ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1013/22 Справа № 202/2583/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

підозрюваної (в режимі

відеоконференції) ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 червня 2022 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка народилася у с. Парасковіївка Бахмутського району Донецької області, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , але фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.111 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 червня 2022 року клопотання слідчого в ОВС 3-го відділення (з дислокацією у м. Краматорську) СВ 2-го управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБ України в Донецькій та Луганській областях ОСОБА_10 у кримінальному провадженні №0001019 від 30.05.2022 року було задоволено. Обрано підозрюваній ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, до 08 серпня 2022 року.

Рішення суду обгрунтовано тим, що в матеріалах клопотання є достатньо фактів та інформації для обґрунтованої підозри ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.111 КК України.

Також слідчий суддя зазначив, що в судовому засіданні прокурором та слідчим доведено, що обґрунтовано існує ризик переховування ОСОБА_9 від слідства та суду, так як вона проживає у м. Бахмут Донецької області, в якому на даний час відбуваються активні бойові дії, а агресія, яку здійснює Російська Федерація стосовно України, може призвести до тимчасової окупації м. Бахмуту та до переховування ОСОБА_9 від слідства та суду. Поряд з цим існує й ризик вчинення підозрюваною інших злочинів проти основ національної безпеки України, так як вона не працює, а отже не має будь-якого доходу, що об`єктивно може спонукати її продовжити злочинну діяльність з метою отримання доходу. Інші ризики не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду.

Ретельно оцінивши в сукупності всі надані матеріали кримінального провадження та обставини, у тому числі: молодий вік та нормальний стан здоров`я підозрюваної, її соціальні зв`язки за місцем мешкання, майновий стан, відсутність повідомлень про підозру у інших кримінальних провадженнях, слідчий суддя прийшов до висновку, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваної, так як перебуваючи під домашнім арештом або іншим більш м`яким запобіжним заходом вона без будь-яких перешкод зможе переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також за допомогою мобільного телефону зможе продовжити свою злочинну діяльність.

Крім того, слідчий суддя не визначив у даному кримінальному провадженні розмір застави на підставі абз.8 ч. 4 ст. 183 КПК України.

Захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_9 не погодився з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпро від 16.06.2022 року і постановити ухвалу, якою обрати ОСОБА_9 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що ухвала слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпро від 16.06.2022 року підлягає скасуванню, оскільки обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на підставі одного рапорту, без належних доказів, в порушення норм ст. 208 КПК Країни, хибної кваліфікації за ч. 2 ст. 111 КК України, в порушення прав і свобод людини і громадянина, європейській конвенції з прав людини є необґрунтованим, а в даному випадку наявна можливість обрання іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, з покладанням певних обов`язків.

Заслухавши доповідь головуючого судді, думку підозрюваної та її захисників, які, кожен окремо, підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, доводи прокурора, який вважав за необхідне залишити ухвалу слідчого судді без змін, а скаргу без задоволення, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У відповідності до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого слідчим суддею дотримані, а доводи сторони захисту, викладені в апеляційній скарзі та в судовому засіданні щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, є безпідставними.

Так, з наданих матеріалів убачається, що під час судового розгляду слідчий суддя належним чином з`ясував, що в рамках зазначеного кримінального провадження ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.111 КК України, і наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 інкримінованого кримінального правопорушення, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції, при цьому обставини, що дають підстави підозрювати її у вчиненні вищезазначеного злочину, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання, а саме: повідомленням співробітників ГВ у м. Краматорськ 2 управління (з дислокацією в м. Краматорськ) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях про виявлення кримінальне правопорушення від 29.05.2022; рапортом співробітника ЗНД ГВ у м. Краматорськ 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях ОСОБА_11 від 29.05.2022 про виявлення кримінального правопорушення; протоколом обшуку за місцем мешкання підозрюваної ОСОБА_9 , від 10.06.2022; протоколом допиту підозрюваної ОСОБА_9 від 11.06.2022; протоколом огляду речей - мобільного телефону марки «SAMSUNG» моделі «SM-M127F/DSN», imei1: НОМЕР_1 ; imei2: НОМЕР_2 , s/n: НОМЕР_3 , від 10.06.2022; протоколом огляду речей мобільного телефону марки «XIAOMI», моделі «REDMI NOTE 4» imei1: НОМЕР_4 , imei 2: НОМЕР_5 від 10.06.2022; протоколом проведення слідчого експерименту за участю підозрюваної ОСОБА_9 від 11.06.2022 року.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_9 інкримінованого їй кримінального правопорушення, колегія суддів зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Також приймається до уваги, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою, до того ж при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обгрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування.

