В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" серпня 2022 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003338 від 02.10.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, громадянки України, з середньою освітою, офіційно не працюючої, не заміжньої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої вироком Деснянського районного суду м. Києва від 23.09.2021 року за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України до 80 годин громадських робіт (вирок виконано); у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю учасників кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:
01.10.2021 року близько 13:50 ОСОБА_3 прийшла в магазин «БЕРШКА», що знаходиться в ТРЦ «Sky Mall» за адресою: м. Київ, пр-т Романа Шухевича, 2-Т, та направилась до стелажів із товаром, де у неї виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, повторно, з корисливих мотивів.

Скориставшись тим, що за її діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає та її дії є таємними для покупців та персоналу магазину, ОСОБА_3 взяла з полиць магазину чуже майно, а саме одну пару жіночих кросівок світлого кольору, артикул 1525/860/202/37, закупівельною вартість 983 грн 34 коп.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи, що за її злочинними діями ніхто не спостерігає, утримуючи при собі вище зазначений товар, ОСОБА_3 пішла до примірочної, де зірвала бірку із товару та обула його, а своє взуття залишила на підлозі у приміщенні магазину, після чого направилась у бік касової зони.

Завершуючи свої злочинні дії, ОСОБА_3 , зберігаючи таємно викрадене майно при собі, пройшла повз касову зону не розплатившись за товар, при цьому направилась до виходу із магазину, виконавши таким чином усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від її волі, оскільки за межами вказаного магазину, біля входу до нього, була затримана працівником охорони магазину «БЕРШКА».

Своїми протиправними діями ОСОБА_3 намагалася завдати матеріальної шкоди ТОВ «БЕРШКА УКРАЇНА» на загальну суму 983 грн 34 коп.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 винною себе за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України визнала у повному обсязі та пояснила суду, що їй зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, вона погоджується з обставинами, встановленими під час досудового розслідування, із зібраними у кримінальному провадженні доказами як достовірними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбачене КК України за вказаний злочин, і її заява про винуватість не є результатом якихось погроз або обіцянок. Обвинувачена показала, що дійсно, 01.10.2021 року близько 14:00, за обставин, викладених у обвинувальному акті, вона намагалася вчинити повторно крадіжку у магазині «БЕРШКА» ТРЦ «Sky Mall», який знаходиться за адресою: м. Київ, проспект Романа Шухевича, 2Т, а саме жіночих кросівок світлого кольору для власного вжитку, однак була зупинена охороною магазину за межами магазину. Зазначила, що товар, який вона взяла у магазині, повернула представнику власника майна. Показала, що всі обставини, так як вони викладені в обвинувальному акті, а саме: дата, час та місце скоєння нею кримінального правопорушення, відповідають дійсності. У скоєному щиро каялася, жалкує, що так сталося, запевнюючи, що після тієї події не вчиняє правопорушень та в подальшому вчиняти їх не буде.

Покази обвинуваченої ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності її позиції.

Прокурор у судовому засіданні підтвердив, що річ, яку намагалася викрасти обвинувачена, була повернута власнику майна, а в матеріалах кримінального провадження наявна заява представника потерпілого про те, що потерпілий претензій до ОСОБА_3 не має.

До суду надійшла заява представника потерпілого ТОВ «БЕРШКА УКРАЇНА» - ОСОБА_5 , який просив розглядати справу без його участі, та зазначив, що цивільний позов потерпілий заявляти не буде.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст їх обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченої та дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, зокрема і тих, що характеризують особу обвинуваченої ОСОБА_3 .

Вина обвинуваченої ОСОБА_3 , яка не оспорювала фактичні обставини справи, повністю підтверджується її показаннями, щирим каяттям у вчиненому, дослідженими письмовими документами, які суд визнає належними та допустимими доказами у розумінні діючого кримінального процесуального законодавства. Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, так як вона своїми умисними діями вчинила закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинену повторно.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинений злочин.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_3 покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого нею кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином; конкретні обставини кримінального провадження; ставлення обвинуваченої до вчиненого - вину визнала повністю, щиро кається у вчиненому, викрадене майно повернула після затримання працівниками охорони магазину, вчинила дане кримінальне правопорушення для власного вжитку; дані про особу обвинуваченої, а саме: під наглядом у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, не заміжня; раніше судима за злочин проти власності, на шлях виправлення не стала та вчинила новий злочин, не відбувши реальне покарання у виді громадських робіт за попереднім вироком; думку сторони обвинувачення, зокрема прокурор просив призначити обвинуваченій реальне покарання у виді арешту та представника потерпілого, який у своїй заяві від подання цивільного позову відмовився, щодо міри покарання не висловився.

Згідно зі ст. 66 КК України суд визнає пом`якшуючою обставиною щире каяття обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненому.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Крім того, при призначенні покарання, суд також враховує особливості й обставини вчинення злочину: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку обвинуваченої ОСОБА_3 під час та після вчинення злочинних дій.

Відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що обвинуваченій ОСОБА_3 необхідно призначити покарання у межах санкції ч. 2 ст. 15 ч 2 ст. 185 КК України у виді арешту, оскільки її перевиховання та виправлення можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням у відповідності до вимог ст. 75 КК України або ж застосування ст. 69 КК України до обвинуваченої суд не вбачає.

З огляду на викладене, суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченої та попередження нових кримінальних правопорушень.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання, вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Згідно ч. 4 ст. 71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком. Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 23.09.2021 року ОСОБА_3 визнано винуватою у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 15 ч 1 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді 80 годин громадських робіт. Покарання ОСОБА_3 не відбула, про що зазначив прокурор та надав відповідні докази, і підтвердила обвинувачена у судовому засіданні. Зважаючи на те, що дане кримінальне правопорушення, ОСОБА_3 вчинила після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання, тому остаточне покарання ОСОБА_3 слід призначати за правилами, передбаченими ст. 71 КК України, з урахуванням положень ст. 72 КК України та вироку Деснянського районного суду м. Києва від 23.09.2021 року.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено. Речові докази підлягають вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід ОСОБА_3 під час судового розгляду кримінального провадження не обирався.

Питання процесуальних витрат підлягає вирішенню відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, призначити їй покарання у виді арешту на строк 5 (п`ять) місяців.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 23.09.2021 року та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді арешту на строк 5 (п`ять) місяців 5 (п`ять) днів.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту її фактичного затримання в порядку виконання цього вироку. Запобіжний захід ОСОБА_3 під час судового розгляду кримінального провадження не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Речові докази у кримінальному провадженні:

-DVD-R диск з камери відеоспостереження магазину залишити в матеріалах кримінального провадження;

-жіночі кросівки, які були передані представнику потерпілого під зберігальну розписку залишити власнику майна ТОВ «БЕРШКА УКРАЇНА».

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1