Єдиний унікальний номер судової справи 201/7759/20
Номер провадження 1-кп/201/220/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2022 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження, відомості про яке 21 січня 2020 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000095 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 393, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 189 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дніпродзержинськ, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 393, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 189 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Дніпропетровськ, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 393, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 189 КК України,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Дніпропетровськ, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_5 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 189 КК України,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м. Дніпропетровськ, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_6 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 189 КК України,

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дніпропетровськ, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_7 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 189 КК України, -

встановив:

В провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська знаходиться кримінальне провадження, відомості про яке 21 січня 2020 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000095 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 393, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 393, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 393, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 189 КК України.

Під час судового розгляду вказаного кримінального провадження за відповідним клопотанням прокурора на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22.11.2021 року до обвинуваченого ОСОБА_6 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 20.01.2022 року, який в подальшому був неодноразово продовжений судом.

18 січня 2022 року на підставі ч. 1 ст. 330 КПК України колегію суддів постановлено ухвалу про тимчасове видалення обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 до початку судового розгляду з зали судового засідання у зв`язку із повторним порушенням порядку судового засідання.

21 червня 2022 року до канцелярії суду надійшло клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

20 червня 2022 року прокурором ОСОБА_5 подано до канцелярії Державної установи «Дніпровської установи виконання покарань (№ 4)» для вручення обвинуваченому ОСОБА_6 копію клопотання про продовження тримання під вартою, яке отримано останнім 20 червня 2022 року.

В обґрунтування доводів клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, прокурор ОСОБА_5 посилався на те, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2021 року ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 20 січня 2022 року, який в подальшому був неодноразово продовжений судом.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 393, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 189 КК України.

На думку прокурора ОСОБА_5 , метою продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу є забезпечення виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду і вчинити інше кримінальне правопорушення.

На підтвердження продовження існування ризику можливих спроб обвинуваченого переховуватися від суду прокурор зазначає про те, що 22.11.2021 року під час виходу суду до нарадчої кімнати для вирішення клопотання прокурора про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, останній, не дочекавшись виходу колегії суддів із нарадчої кімнати, залишив приміщення суду, при цьому залишив територію Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська самостійно, на автомобілі, який перебував у його користуванні, таким чином вдався до переховування від суду.

З метою виконання ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22.11.2021 року та взяття ОСОБА_6 під варту, оперативними працівниками з 24.11.2021 року по 09.12.2021 року щодня здійснювались виходи за останнім відомим суду місцем мешкання обвинуваченого ОСОБА_6 АДРЕСА_1 , однак за вказаною адресою останній не перебував. Про інше місце мешкання ОСОБА_13 суду не повідомляв.

У судове засідання по зазначеному кримінальному провадженню, яке призначено було на 13.12.2021 року обвинувачений ОСОБА_6 не прибув, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Крім того, прокурором встановлено, що 23.11.2021 року обвинувачений ОСОБА_6 не прибув за викликом в судове засідання по кримінальному провадженню за його обвинуваченням за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська (справа № 932/636/20), про поважність причин свого неприбуття суд не повідомив. Захисники обвинуваченого також не повідомили суд про причини неприбуття ОСОБА_6 .

29.11.2021 року обвинувачений ОСОБА_6 не прибув за викликом у судове засідання до Дніпровського апеляційного суду з розгляду апеляційної скарги його захисників ОСОБА_14 та ОСОБА_15 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22.11.2021 року, при цьому ані обвинувачений, ані його захисники не повідомили про причини неприбуття обвинуваченого до суду.

30.11.2021 року обвинувачений ОСОБА_6 не прибув за викликом у судове засідання до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська для розгляду кримінального провадження за його обвинуваченням за ч. 3 ст. 187 КК України (головуючий суддя ОСОБА_16 , справа № 932/1279/20), про поважність причин свого неприбуття суд не повідомив. Захисники обвинуваченого також не повідомили суд про причини неприбуття ОСОБА_6 .

02.12.2021 року обвинувачений ОСОБА_6 не прибув за викликом у судове засідання до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська для розгляду кримінального провадження за його обвинуваченням за ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України (головуючий суддя ОСОБА_17 , справа № 932/2545/20), про поважність причин свого неприбуття суд не повідомив.

