Дата документу 25.05.2022
Справа № 334/862/22
Провадження № 1-кс/334/343/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2022 місто Запоріжжя

Слідчий суддя Ленінського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_3 в порядку ст. 174 КПК України про скасування арешту майна в кримінальному провадженні №0000307 від 10.02.2022 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.286 КК України, накладеного ухвалою слідчого судді від 11.02.2022

за участі: представника заявника (власника майна) адвоката ОСОБА_4 (діє на підставі Ордеру серії АР №1010145 від 06.04.2022); слідчого ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В :

05.04.2022 до Ленінського районного суду надійшло клопотання ОСОБА_3 в порядку ст. 174 КПК України про скасування арешту майна в кримінальному провадженні №0000307 від 10.02.2022 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.286 КК України, накладеного ухвалою слідчого судді від 11.02.2022, уточненого в ході розгляду клопотання, відповідно до якого ОСОБА_3 просить скасувати арешт, винесений по ухвалі від 11.02.2022 (справа 334/862/22, провадження 1-кс/334/222/22), за якою було винесено рішення про арешт майна у кримінальному провадженні 0000307 у вигляді автомобілю ВАЗ 21093 реєстраційний номер НОМЕР_1 ; автомобіль ВАЗ 21093 реєстраційний номер НОМЕР_1 повернути власнику ОСОБА_3 .

Клопотання обґрунтоване, зокрема, наступним: 11.02.2022 року слідчим суддею Ленінського районного суду м. Запоріжжя була винесена ухвала (справа 334/862/22, провадження 1-кв/З34/222/22) за якою було винесено рішення про арешт майна у кримінальному провадженні 0000307, у вигляді автомобілю ВАЗ 21093 реєстраційний номер НОМЕР_1 . Вважає, що на теперішній час не має необхідності у застосуванні вказаного обмеження. Не оспорює, що 09.02.2022 року приблизно о 12 годині 20 хвилин керував автомобілем ВАЗ 21093 реєстраційний номер НОМЕР_1 . На перехресті вул. Дніпровське шосе та вул.. Щаслива у м.. Запоріжжі допустив зіткнення з громадянкою України ОСОБА_6 , яка перетинала проїзну частину на заборонене світло (червоний світ). Зазначає, що фактично зіткнення не було, він їхав приблизно 40 км. на годину і зумів загальмувати перед жінкою. Але вона трохи торкнувшись капоту автомобілю впала на дорогу, що було обумовлено її похилим віком. При огляді автомобілю не було жодної вм`ятини чи подряпини. Працівники швидкої допомоги вирішили госпіталізувати жінку для медичного огляду. Слідчий ОСОБА_7 прийняв рішення вилучити тимчасово автомобіль. Вказує, що був проти, бо на автомобілі не було жодних пошкоджень і він не має більше іншого транспортного заходу. Але слідчий завірив, що це на один день, поки він не огляне автомобіль більш ретельно під час сонячного світла. Про те, що слідчий звернувся клопотанням про накладення арешту на автомобіль ні заявник, ні його захисник не знали. У зв`язку з чим і не були присутні на судовому розгляді. Про винесення ухвали щодо тимчасового арешту на автомобіль заявник дізнався 22.02.2022 року, коли отримав ухвалу у слідчого. Зазначає, що на теперішній час він не має жодного статусу за кримінальним провадженням, підозра йому не вручалась, вважає, що і не може бути наданою, бо жодних пошкоджень громадянка ОСОБА_6 не отримала (не кажучи про те, що вона сама порушила правила дорожнього руху). Громадянка ОСОБА_6 кілька днів провела на стаціонарному лікуванні (приймаючи до уваги, що жодних пошкоджень в неї не було, стаціонарне лікування було більш схожим на стаціонарне обстеження). За таких обставин вважає, що не має необхідності у подальшому арешті вказаного автомобілю.

