ним прибули на вказану території після перших пострілів ОСОБА_12 та ОСОБА_11 втекли в небезпечне місце, ОСОБА_12 та ОСОБА_11 привели у бойову готовність вогнепальну зброю: нарізний мисливський карабін Форт мод. 202 № НОМЕР_2 , калібру 7,62x39 мм, промислового виробництва, який придатний до стрільби, заряджений не менш як 27 патронами калібру 7,62x39 мм, що знаходився в руках ОСОБА_12 , гладкоствольну помпову (з рухливою цівкою системи Кольта) восьмизарядну /7+1/ мисливську рушницю 12-го калібру ARMEDмоделі Gladiator№4312, виробництва Туреччини, яка придатна для стрільби, заряджена не менш 8 патронами 12 калібру, та знаходилась в руках ОСОБА_11 . Зазначена зброя знаходилась в руках у вказаних осіб весь час при здійсненні хуліганства 20.04.2016 року на території підприємства «Планета 2000» в горизонтальному положенні.

Діючи з хуліганських мотивів та з особливою зухвалістю ОСОБА_12 і ОСОБА_11 з близької відстані здійснили не менше 27 постріли в бік потерплого ОСОБА_19 . Від перших 2 пострілів в область плеча та грудної клітки здійснених ОСОБА_12 потерпілий впав на землю, та не міг чинити опір, а ОСОБА_12 доводячи свій злочинний намір направлений на позбавлення життя з хуліганських мотивів за попередньою змовою групою осіб, прицільно 4 рази вистрелив в лежачого потерпілого, своїми діями заподіявши останньому смерть, а ОСОБА_11 за мовчазною згодою з ОСОБА_12 , діючи на досягнення спільної злочинної мети в рамках попередньої змови, здійснив не менше 2 пострілів в бік ОСОБА_23 .

Після здійснення пострілів, усвідомлюючи, що вчинених ними дій достатньо для настання смерті ОСОБА_19 , ОСОБА_12 разом з ОСОБА_11 зникли з місця вчинення злочину.

Внаслідок умисних дій, направлених на заподіяння смерті ОСОБА_19 останні спричинили потерпілому тілесні ушкодження згідно висновку судово- медичної експертизи № 574-е від 26.05.2016 у вигляді:

- рани по передньо-зовнішній поверхні лівого плечового суглобу округла рана з дрібнозубчастими осадженими краями з дефектом шкіри діаметром 0,7 см розташована на відстані 161 см від підошви (рана №1), яка продовжується лінійним рановим каналом з пошкодженням лівої плечової кістки, проникає в ліву плевральну порожнину з наскрізним пошкодженням верхівки лівої легені та скінчується кулею у м`язах 3-го міжребір`я по біляхребтовій лінії з напрямком ранового каналу зліва направо декілька згори вниз та спереду назад та глибиною 20см;

- рана в 4-му межребір`ї по білягрудинній лінії праворуч на відстані 1,0 см праворуч від середньогрудинної лінії та 139 см вгору від підошви овальна 0,8x0.6 см з осадненням шкіри шириною 1,5 см по нижньому краю рани (рана№2), яка продовжується лінійним рановим каналом в жировій клітковині та м`язах правої половини грудної клітини з наскрізним пошкодженням рукоятки грудини, сонної артерії праворуч та сліпо скінчується стороннім тілом (кулею) в тілі 5-го шийного хребця з напрямком ранового каналу знизу вгору, спереду назад, справа наліво та глибиною 18 см;

- по передньовнутрішній поверхні лівої гомілки у верхній третині на відстані 45 см від підошви, розміром 0,7x0,6 см з осадженням шкіри шириною до 0,4 см по лівому нижньому краю (рана №3), яка продовжується рановим каналом в кістках лівої гомілки з руйнацією костної речовини, розподіляється на декілька ранових каналів з пошкодженням м`язів лівого стегна та скінчується ранами на передньовнутрішній поверхні лівого стегна (рани №7-10) з напрямком ранового каналу знизу вгору, зліва направо, декілька спереду назад глибиною каналу 25 см, який преривається та продовжується ранами у жировій клітковині правого стегна, калитці, статевому члені (рани № 11-16) та саднами правого стегна, правої мезагастральної ділянки;

