Провадження № 1-кс/761/6364/2022
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2022 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Державного бюро розслідувань, яка полягає у не розгляді клопотання від 21 червня 2022 року
У С Т А Н О В И В:
У провадженні Державного бюро розслідувань перебуває кримінальне провадження № 0000023 від 11 січня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України.
Зазначене кримінальне провадження було розпочате на виконання ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 15 грудня 2021 року у справі №757/50387/21-к.
Постановою слідчого Державного бюро розслідування від 06 червня 2022 року закрито кримінальне провадження № 0000023 від 11 січня 2022 року у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.
21 червня 2022 року ОСОБА_3 звернулась до слідчого, який здійснював досудове розслідування кримінального провадження № 0000023, із заявою про визнання її потерпілою у даному кримінальному провадженні.
06 липня 2022 року ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва зі скаргою на бездіяльність слідчого Державного бюро розслідувань, яка полягає у не розгляді клопотання від 21 червня 2022 року.
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 21 липня 2022 року скасовано постанову слідчого Державного бюро розслідування від 06 червня 2022 року про закриття кримінального провадження № 0000023.
Заявник подала заяву про розгляд клопотання за її відсутності.
Слідчий ДБР в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду скарги, причини неявки суду не відомі.
Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
За таких обставин, ураховуючи процесуальні строки розгляду та наявність волевиявлення заявника про розгляд справи без її участі, слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності учасників.
Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не відбувалось на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України.
Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя зазначає наступне.
Згідно із положеннями п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому проваджені можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.
Відповідно до положень ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Виходячи зі змісту ч. 5 ст. 55 п. 2 ч. 5 ст. 110, ч. 2 ст. 220 КПК України постанова слідчого про відмову в задоволенні клопотання повинна бути вмотивована та обґрунтована, із зазначенням змісту обставин, які є підставами для її прийняття, мотивів її прийняття, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Частиною 5 ст. 55 КПК України встановлено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Так, судом установлено, що ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 21 липня 2022 року скасовано постанову слідчого Державного бюро розслідування від 06 червня 2022 року про закриття кримінального провадження № 0000023, відтак, заява ОСОБА_3 від 21 червня 2022 року підлягає розгляду за правилами, встановленими КПК України.
Таким чином, з метою усунення порушень за наслідками розгляду відповідної скарги слідчий суддя вважає достатнім зобов`язати слідчого розглянути подану ОСОБА_3 заяву від 21 червня 2022 року з дотриманням вимог КПК України та прийняти за результатами розгляду обґрунтоване процесуальне рішення та повідомити про це заявника.
Щодо вимог скарги про зобов`язання слідчого визнати заявника потерпілою у кримінальному провадженні, тобто фактичної констатації слідчим суддею такого статусу, слідчий суддя зазначає про таке.
До повноважень слідчого судді не входить вирішення питання про визнання особи потерпілим, з`ясування питань заподіяння особі певної шкоди, її розміру та перевірки всіх обставин кримінального провадження, оцінка в цій частині будь-яких доказів на даній стадії кримінального провадження. Більше того, вказані вимоги не ґрунтуються на законі, оскільки питання визнання заявника потерпілим відноситься до дискреційних повноважень слідчого, прокурора відповідно до вимог закону.
У свою чергу, слідчий суддя не може підміняти і приймати рішення, котрі віднесені до компетенції органу досудового розслідування або прокурора, які є самостійними у прийнятті таких рішень відповідно до положень ст. ст. 36, 40 КПК України.
Протилежне суперечило би принципу диспозитивності, згідно з яким слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які віднесені до його повноважень цим Кодексом (ч. 3 ст. 26 КПК України).
Слідчий суддя, суд не вправі перебирати на себе функції інших учасників кримінального провадження, зокрема функцію процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється прокурором.
Крім того, вимоги п. 3 ч.2 ст.307 КПК України застосовуються слідчим суддею лише у випадку зобов`язання слідчого, дізнавача чи прокурора вчинити дію, яку він зобов`язаний вчинити.
З огляду на викладене вище, слідчий суддя доходить висновку про необґрунтованість таких вимог скарги, у зв`язку з чим не вбачає підстав для їх задоволення у наведеній частині.
Керуючись ст. ст. 2, 7, 22, 26, 55, 110, 303-307, 370, 372 КПК України, слідчий суддя
У Х В А Л И В:
Скаргу задовольнити частково.
Зобов`язати слідчого Державного бюро розслідувань, який здійснює досудове розслідування кримінального провадження № 0000023 розглянути заяву ОСОБА_3 про залучення її до кримінального провадження як потерпілої від 21 червня 2022 року, та повідомити про результати розгляду заявника.
У задоволенні інших вимог скарги - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1