Таким чином, посилання сторони захисту на недоведеність провини його підзахисної у скоєнні вищезазначеного кримінального правопорушення, тобто безпідставність підозри, є неприйнятним для колегії суддів, оскільки при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обгрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування. Також необхідно зазначити, що на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу, тож апеляційні вимоги сторони захисту в цій частині є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що доводи поданого клопотання є обґрунтованими, а ризики, передбачені п.п.1,5 ч.1 ст. 177 КПК України об`єктивно існують, а саме підозрювана проживає у м. Бахмут Донецької області, в якому на даний час відбуваються активні бойові дії, а агресія, яку здійснює Російська Федерація стосовно України, може призвести до тимчасової окупації м. Бахмуту та до переховування ОСОБА_9 від слідства та суду. До того ж, підозрювана не працює, а отже не має будь-якого доходу, що об`єктивно може спонукати її продовжити злочинну діяльність з метою отримання доходу. Тож, для запобігання зазначеним ризикам слідчий суддя визнав за необхідне застосувати винятковий запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде ефективним та доцільним, а тому посилання сторони захисту на безпідставність зазначених слідчим у клопотанні та встановлених судом ризиків не підлягають задоволенню.

Крім цього, у справі «Смірнови проти Росії» (п. 59) Європейський суд з прав людини зазначив, що в досудовому звільненні особі може бути відмовлено через доведеність таких основних підстав, як: ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. у справі «Штеґмюллер проти Австрії»); ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесу здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ від 27 червня 1968 р. у справі «Вемгофф проти Німеччини»); вчинення ним подальших правопорушень (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. «Мацнеттер проти Австрії») або спричинення ним порушень громадського порядку (рішення ЄСПЛ від 26 червня 1991 р. у справі «Летельєр проти Франції»).

Європейський суд з прав людини визнав допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою наявність із боку підозрюваного таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину. Проте й у цих випадках ЄСПЛ наголошує на тому, що наявність відповідних ризиків, які слугують підставою тримання підозрюваного під вартою, повинна бути доведена в кожному конкретному випадку.

Також апеляційний суд вважає, що слідчий суддя при постановленні ухвали врахував дані, характеризуючі підозрювану, а саме молодий вік та нормальний стан здоров`я підозрюваної, соціальні зв`язки ОСОБА_9 за місцем мешкання, майновий стан, відсутність повідомлень про підозру у інших кримінальних провадженнях. Взяв до уваги суд і тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_9 , міру покарання, яка передбачена за нього у виді позбавлення волі, та з метою запобігти встановленим ризикам судом першої інстанції було обгрунтовано задоволено клопотання слідчого та застосовано до підозрюваної запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Доводи ж захисника щодо неврахування судом характеризуючих його підзахисну обставин, зазначених в апеляційній скарзі, які, на думку апелянта, можуть бути підставою для обрання останній запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, є безпідставними та не впливають на обгрунтований висновок слідчого судді відносно наявності підстав для задоволення клопотання слідчого про застосування саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 . До того ж, ці обставини існували і на момент вчинення злочинів, проте жодним чином не виступили стримуючим фактором в поведінці підозрюваної.

Що ж стосується не визначення судом розміру застави підозрюваній ОСОБА_9 , колегія суддів вважає це законним та обґрунтованим, з огляду на те, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.111 КК України, а відповідно до абз.8 ч.4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України.

З урахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції про обрання підозрюваній ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою цілком правильним і обгрунтованим та не знаходить підстав для його зміни на даному етапі досудового розслідування на інший запобіжний захід.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 червня 2022 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.111 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ _____________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4