Захисник ОСОБА_14 у зазначене вище судове засідання також не з`явилася, подала до суду клопотання про неможливість прибуття обвинуваченого ОСОБА_6 до суду у зв`язку із перебуванням останнього на лікуванні. При цьому, у своїй заяві зазначила, що самостійно ОСОБА_6 не в змозі подати заяву про відкладення розгляду справи та надати відомості про поважність причин його неявки у зв`язку із ускладненим станом здоров`я та перебуванням у лікарні. В якому саме лікувальному закладі перебуває обвинувачений, захисником повідомлено не було.

У судове засідання з розгляду цього ж кримінального провадження, який був призначений на 09.12.2021 року ОСОБА_6 також не прибув, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Захисник ОСОБА_14 у зазначене вище судове засідання також не з`явилася, надіслала до суду клопотання про відкладення розгляду справи, в якому зазначила про те, що причиною неприбуття в судове засідання ОСОБА_6 02.12.2021 року є те, що останній у період з 22 листопада 2021 року по 03 грудня 2021 року перебував на стаціонарному лікуванні у «Клінічній лікарні швидкої медичної допомоги із діагнозом: «Перелам н/3 правої гомілки»», на підтвердження чого додала до свого клопотання фотокопію довідки № 14126. В цьому ж клопотанні захисник ОСОБА_14 зазначила, що 07.12.2021 року у ОСОБА_6 погіршилося загальне самопочуття, підвищилася температура та він продовжує перебувати на лікуванні.

У зв`язку з тим, що обвинувачений ОСОБА_6 двічі не з`явився до суду без поважних причин, судом було постановлено ухвалу про привід.

Вказані обставини є також свідченням порушення обвинуваченим ОСОБА_6 покладеного на нього процесуального обов`язку прибути за викликом до суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк, заздалегідь повідомити суд про це, що передбачено п. п. 1, 2, ч. 7 ст. 42 КПК України та пов`язаного із застосуванням до нього запобіжного заходу у вигляді застави, а отже є порушенням умов застосованого запобіжного заходу.

Крім того, 02 вересня 2021 року за результатами розгляду клопотання прокурора про доцільність продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, ухвалою суду клопотання було задоволено, однак судом визначено заставу у розмірі 237 900 гривень. 06 вересня 2021 заставу було внесено та ОСОБА_6 звільнено з-під варти.

Отже, з огляду на положення ч. 4 ст. 202 КПК України, обвинувачений ОСОБА_6 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави, який на цей час діє, оскільки судом не ухвалювалось рішення про скасування запобіжного заходу або його зміну, а положеннями Кримінального процесуального кодексу України не визначено конкретного строку дії запобіжного заходу у виді застави.

Також прокурор зазначає, що за приписами ст. 178 КПК України, суд, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу на підставі наданих стороною кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінювати, у тому числі, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів.

14 грудня 2021 року обвинувачений ОСОБА_6 знов не прибув у судове засідання з розгляду кримінального провадження за його обвинуваченням, що перебуває на розгляді Жовтневого райсуду (справа 932/1279/20).

Судове засідання відбувалось за участі захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_14 . Захисник повідомила суду, що обвинувачений ОСОБА_6 знаходиться на лікарняному.

Однак, цього ж дня 14.12.2021 року, приблизно о 13 год. 00 хв. оперативними уповноваженими УКР ГУНП України в Дніпропетровській області було встановлено місце перебування обвинуваченого ОСОБА_6 в приміщенні кафе «Adventure», за адресою: м. Дніпро пр. Дмитра Яворницького, 98, та о 13 год. 05 хв., відповідно до ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська його було взято під варту.

В подальшому стороною обвинувачення спростовано твердження захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_14 про перебування обвинуваченого у лікарні та встановлено факти надання захисником суду завідомо підроблених документів довідок закладу охорони здоров`я про перебування обвинуваченого у лікувальному закладі на стаціонарному лікуванні.

Отже, наведені факти свідчать про намагання обвинуваченого ОСОБА_6 переховуватись від суду і сторона обвинувачення вважає це доведеним.

Наявність же ризику, що особа, якій пред`явлено обвинувачення у випадку звільнення не з`явиться на суді або вчинять дії, направлені на перешкоджання відправленню правосуддя, з огляду на прецедентне право Конвенції є прийнятним для відмови у звільненні особи з під варти.

Тобто метою продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою є забезпечення належного подальшого судового розгляду у даному кримінальному провадженні.

Крім того, оцінюючи ризик того, що обвинувачений може ухилятися від правосуддя, суд повинен виходити ще й з того, що у разі визнання винуватим у цих кримінальних правопорушеннях, обвинуваченому може бути призначено максимальне покарання у вигляді позбавлення волі до 15 років.

Тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона обвинувачується, суд, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України, також зобов`язаний оцінювати при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу.

Також на переконання прокурора додатковим підтвердженням того, що обвинувачений ОСОБА_6 може здійсняти дії направлені на переховування від правосуддя є й факт того, у 2018 році обвинувачений вже був засуджений за ч. 1 ст. 390 КК, за ухилення від відбування покарання у виді обмеження волі, а саме за самовільне залишення місця обмеження волі виправного центру, а у цьому кримінальному провадженні, обвинувачується за ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 393 КК України, в організації готування своєї втечі з під варти, як особою, яка перебувала в попередньому ув`язненні, вчиненому вже організованою групою.

Разом з цим прокурор зазначає, що наявність обвинувальних актів та ухвал суду про призначення судового розгляду ще у трьох кримінальних провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, обвинувальні акти у яких перебувають у Бабушкінському та Жовтневому районних судах м. Дніпропетровська, судовий розгляд у даних кримінальних провадженнях триває.

Вищенаведені факти, на думку прокурора, свідчать про намагання обвинуваченого ОСОБА_6 переховуватись від суду з метою ухилення від судового розгляду та перешкоджання кримінальному провадженню таким чином і у цих справах.

Також прокурор вважає, що спроби обвинуваченого ОСОБА_6 переховуватись від суду з метою уникнення взяття під варту, неодноразові судимості, наявність на даний час обвинувачень у вчиненні ним ще цілої низки кримінальних правопорушень, спроби ухилення в минулому від відбування покарання, організація спроби втечі з-під варти при перебуванні у попередньому ув`язненні, а також недотримання підозрюваним умов застосованого до нього в іншому кримінальному провадженні, судовий розгляд у якому триває запобіжного заходу у вигляді застави, свідчать про те, що ризики переховування від суду та вчинення подальших кримінальних правопорушень продовжують існувати і зі плином часу аж ніяк не зменшуються.

За наведених у клопотанні обставин, на думку прокурора, застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу стосовно ОСОБА_6 є недоцільним і не зможе забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а тому просив клопотання задовольнити і обрати запобіжний захід відносно обвинуваченого на 60 днів.

При цьому, у клопотанні прокурор ОСОБА_5 зазначив, що копії відповідних документів на підтвердження викладених доводів, були надані ним суду при розгляді попереднього клопотання.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 підтримав подане ним клопотання та просив його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_5 зауважив, що, з огляду на вимоги ст. 178 КПК України, суд при вирішенні питання, як про обрання запобіжного заходу, так і про продовження строку його дії, на підставі наданих сторонами кримінального провадження зобов`язаний оцінити у сукупності, у том числі, і репутацію обвинуваченого та дотримання ним умов вже застосованих запобіжних заходів.

При цьому, посилався на встановлений судом факт недотримання обвинуваченим ОСОБА_6 умов застосованого до нього запобіжного заходу у вигляді застави, що підтверджується ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 травня 2022 року (копію якої надав в минулому судовому засіданні), постановленою в межах розгляду судової справи № 932/2545/20 під головуванням судді ОСОБА_17 , відповідно до якої заставу в розмірі 237 900 гривень, внесену 06.09.2021 року ОСОБА_14 за ОСОБА_6 , звернено у дохід держави через порушення ОСОБА_6 обов`язків, встановлених судом.

Додатково зауважив на тому, що в квітні 2022 року до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 187, ст. 257 КК України, що вкотре свідчить про те, що останній є особою, схильною до організації та вчинення злочинів, навіть перебуваючи за гратами.

Тому, наведені ним обставини у сукупності із негативною репутацією обвинуваченого ОСОБА_6 , як особи схильної до вчинення злочинів, про що свідчать, як наявність попередніх непогашених судимостей, так і наявність в судах інших обвинувальних актів відносно останнього, вказують на продовження існування зазначених ним ризиків, запобігання яким не зможе забезпечити застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, у тому числі, і домашнього арешту, тим більше, що обвинувачений перебуваючи не під вартою, вже переховувався від суду .

Крім того, враховуючи те, що ОСОБА_6 обвинувачується, в тому числі, і у вчиненні кримінальних правопорушень, пов`язаних із погрозою застосування насильства, прокурор вважав за необхідне, з огляду на вимоги ч. 4 ст. 183 КПК України, не застосовувати до ОСОБА_6 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, тим більше, що умов застосованого до нього раніше судом альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави обвинувачений не дотримався.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, вважаючи його необґрунтованим, з огляду на таке.

