Справа № 296/2070/22
УХВАЛА
Іменем України

05 травня 2022 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника володільця майна ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000491 від 04.11.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368-4 Кримінального кодексу України,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_4 звернувся до суду із вказаним клопотанням у якому просить суд скасувати арешт на майно, накладений ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 02.12.2021 р. у рамках кримінального провадження №0000491 від 04.11.2021, а саме на мобільний телефон марки «honor» з сім-картою оператора «Водафон» та мобільний телефон марки «Samsung», НОМЕР_1 , з сім-карткою оператора «Київстар».

В обґрунтування клопотання вказує, що у провадженні Головного управління Національної поліції в Житомирській області перебуває кримінальне провадження №0000491 від 04.11.2021, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368-4 Кримінального кодексу України. В рамках вказаного кримінального провадження, на підставі ухвали Корольовського районного суду м. Житомира від 02.12.2021р., накладено арешт, зокрема, на мобільний телефон марки «honor» з сім-картою оператора «Водафон» та мобільний телефон марки «Samsung», НОМЕР_1 , з сім-карткою оператора «Київстар», які належать ОСОБА_3 .

Вважає, що на даний час необхідно скасувати арешт, оскільки з мобільними телефонами марки «honor» та «Samsung» проведено усі необхідні слідчі дії.

Адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав зазначених у ньому.

Слідчий ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечив щодо скасування арешту майна та вказав, що відсутня потреба в подальшому арешті майна, оскільки всі слідчі дії з мобільними телефонами марки «honor» та «Samsung» проведені.

Дослідивши надані матеріали, заслухавши сторін кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 02.12.2021р. у рамках кримінального провадження №0000491 від 04.11.2021, за ч. 4 ст. 368-4 Кримінального кодексу України, накладено арешт на майно, зокрема, на мобільний телефон марки «honor» з сім-картою оператора «Водафон» та мобільний телефон марки «Samsung», НОМЕР_1 , з сім-карткою оператора «Київстар»

Згідно ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

Відповідно до ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При вирішенні питання про арешт майна або його скасування для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст.94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, в справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 р., для з`ясування наявності порушення цього положення ЄСПЛ має встановити, чи було забезпечено справедливу рівновагу між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Забезпечення такої рівноваги є невід`ємним принципом всієї Конвенції, що відбито в структурі ст. 1 Протоколу №1 Європейської конвенції з прав людини.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях в тому числі щодо України констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов"язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. п. 46 рішення у справі " Устименко проти України", п.п. 51,52 рішення у справі " Рябих проти Росії", п. 31 рішення у справі " Марушин проти Росії", п. 61 рішення у справі "Брумареску проти Румунії").

Основною метою ст. 1 Першого протоколу до конвенції є запобігання свавільному захопленню власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому ЄСПЛ постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини ( рішення у справах Sperrong and ОСОБА_2 v Sweden» від 23.09.82, «новоселецький проти України» від 11.03.2003, «Федоренко проти України» від 1.06.2006).

Вбачається, що арешт накладався з метою збереження речових доказів.

Відповідно до ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Враховуючи, що представником власника майна наведено докази в підтвердження відсутності потреби в подальшому застосуванні цього заходу, зокрема вказав про проведення всіх необхідних слідчих дій з арештованим майном, при цьому слідчий висловив згоду із клопотанням та підтвердив в судовому засіданні відсутність потреби для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження, і що скасування арешту не зашкодить подальшому проведенню досудового розслідування кримінального провадження, слідчий суддя вважає за можливе задовольнити клопотання та скасувати арешт на майно.

На підставі вище викладеного, враховуючи норми Конституції України, ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03 червня 2016 року №5 " Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», дослідивши надані матеріали, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 98, 170-175, 309, 372, 392, 532 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира №296/9861/21 від 02.12.2021 року на мобільний телефон марки «honor» з сім-картою оператора «Водафон» та мобільний телефон марки «Samsung», НОМЕР_1 , з сім-карткою оператора «Київстар», у рамках кримінального провадження № 0000491.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1