- по розгинальній поверхні лівого передпліччя в верхній третині на відстані 119 см від підошви овальна рана з дефектом шкіри з дрібно-зубчастими краями з осадженням шкіри по всій окружності рани по верхньому краю шириною 0,2, по нижньому шириною 0,3 см, діаметром 0,9 см (рана №17), яка продовжується лінійним рановим каналом та скінчується раною на ліктьовій поверхні передпліччя №4 з напрямком ранового каналу справа наліво знизу вгору, спереду назад з глибиною каналу в товщі передпліччя 15 см по ходу якого виявлені уривчасті крововиливи в м`язи передпліччя та багатоскольчастий перелом правої ліктьової кістки в верхній третині, який складається з великої кількості сколків з великозубчастими погано сопоставими краями, які погано піддаються опису з дефектом костної тканини з розміром сколків від 3x1x0,8 см до 0,6x0,5x0,3 см;

- по задньо-зовнішній поверхні лівої гомілки в нижній третині вертикальна нижній край на відстані 7 см від підошви, довжиною по зведенню країв 16 см (рана №5) глибинною в центрі до 3,0 см в її просвітку розтрощені м`язи багатоскольчастий краєвий перелом дистальної голівки лівої малогомілкової кістки з дефектом костної тканини в просвітку чисельні дрібні сколки кісток з великозубчастими краями, розмірами від 1.5x1,0x0,5 см до 1,0х0,5х0,5 см глибина рани к кутам поступово зменшується з напрямком ранового каналу знизу-вгору;

- по задній поверхні лівого стегна в верхній третині на відстані 80 см від підошви розташована відповідно 4-м та 10-м годинам умовного годинника довжиною 6 см (рана №6), яка продовжується лінійним рановим каналом, який пошкоджує м`язи стегна, сідниці, кістки тазу ліворуч, проникає в черевну порожнину з ушкодженням брижі кишковика та правої долі печінки де сліпо скінчується кулею з напрямком ранового каналу знизу вгору, зліва направо, ззаду наперед та глибиною ранового каналу 50 см.

Виявлена сполучена тупа травма тіла відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, по ознаці небезпеки для життя та в даному випадку призвела до смерті, виникла незадовго до потрапляння у лікарню.

Враховуючи характер пошкоджень на нижніх кінцівках, наявність ранових каналів, які перериваються на нижніх кінцівках та утворилися від чисельних осколків фрагментованого вогнепального снаряду (кулі), який попередньо контактував з твердою перешкодою, а також від дії вторинних снарядів, джерелом яких могла бути сама зруйнована перешкода (в даному випадку - кістка лівої гомілки), потерпілому було заподіяно одне вогнепальне поранення в ділянку лівого плечового суглобу, одне вогнепальне поранення правої половини грудної клітини, одне вогнепальне поранення правого передпліччя, одне вогнепальне поранення лівого стегна по задній поверхні, одне вогнепальне поранення лівої гомілки в верхній третині, та одне вогнепальне поранення лівої гомілки в нижній третині.

Смерть ОСОБА_19 настала від сполученої тупої травми тіла, яка супроводжувалася переломами кісток, ушкодженням внутрішніх органів, судин шиї та ускладнилася гострою крововтратою, про що свідчать: виявлені пошкодження та ознаки шоку: рідкий стан крові, малокров`я внутрішніх органів, крововиливи під внутрішньою оболонкою серця, в лівій плевральній порожнині 600 мл, у в правій - 200 мл рідкої крові.

