Справа № 347/699/22
Провадження № 1-кс/347/323/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 липня 2022 року м.Косів

Слідчий суддя Косівського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря с/з ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , його захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність дізнавача Косівського відділу поліції ОСОБА_5 та постанову про відмову у визнанні потерпілим , -

в с т а н о в и в :
24.06.2022 від ОСОБА_3 надійшла скарга на бездіяльність дізнавача та постанову про відмову у визнанні його потерпілим, мотивована тим, що дізнавачем Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській ОСОБА_5 16.06.2022 винесена постанова, якою відмовлено в задоволенні його клопотання від 14.06.2022, щодо залучення його в якості потерпілого в кримінальному провадженні № 0000045 від 04 травня 2022 року за ч. 1 ст. 125 КК України.
Дану постанову вважає незаконною, такою, що порушує його права та законні інтереси.
Скаржник та його захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні вимоги скарги підтримали з мотивів наведених в ній та додатково ствердили, що в своїх вимогах не ставлять питання про зобов`язання визнати ОСОБА_3 . Потерпілим, однак винесену постанову дізнавача вважають необгрунтованою, невмотивованою, а відтак саме з цих підстав просили її скасувати.

Дізнавач Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_5 , будучи належним чином повідомленою в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомляла. Однак, неявка дізнавача у відповідності до вимог ч3. ст.306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України слідчий суддя вважає можливим розглянути справу у відсутності осіб, що не з`явилися.

Дослідивши скаргу та додані до скарги матеріали, заслухавши доводи скаржника та його захисника слідчий суддя встановив наступне.

ОСОБА_3 звернувся до Косівського районного суду Івано-Франківської області з скаргою на бездіяльність дізнавача та постанову про відмову у визнанні потерпілим.

Скарга обґрунтована тим, що 03 травня 2022 року його батько ОСОБА_6 написав заяву про вчинене кримінальне правопорушення де чітко зазначив що: 03.05.2022 року біля 15:00 год. гр. ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , які перебувають в неприязних стосунках зі ОСОБА_3 (скаржником) і його батьком ОСОБА_6 зайшли на їхню територію, де висловлюючи погрози вбивства відносно ОСОБА_3 та його батька, які вони сприймали як реальні, і такі, що вони можуть виконатись, почали наносити їм обом удари металічною трубою, руками і лопатою в різні частини тіла, чим спричинили останнім тілесні ушкодження. В результаті нанесених ударів і отриманих ушкоджень ОСОБА_3 перебував на стаціонарному лікуванні з 13.05.2022 року по 19.05.2022 року в КНП "Яблунівській районній лікарні". Внаслідок протиправних незаконних дій скаржнику та його батьку були спричинені тілесні ушкодження, матеріальна, фізична і моральна шкода.

Як вбачається із змісту скарги та документів, доданих до неї, 04.05.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України (№ 0000045).
14.06.2022 року громадянин ОСОБА_3 подав клопотання до Косівського районного ВП ГУНП в Івано-Франківській області, у якому просив залучити його в якості потерпілого у кримінальному провадженні № 0000045, надати пам`ятку, допитати в якості потерпілого, надати кримінальне провадження для ознайомлення, однак йому було відмовлено.
Стаття 55 Конституції України гарантує кожному право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади та посадових осіб.

Згідно з положеннями п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, зокрема: рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України орган державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст. 40-1 КПК України дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого. Дізнавач несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення дізнання.

Частиною 1 ст. 94 КПК України визначено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Судом встановлено, що кримінальне провадження № 0000045 від 04 травня 2022 рокубуло розпочато за заявою ОСОБА_6 , в якій він повідомив про обставини вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та спричинення йому шкоди.
На клопотання ОСОБА_3 (другого учасника події потерпілої сторони) від 14.06.2022 року про залучення його в якості потерпілого у кримінальному провадженні № 0000045 від 04 травня 2022 року, дізнавач ОСОБА_5 у постанові від 16.06.2022 року зазначила, що в ході проведення досудового розслідування на час розгляду клопотання, фактів які б підтверджували завдану ОСОБА_3 моральну, фізичну чи матеріальну шкоду не встановлено.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 55 КПК України потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілим не може бути особа, якій моральна шкода завдана як представнику юридичної особи чи певної частини суспільства.

Проте постановляючи постанову про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 дізнавач обмежилась лише написанням одного речення в загальній формі, при цьому жодних інших доводів, на підставі яких дізнавач прийшла до висновку про відсутність завданої шкоди дізнавач ОСОБА_5 у постанові не відобразила. Крім того, у своїй постанові дізнавач ОСОБА_5 ствердила, що клопотання ОСОБА_3 про визнання його потерпілим надійшло до сектору дізнання Косівського РВП ГУНП 14.05.2021 року. Однак такі відомості не відповідають матеріалам досудового розслідування, які були витребувані слідчим суддею для перевірки доводів скарги. Так, слідчим суддею встановлено, що з клопотанням про визнання ОСОБА_3 потерпілим, останній звернувся 14.06.2022 року, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області (а.м. 52). Подія кримінального правопорушення яка мала місце зі слів потерпілого ОСОБА_6 відбулася 03.05.2022 року, відомості про вчинене кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР 04.05.2022 року о 09:50:14 (а.м.2).

Отже, на переконання слідчого судді, постанова дізнавача ОСОБА_5 відображає дані, які не відповідають матеріалам досудового розслідування, та не містить обґрунтованого мотивування із зазначенням даних, на підставі яких дізнавачем зроблено висновок про відсутність завданої ОСОБА_3 моральної, фізичної чи іншої шкоди, що унеможливо визнання його потерпілим у даному кримінальному провадженні.

З огляду на викладене, а також те, що відмова дізнавача є істотним обмеженням процесуальних прав особи, наслідком яких може бути суттєве ускладнення відстоювання учасником своє позиції при проведенні судового розгляду кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість оскаржуваної постанови дізнавача від 16.06.2022.

Положеннями ст. 307 КПК України визначено, що за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу.
За таких обставин, постанова від 16.06.2022 дізнавача Косівського районного ВП ГУНП в Івано- Франківській області ОСОБА_5 про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000045 від 04 травня 2022 року, підлягає скасуванню.

Проте, згідно з ч. 2 ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора чи дізнавача під час досудового розслідування постановлення слідчим суддею ухвали про визнання бездіяльності протиправною не передбачено.
Тому, вимоги ОСОБА_3 в частині визнання протиправною бездіяльність дізнавача Косівського районного ВП ГУНП в Івано- Франківській області ОСОБА_5 щодо не ознайомлення його з правами та обов`язками потерпілого після подачі клопотання про залучення у якості потерпілого є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Згідно з положеннями ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Враховуючи, що спірну постанову ОСОБА_3 отримав 21.06.2022, строк на його оскарження не пропущений.
Керуючись ст. ст. 55, 303, 307, КПК України, слідчий суддя,
п о с т а н о в и в :
Скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача - Косівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано- Франківській області про бездіяльність дізнавача та постанову про відмову у визнанні потерпілим задовольнити частково.

Скасувати постанову дізнавача Косівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано- Франківській області ОСОБА_5 від 16.06.2022 про відмову в задоволенні заявленого клопотання ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000045 від 04 травня 2022 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1