В судовому засіданні представник заявника адвокат ОСОБА_4 на задоволенні клопотання наполягав, зазначив, що відсутні підстави для продовження обмеження права заявника на користування належним йому майном.

Слідчий, який входить до групи слідчих, в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, посилаючись на те, що у кримінальному провадженні не проведені всі слідчі дії, в тому числі і з вилученим транспортним засобом. Зокрема, щодо стану здоров`я потерпілої та тяжкості отриманих нею тілесних ушкоджень, зазначив, що ним призначено проведення комісійної судово-медичної експертизи для визначення тяжкості отриманих нею тілесних ушкоджень. Зазначав, що у зв`язку з введенням воєнного стану експертиза технічного стану автомобіля ще не проведена, але для встановлення всіх обставин справи щодо автомобіля має бути проведена така експертиза, в тому числі і для перевірки пояснень ОСОБА_3 щодо швидкості, з якою він рухався.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Вбачається, що 10.02.2022 до ЄРДР за № 0000307 внесені відомості щодо скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України за фактом, що 09.02.2022 приблизно о 12:20 годині водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «ВАЗ 21093» реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїзній частині вул. Дніпровське шосе у напрямку від вул. Дудикіна до вул. Братська у м. Запоріжжі. Під час руху на перехресті вул. Дніпровське шосе вул. Щаслива, водій ОСОБА_3 допустив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , що перетинала проїзну частину вул. Дніпровське шосе, рухаючись по регульованому світлофором пішохідному переході, на червоний сигнал, справа на ліво за ходом руху водія. Внаслідок ДТП пішохід отримала тілесні ушкодження та була госпіталізована до лікарні.

Ухвалою слідчого судді від 11.02.2022 накладено арешт на автомобіль «ВАЗ 21093» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який містить на собі сліди кримінального правопорушення, що належить ОСОБА_3 , який зареєстрований: АДРЕСА_1 , з позбавленням права користування ним власником та іншими довіреними особами.
Доцільність накладення арешту обґрунтовано тим, що з огляду на те, що вилучене майно є доказом у даному кримінальному провадженні, і може бути використане для встановлення обставин у кримінальному провадженні, зокрема з метою їх збереження та для подальшого проведення слідчих дій, призначення судових експертиз з урахуванням наявності ризиків приховування чи зміни властивостей транспортного засобу.
В апеляційному порядку ухвала слідчого судді не оскаржувалась.

За змістом п.п. 1, 15 ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Главою 10 розділу ІІ КПК України визначено заходи забезпечення кримінального провадження і підстави їх застосування. Згідно зі ст. 131 цього Кодексу одним із таких заходів, що застосовується з метою досягнення дієвості кримінального провадження, є арешт майна.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Частиною 2 ст. 168 КПК України, передбачає, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Згідно з ч. 7 ст. 236 КПК України вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 171 КПК України у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Статтею 174 КПК України встановлено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Щодо обґрунтованості накладення арешту, слідчим суддею береться до уваги, що задовольняючи клопотання про арешт майна, слідчий суддя зазначив, що вилучений автомобіль визнаний речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні. Арешт на автомобіль «ВАЗ 21093» реєстраційний номер НОМЕР_1 ,накладено з метою збереження речових доказів та проведення судових експертиз в рамках кримінального провадження № 0000307 від 10.02.2022.

Твердження заявника про те, що в подальшому арешті транспортного засобу відпала потреба, спростовується заявою слідчого, що у кримінальному провадженні не проведена комісійна судово-медична експертиза, а також судова експертиза технічного стану транспортного засобу

Враховуючи наведене у сукупності, клопотання про скасування арешту майна на даному етапі досудового розслідування задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 98, 167, 168, 170-174, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_3 в порядку ст. 174 КПК України про скасування арешту майна в кримінальному провадженні №0000307 від 10.02.2022 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.286 КК України, накладеного ухвалою слідчого судді від 11.02.2022 залишити без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1