Діяння ОСОБА_11 стороною обвинувачення кваліфіковано за:
- ч.4 ст.296 КК України, за ознаками хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчиненого групою осіб, пов`язані з опором громадянам, які припиняли хуліганські дії та із застосуванням вогнепальної зброї;
- п.7 ч.2 ст.115 КК України, за ознаками умисного вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, з хуліганських мотивів;
- п.12 ч.2 ст.115 КК України, за ознаками умисного вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 липня 2021 року ОСОБА_11 визнано невинуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 7, 12 ч.2 ст.115, за ч.4 ст.296 КК України, та виправдано.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора та представників потерпілого, які підтримали вимоги своїх апеляційних скарг, обвинувачених та їх захисників, які заперечували щодо задоволення апеляційних скарг прокурора та представників потерпілого, та просили вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг в їх межах, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора та представників потерпілого підлягають частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, у разі визнання особи винуватою у мотивувальній частині вироку, зокрема зазначаються формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
Однак, вказані вимоги кримінального процесуального закону судом першої інстанції не виконані належним чином.
Висновок суду щодо відсутності кваліфікуючої ознаки - за попередньою змовою групою осіб, оскільки в обвинувальному акті не сформульовано коли саме виникла попередня змова, не є слушними, оскільки в обвинувальному акті зазначено, що після отриманих вказаних тілесних ушкоджень, у ОСОБА_11 та ОСОБА_12 виник злочинний намір, спрямований на умисне вбивство ОСОБА_19 , тобто на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині за попередньою змовою групою осіб, що виражалось у мовчазній згоді ОСОБА_11 . Зазначеним в обвинувальному акті обставинам судом не надано оцінки.
Так, суд першої інстанції у встановлених обставинах вказує на те, що ОСОБА_12 та ОСОБА_11 на територію підприємства ПП "Дніпрокомплект" прибули разом, а також, що коли відстань між ОСОБА_19 та ОСОБА_12 була близько 1 метра, а між ОСОБА_16 та ОСОБА_11 близько 5-7 метрів, ОСОБА_23 та ОСОБА_12 вступили в словесну перепалку між собою, описуючи конфлікт між вказаними особами, тоді як подальші дії обвинуваченого ОСОБА_11 не викладено, разом з цим, саме від встановлених дій обох обвинувачених залежить висновок щодо їх дій за попередньою змовою групою осіб чи відсутність такого висновку.
Відповідно до Постанови ПВСУ №2 від 07.02.2003 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» вчиненим за попередньою змовою групою осіб (п. 12 ч. 2 ст. 115 КК умисне вбивство вважається тоді, коли в позбавленні потерпілого життя брали участь декілька осіб (дві і більше), які заздалегідь, тобто до початку злочину, домовилися про спільне його виконання. За цей злочин несуть відповідальність і ті особи, котрі хоча й не вчинювали дій, якими безпосередньо була заподіяна смерть потерпілому, але будучи об`єднаними з іншими співвиконавцями вбивства єдиним умислом, спрямованим на позбавлення потерпілого життя, виконали хоча б частину того обсягу дій, який група вважала необхідним для реалізації цього умислу. З урахуванням конкретних обставин справи та змісту спільного умислу осіб, що вчинюють убивство за попередньою змовою, до таких дій належать: усунення певних перешкод, що в конкретній ситуації заважають іншій особі заподіяти потерпілому смерть або істотно ускладнюють це; надання особі, яка згідно з домовленістю заподіює смерть потерпілому, конкретної допомоги під час учинення вбивства; ведення спостереження за потерпілим, іншими особами чи обстановкою безпосередньо перед убивством або під час його вчинення з метою забезпечити реалізацію спільного умислу тощо.

За нормативним визначенням умисне вбивство (ст. 115 КК України) з об`єктивної сторони характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на життя людини, наслідками у вигляді смерті та причинним зв`язком між зазначеними діяннями та наслідками, а з суб`єктивної сторони - умисною формою вини (прямим або непрямими умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти смерть особи, передбачає такі наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання.

Такі самі ознаки об`єктивної та суб`єктивної сторони характерні і для умисного вбивства, вчиненого при перевищенні меж необхідної оборони (ст. 118 КК України). Проте, на відміну від умисного вбивства, відповідальність за вчинення якого передбачена ст. 115 КК України, обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони злочину, передбаченого ст. 118 КК України, є мотив діяння - захист винною особою охоронюваних законом прав та інтересів від суспільно небезпечного посягання.

З вироку суду вбачається, що дії ОСОБА_12 судом першої інстанції перекваліфіковано з п.п. 7, 12 ч.2 ст.115 КК України на ст.118 КК України, однак у встановлених судом обставинах не викладено суб`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ст.118 КК України, що також характеризується умисною формою вини, тоді як кваліфікує дії як умисне вбивство, вчинене при перевищенні меж необхідної оборони та обгрунтовує таке рішення тим, що суд вважає недоведеним наявність умислу на вбивство, що є суперечливими висновками суду.

Окрім того, висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_12 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст.118 КК України, та виправдання ОСОБА_11 за п.п. 7, 12 ч.2 ст.115 КК України колегія суддів вважає передчасними та такими, що суперечать матеріалам провадження, а саме, висновку експерта № 574-Е від 26.04.2016 року, відповідно до якого, враховуючи напрямок ранових каналів знизу-вгору при пораненнях правої половини грудної клітини, лівої гомілки, лівого стегна, потерпілий ОСОБА_19 знаходився у горизонтальному або близьких до цього положення тіла під час їх заподіяння (а.к.п.7-21 т.3), та висновком експерта № 766-МК від 07.07.2016 року, відповідно до якого, більшість вогнепальних поранень були здійснені, коли ОСОБА_19 знаходився в горизонтальному, або близькому до такого, положенні (а.к.п.5-27 т.8).

