Справа № 192/804/22
Провадження № 1-в/192/147/22
Ухвала
іменем України

18 липня 2022 року

Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_3 ,
представника Державної установи «Солонянська виправна колонія (№ 21)» ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у смт Солоне Солонянського району Дніпропетровської області клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Кам`янське Дніпропетровської області, на даний час відбуває покарання в Державній установі «Солонянська виправна колонія (№ 21)»,
засудженого:
06.06.2019 вироком Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі; на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, суд остаточно призначив ОСОБА_6 покарання у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі; суд зарахував у строк покарання, призначеного цим вироком, строк попереднього ув`язнення з 17.04.2019 до набрання вироком законної сили року із розрахунку, передбаченого ч. 5 ст. 72 КК України в редакції закону від 18.05.2017 року - одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі;

початок строку: 17 квітня 2019 року,
кінець строку: 17 червня 2023 року,
встановив:

Засуджений звернувся до суду з клопотанням, в якому просить застосувати до нього ст. 81 КК України про умовно-дострокове звільнення.
У судовому засіданні засуджений клопотання підтримав, зазначив, що має трьох дітей, посилався на складну ситуацію у країні та необхідність допомагати родині.
Представник Державної установи «Солонянська виправна колонія (№ 21)» проти задоволення клопотання заперечувала, вважає, що засуджений не довів своє виправлення.
Прокурор проти задоволення клопотання також заперечував.
Суд, заслухавши засудженого, представника ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)», прокурора, дослідивши матеріали справи, вивчивши матеріали особової справи засудженого, вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Тобто умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, у тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині.
Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання.
ОСОБА_6 засуджений за вчинення умисних нетяжкого та тяжкого злочинів. З огляду на правила, передбачені ч. 2, п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України, може бути умовно-достроково звільнений від відбування покарання, якщо фактично відбув не менше двох третин строку покарання та за умови, що сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Судом встановлено, що засуджений відбув понад 2/3 частини строку покарання, згідно з вироком вину у скоєнні кримінального правопорушення визнав, у вчиненому розкаюється.
За час перебування у слідчому ізоляторі характеризувався посередньо, порушень режиму утримання не допускав, стягнень та заохочень не мав (а.с. 8).
З 26.08.2019 відбував покарання у ПВК № 122, характеризувався задовільно (а.о.с. 48, 61, 71).
З 15 липня 2021 року знаходиться у ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)».
За змістом характеристики, складеної у липні 2022 року, наданої суду Державною установою «Солонянська виправна колонія (№ 21)», характеризується задовільно, порушень режиму утримання не допускає, стягнень та заохочень не має, працевлаштований бібліотекарем в установі за власним бажанням. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд, відповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, вбачає суспільну необхідність у їх виконанні. Намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Бере участь у роботі самодіяльних організацій, проявляє соціально-корисну активність в організацій їх роботи, входить до складу ради колективу засуджених, підтримує зв`язки з рідними.
Разом з тим, не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи та предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має.
Засуджений не бере особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, не бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу (а.с. 8).
Засуджений повідомив, що почав навчатись, але потім навчання кинув.
Згідно з довідкою про заохочення та стягнення, наданою ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)», засуджений протягом строку відбування покарання отримав одне заохочення, а саме 01 квітня 2020 року, та на нього було накладено три стягнення, які на теперішній час погашені (а.с. 9).
17 вересня 2020 року комісія ПВК № 122 відмовила засудженому у поданні матеріалів на переведення до дільниці соціальної реабілітації відповідно до ст. 101 КВК України як особі, яка не стає на шлях виправлення (а.о.с. 46), 20 травня 2021 року - у поданні матеріалів до суду щодо заміни не відбутої частини покарання більш м`яким покаранням відповідно до ст.ст. 61, 82 КК України (а.о.с. 58), 18 лютого 2022 року комісія ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)» відмовила засудженому у направленні матеріалів до суду щодо умовно-дострокового звільнення згідно зі ст. 81 КК України (а.о.с. 85).
Вирішуючи питання про умовно-дострокове звільнення засудженого, надаючи оцінку його поведінці та ставленню до праці, суд враховує, що за весь період відбування покарання він характеризується посередньо, має лише одне заохочення, не бере особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, не бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу.
Суд також враховує, що протягом перебування у ДУ «Солонянська виправна колонія (№ 21)» засуджений не порушує режим утримання, але при цьому суд зазначає, що згідно п. 1 ч. 1 ст. 9 КВК України неухильно додержуватися правил поведінки, які передбачені для засуджених, є обов`язком засудженого, і виконання даного обов`язку є лише одним з критеріїв, зазначених вище, які в своїй сукупності дають підстави вважати, що засуджений довів своє виправлення.
Тому на теперішній час у суду немає підстав вважати, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
На переконання суду, працевлаштування та дотримання режиму утримання свідчать про позитивну динаміку змін в особистості засудженого, однак, з огляду на встановлені судом обставини, ще не дають достатніх підстав вважати, що засуджений виправився. Процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього часу відбування покарання.
Оцінивши у сукупності досліджені докази, суд вважає, що у задоволенні клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення потрібно відмовити.
Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

постановив:

У задоволенні клопотання ОСОБА_6 про звільнення його від відбування покарання умовно-достроково відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим - з моменту вручення йому її копії.

Суддя ОСОБА_1