Так, захисник ОСОБА_7 зауважив на тому, що клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно його підзахисного подане цивільною особою ОСОБА_5 , стверджуючи, що останній нібито не пройшов атестацію.

Тим більше, як заявив захисник ОСОБА_7 , клопотання подано відносно іншої особи, а не його підзахисного, оскільки у цьому документі по-батькові не співпадає із дійсним по-батькові ОСОБА_6 , тому вважав, що останній підлягає негайному звільненню з-під варти та просив розглянути усну скаргу в порядку ст. 206 КПК України.

Крім того, захисник ОСОБА_7 зазначив, що наявність ризиків, на які є посилання у поданому клопотанні, не підтверджена жодними доказами, як і не наведено відповідних обґрунтувань того, чому ці ризики не зменшилися із плином часу.

Також захисник ОСОБА_7 зауважив на тому, що під час розгляду клопотання про продовження його підзахисному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відсутня потерпіла ОСОБА_18 , яка, за твердженням захисника, співпрацює з окупантами і є колаборантом.

При цьому, захисник ОСОБА_7 стверджував, що його підзахисний ОСОБА_6 на відміну від колаборантки потерпілої допомагає збройним силам України,

Інші доводи захисника ОСОБА_7 стосовно клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою були присвячені особистому життєвому досвіду захисника щодо його відносин із правоохоронною та судовою системами і жодним чином не стосувалися означеного клопотання.

Обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 залишили вирішення цього питання на розсуд суду.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд приходить до наступних висновків.

Так, оцінюючи продовження існування наведених прокурором ризиків, колегія суддів приходить до висновку, що враховані при застосуванні та подальшому продовженні обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою передбачені п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики не зменшилися на час розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу, і продовжують існувати, що доведено стороною обвинувачення у повній мірі, з огляду на наступне.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 393, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 189 КК України та у разі визнання ОСОБА_6 винуватим у вчиненні зазначених злочинів, останньому загрожує максимальне покарання у вигляді позбавлення волі строком 15 років.

При цьому, при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання (§ 76 рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Смірнова проти Росії» (Smirnova v. Russia № 71362/01 від 21.07.2003), суд зазначив, що при визначенні ризику переховування обвинуваченого від правосуддя потрібно враховувати особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування.

Отже, колегія суддів враховує особистість обвинуваченого ОСОБА_6 та його репутацію, зокрема, те, що останній у свої 24 роки є особою раніше (чотири рази) судимою за вчинення умисних корисливих злочинів, в тому числі, і за злочин, передбачений ч. 1 ст. 390 КК України ухилення від відбування покарання у вигляді обмеження волі.

При цьому, виходячи за наданих прокурором ще під час розгляду клопотання про застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою документів встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 звільнився з місць позбавлення волі в травні 2019 року і вже 6 жовтня 2019 року знову був затриманий та арештований. Вчинення першого злочину за наявними обвинуваченнями, ОСОБА_6 інкримінується 22 липня 2019 року, тобто через 2 місяці після звільнення, що дає суду об`єктивні та достатні підстави вважати, що останній схильний до вчинення злочинів, що безумовно створює обвинуваченому негативну репутацію.

Окрім того, зазначені обставини у сукупності із пред`явленим на даний час ОСОБА_6 обвинуваченням в організації втечі з-під варти, в той саме час, коли він перебував в попередньому ув`язненні, свідчать про схильність останнього до ухилення від явки до правоохоронних органів та суду з метою уникнення можливого покарання, що, у свою чергу, є об`єктивним підтвердженням наявності ризику можливих спроб обвинуваченого переховуватись від суду.

Поряд із цим, колегією суддів встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 не одружений, офіційно не працевлаштований, та, з огляду на наведені вище факти стосовно наявності судимостей та відбуття покарання в кримінально-виконавчих установах, подальше після звільнення перебування під вартою у зв`язку із застосуванням запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках іншого кримінального провадження, не має міцних соціальних зв`язків.

Окрім того, на наявність існування ризику можливих спроб обвинуваченого ОСОБА_6 переховуватись від суду додатково вказують і ті обставини, що 22.11.2021 року під час знаходження колегії суддів у нарадчій кімнаті з розгляду клопотання прокурора про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, останній покинув приміщення суду, не дочекавшись виходу колегії суддів із нарадчої кімнати.