Також з вироку вбачається, що судом першої інстанції протоколи слідчих експериментів від 08.06.2016 року за участю свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_20 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , ОСОБА_14 (а.п. 72-104, 105-142, 143-172, 173-211, 212-244 т.5) та від 09.06.2016 року за участю ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , та свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_27 , ОСОБА_17 (а.п. 1-125 т.7) визнано недопустимими доказами з підстав відсутності в них інформації про те, що відбувалось під час слідчої дії, а також, що стенограми вказаних слідчих експериментів та відеозаписи, які містяться на компакт-дисках, не підписані учасниками слідчої дії, разом з цим, колегія суддів вважає вказаний висновок суду необгрунтованим, оскільки протоколи вказаних слідчих експериментів містять запис щодо фіксування процесуальної дії за допомогою технічних засобів, а саме, відеокамери та фотоапарату, протоколи підписані учасниками цієї процесуальної дії, роздруківки стенограм відповідають відеофіксації, а долучені компакт-диски із записами слідчих експериментів належним чином упаковані, засвідчені підписом слідчого.

При цьому, слід зазначити, що документом, як одним із джерел доказів відповідно до ст. 99 КПК України є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі матеріали відеозапису та електронні носії інформації.

Матеріали кримінального провадження не містять будь-яких об`єктивних даних про те, що надані стороною обвинувачення оптичні диски містять електронні документи, створені не під час проведених слідчих експериментів 08.06.2016 року та 09.06.2016 року за участю вказаних осіб, а в інший час чи за інших обставин чи спосіб.

Разом з тим, суд першої інстанції, визнаючи протоколи слідчих експериментів недопустимими доказами, не надав оцінки похідним доказам, а саме: висновку експерта № 08/3/3-415 від 22.09.2016 року, який був складений на підставі протоколу слідчих експериментів від 09.06.2016 року за участю обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та свідка ОСОБА_16 (а.п.235-252 т.7) та висновку експерта № 08/3/3-582 від 30.09.2016 року, складеного за результатами слідчого експерименту від 08.06.2016 року за участю свідка ОСОБА_14 (а.п. 81-87 т.8), допустивши таким чином суперечливі та передчасні висновки щодо перекваліфікації дій ОСОБА_12 та виправдання ОСОБА_11 за п.п. 7, 12 ч.2 ст.115 КК України.

Також з вироку суду вбачається, що обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_11 було виправдано за ч.4 ст.296 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється за наявності однієї з таких підстав: не доведено, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Проте суд першої інстанції у вироку не вказав підстави для виправдання обвинувачених за ч.4 ст.296 КК України, що є порушенням вимог п.1 ч.3 ст.374 КПК України, також, в резолютивній частині вироку не вказано, яке рішення судом прийнято щодо ОСОБА_12 за ч.4 ст.296 КК України, що є порушенням ч.4 ст.374 КПК України.

Окрім того, з вироку суду вбачається, що ОСОБА_11 виправдано за п.п. 7, 12 ч.2 ст.115 КК України за недоведеністю його вини, однак вказана судом підстава виправдання не відповідає вимогам ч.1 ст.373 КПК України.

Згідно із вимогами п.3 ч.1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Частиною 1 статті 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили або могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Керуючись положеннями ч. 6 ст. 9 КПК України щодо застосування загальних засад кримінального провадження у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, колегія суддів при призначенні нового судового розгляду кримінального провадження, дійшла висновку про необхідність застосування загальних засад кримінального провадження.
Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 7 КПК України, колегія суддів позбавлена можливості постановити кінцеве рішення у цьому кримінальному провадженні з огляду на часткове дослідження доказів, а саме: висновків експертів, в тому числі тих, що є похідними від визнаних судом першої інстанції недопустимих доказів, про дослідження всіх доказів в суді апеляційної інстанції клопотання сторонами не заявлялось, а тому відповідно до ч.3 ст.404 КПК України колегія суддів позбавлена можливості самостійно ініціювати повторне дослідження доказів без клопотання учасників судового провадження, що спрямовано на погіршення становища обвинувачених, а тому з урахуванням викладеного та зважаючи на допущенні істотні порушення судом першої інстанції вимог КПК України, апеляційні скарги прокурора та представників потерпілого підлягають частковому задоволенню, а вирок суду щодо ОСОБА_12 та ОСОБА_11 підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції на підставі ст.ст. 412, 415 КПК України.
При новому судовому розгляді необхідно усунути порушення, зазначені в цій ухвалі, повно та всебічно дослідити обставини, які мають істотне значення для кримінального провадження, усунувши недоліки, вказані в ухвалі суду апеляційної інстанції, перевірити інші доводи апеляційних скарг прокурора та представників потерпілого, дати на них вичерпну відповідь, дотримуючись вимог статей 2, 7, 8, 9, 17 КПК України, ст.62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і в залежності від встановленого постановити законне, обґрунтоване та справедливе рішення.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_6 , який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, представників потерпілого ОСОБА_13 - адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на вирок Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 липня 2021 року задовольнити частково.
Вирок Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 липня 2021 року щодо ОСОБА_12 та ОСОБА_11 - скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4