В подальшому ОСОБА_6 не з`явився у судове засідання, призначене на 13 грудня 2021 року, і про причини свого неприбуття не повідомив, тобто вдався до переховування від суду за наявності відповідного рішення про застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до фактичного його затримання працівниками УКР ГУНП України в Дніпропетровській області 14 грудня 2021 року у приміщенні кафе «Adventure» у м. Дніпрі, що підтверджується відповідним протоколом про взяття під варту від 14.12.2021 року, які містяться в матеріалах кримінального провадження.

Більш того, виходячи з раніше наданих прокурором рапортів, які містяться в матеріалах кримінального провадження, складених оперативними працівниками УКР ГУНП України в Дніпропетровській області, які на виконання ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22.11.2021 року, починаючи з 24.11.2021 року по 09.12.2021 року щодня здійснювали виходи за місцем мешкання обвинуваченого ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , слідує, що за вказаною адресою останній не перебував.

Окрім того, з наданих раніше стороною обвинувачення матеріалів, які долучені до матеріалів кримінального провадження, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 також не з`являвся у судові засіданні по іншим кримінальним провадженням за його обвинуваченням, які перебувають на розгляді в інших судах, що, у свою чергу, вказує на спроби обвинуваченого ОСОБА_6 ухилятися від явки до суду.

Крім того, ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 травня 2022 року, в межах розгляду судової справи № 932/2545/20 під головуванням судді ОСОБА_17 , заставу в розмірі 237 900 гривень, внесену 06.09.2021 року ОСОБА_14 за ОСОБА_6 , звернено у дохід держави, у зв`язку із порушенням ОСОБА_6 покладених судом обов`язків при застосуванні альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Отже, наведені вище обставини, на переконання колегії суддів, безумовно підтверджують факт намагання обвинуваченого ОСОБА_6 переховуватись від суду та його небажання дотримуватися належної процесуальної поведінки, навіть після ухваленого рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також, колегія суддів погоджується із заявленим прокурором ризиком можливих спроб обвинуваченого ОСОБА_6 вчинити інше кримінальне правопорушення, та вважає, що цей ризик не зменшився і продовжує існувати, що доведено стороною обвинувачення у повній мірі під час розгляду клопотання.

Так, як зазначено вище обвинувачений ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, у тому числі, і за вчинення злочину, пов`язаного із втечею з установи відбування покарання, що підтверджується відповідною довідкою по обліках АІС, яка долучена до матеріалів кримінального провадження.

Більш того, після звільнення з місць позбавлення волі обвинувачений ОСОБА_6 через нетривалий проміжок часу вже обвинувачується у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, пов`язаних з організацією вчинення організованою групою, за співучасті ще п`яти співучасників обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , нападу на ОСОБА_18 , з метою заволодіння її майном, поєднаного із погрозою застосування насильства небезпечного для життя чи здоров`я потерпілої (розбій), з організацією незаконного позбавлення волі та викрадення людини потерпілої ОСОБА_18 , з корисливих мотивів, з організацією незакінченого замаху на вимагання вимогу передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілою ОСОБА_18 , обмеженням її свобод, з погрозою вбивства потерпілої, а також з організацією готування до злочину втечі з-під варти, особою, яка перебуває в попередньому ув`язненні, вчиненому організованою групою.

При цьому, колегія суддів враховує, що вчинення наведених вище злочинів інкримінується ОСОБА_6 під час його перебування у попередньому ув`язненні, в камері ДУВП № 4 в Дніпропетровській області, тобто під час перебування під вартою відповідно до ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09.10.2019 року про застосування до нього запобіжного заходу, строк дії якого в подальшому продовжено, за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 187 КК України, у кримінальному провадженні № 0002329.

Більш того, на даний час відносно ОСОБА_6 в провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська знаходяться: обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002329 від 23.09.2019 року (справа № 932/2545/20) за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України, обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001656 від 22.07.2019 року (справа 932/1279/20) за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, в провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська - обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002187 від 05.10.2019 року (справа 932/636/20) за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України.

Тим більше, колегія суддів встановлено, що в квітні 2022 року до Дніпропетровського районного суду м. Дніпропетровська надійшов ще один обвинувальний акт стосовно ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 187, ст. 257 КК України, що підтверджується наявним в матеріалах справи відповідним запитом цього суду на надання дозволу на вивезення ОСОБА_6 для прийняття участі у судових засіданнях з розгляду цього кримінального провадження.

Отже, на переконання колегії суддів, вищенаведені обставини у сукупності із встановленими даними про особистість обвинуваченого ОСОБА_6 та його негативною репутацією, доведеного факту втечі з місць позбавлення волі, достатньою мірою підтверджують обґрунтованість та доведеність ризику того, що останній може вчинити інші кримінальні правопорушення.

Таким чином, наведені дані про особу обвинуваченого в сукупності з суворістю можливого покарання вказують на продовження існування ризиків можливих спроб обвинуваченого ОСОБА_6 переховуватись від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, ступень яких є досить високим.

При цьому, у конвенційній судовій практиці вироблено чотири основні прийнятні причини для тримання особи під вартою до винесення вироку: ризик того, що особа не з`явиться до суду, ризик того, що обвинувачений, у разі звільнення, вчинить дії, які перешкоджатимуть відправленню правосуддя, або вчинить нові злочини, або порушить громадський порядок (п. 94. Рішення ЄСПЛ «Пірузян проти Вірменії», п. 119. Рішення ЄСПЛ «Трипедуш проти Республіки Молдова»).

За таких обставин, колегія суддів погоджується із заявленими стороною обвинувачення передбаченими п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиками можливих спроб обвинуваченого ОСОБА_6 переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, які на час розгляду клопотання не зменшилися.

При цьому, аналізуючи доводи захисника ОСОБА_7 про те, що клопотання про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою подане не прокурором, а цивільною особою ОСОБА_5 , який, за твердженням захисника, нібито не пройшов атестацію, колегія суддів вважає їх надуманими та такими, що не підтверджені жодними доказами.

Посилання захисника ОСОБА_7 про те, що клопотання подане відносно іншої особи, а не його підзахисного, оскільки зазначене у цьому документі по-батькові не співпадає із дійсним по-батькові ОСОБА_6 , колегія суддів вважає хибними та відкидає, оскільки, по-перше, стороною захисту не надано жодного документу на підтвердження правильності написання по-батькові ОСОБА_6 без букви «й», тим більше судом встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (як вказано в обвинувальному акті, клопотаннях про застосування та продовження запобіжного заходу), та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (як вказано у численних письмових заявах та клопотаннях його захисників ОСОБА_14 та ОСОБА_7 , інших обвинувальних актах відносно ОСОБА_6 ) є однією і тією ж особою і з різницею у написанні по-батькові однієї букви «й», а, по-друге, такі доводи сторони захисту вже були предметом перевірки апеляційною інстанцією.

При цьому, усна заява захисника ОСОБА_7 із посиланням на ст. 206 КПК України щодо негайного звільнення ОСОБА_6 з під варти за наведених вище підстав, є по суті запереченнями проти поданого прокурором клопотання, які не знайшли свого підтвердження.

Окрім того, твердження захисника ОСОБА_7 про недоведеність заявлених прокурором ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та їх зменшення з плином часу, колегія суддів вважає необґрунтованими за викладених в цьому рішенні підстав.

Також посилання захисника ОСОБА_7 на те, що потерпіла ОСОБА_18 , яка, за твердженням захисника, співпрацює з окупантами і є колаборантом, а його підзахисний ОСОБА_6 на відміну від останньої допомагає збройним силам України, як на підставу звільнення обвинуваченого з під варти, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки наведені обставини самі по собі не можуть слугувати підставою для зміни запобіжного заходу, а, по-друге, на підтвердження таких доводів стороною захисту не надано жодного доказу, тим більше, що обвинувачений ОСОБА_6 не має постійного місця роботи та офіційного джерела доходу.

Інші доводи захисника ОСОБА_7 , які були присвячені особистому життєвому досвіду захисника щодо його відносин із правоохоронною та судовою системами і жодним чином не стосувалися означеного клопотання, відповідній оцінці колегією суддів не підлягають.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини, колегія суддів не знаходить підстав для скасування або зміни застосованого до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому вважає клопотання прокурора про продовження останньому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави і обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Отже, вирішуючи питання щодо можливості застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, суд, зважаючи на те, що ОСОБА_6 обвинувачується, в тому числі, і у вчиненні кримінальних правопорушень, пов`язаних із погрозою застосування насильства, з урахуванням обставин інкримінованих останньому злочинів, з огляду на положення ч. 4 ст. 183 КПК України, вважає за неможливе, у даному випадку, визначати розмір застави обвинуваченому.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 183, 199, 331, 369-372 КПК України, -

постановив:

Клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосований до обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжити на строк 60 (шістдесят) днів до 21 серпня 2022 року включно.

Встановити, що днем закінчення дії цієї ухвали щодо тримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою є 21 серпня 2022 року включно.

Ухвала про продовження запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали - о 16 годині 50 хвилин 24 червня 2022 року.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3