Провадження 1-в/193/109/22
У Х В А Л А
іменем України

21 квітня 2022 року Софіївський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участі: прокурора ОСОБА_3 ,
представника Софіївської ВК №45 ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Софіївка в режимі відеоконференції клопотання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення,

В С Т А Н О В И В:
23 березня 2022 року до суду надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення.
Засуджений ОСОБА_5 під час судового розгляду справи своє клопотання підтримав і просив задовольнити.
Представник виправної колонії ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання засудженого, пояснивши, що останній не довів свого виправлення і не заслуговує на умовно-дострокове звільнення.
У судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на відсутність для цього підстав.
Вислухавши пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали особової справи засудженого, суд дійшов такого висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 був засуджений вироком від 21.10.2015 Апостолівським районним судом Дніпропетровської області за ст. 15 ч.2, 185 ч. 3, 185 ч.2, 70, 71 КК України до 4 років позбавлення волі.

Знову засуджений 24.01.2017 Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. 187 ч.2, 289 ч. 3, 357 ч. 3, 70 ч. 1, 70 ч.4 КК України до 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна. На підставі ст. 72 ч.5 КК України зарахувано в строк відбування покарання строк попередньо ув`язнення з 16.10.2015 по день набрання вироком законної сили включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку: 16.10.2015. Кінець строку: 04.05.2023.
З 19.10.2015 засуджений перебував в Державній установі виконання покарань м. Кривого Рогу Дніпропетровської області (№3).
В подальшому з 27.04.2017 міру кримінального покарання продовжив відбувати в Державній установі «Софіївська виправна колонія (№45)».
Крім того, судом встановлено, що напротязі року адміністрація ДУ "Софіївська ВК № 45" вже зверталася до Софіївського районного суду з поданням про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 . Тоді, 18.05.2021, за результатом розгляду цього подання у його задоволенні було відмовлено. За ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 15.11.2021 вищевказане рішення суду було залишено без змін.

Згідно положень ч.7 ст. 154 Кримінально-виконавчого кодексу України у разі відмови суду щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким повторне подання в цьому питанні щодо осіб, засуджених за тяжкі і особливо тяжкі злочини до позбавлення волі на строк не менше п`яти років, може бути внесено не раніше як через один рік з дня винесення постанови про відмову, а щодо засуджених за інші кримінальні правопорушення та неповнолітніх засуджених - не раніше як через шість місяців.

При регулюванні порядку і умов відбування та виконання кримінальних покарань норми КК України та КВК України співвідносяться між собою як загальні та спеціальні і відповідно при конкуренції загальних і спеціальних норм застосовуються спеціальні, якими якраз і є положення статті 154 КВК України.

З матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_5 , засуджений за тяжкий злочин до позбавлення волі на строк, що становить більше п`яти років.

Таким чином, відповідно до положень ч. 7 ст.154 КВК України, засуджений ОСОБА_5 набуває право як на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, так і на умовно-дострокове звільнення лише з моменту спливу річного строку з дня останньої відмови судом у застосуванні щодо нього однієї з цих пільг, що саме і мала місце згідно ухвалою Софіївського районного суду від 18.05.2021.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що на час розгляду справи щодо засудженого ОСОБА_5 не пройшов встановлений законом строк для повторного звернення з цього питання, у 2021 році засуджений ОСОБА_5 вже звертався до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення та ухвалою суду першої інстанції від 18.05.2021, його залишено без задоволення, проте засуджений передчасно, 21.03.2022, повторно звернувся з клопотанням про умовно-дострокове звільнення.

При цьому, суд зазначає, що у зв`язку з прийняттям цієї ухвали, право засудженого на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким чи умовно-дострокове звільнення не порушується, оскільки за останнім зберігається таке право за умови настання строків, передбачених ч. 7 ст. 154 КВК України.

Керуючись ч. 7 ст. 154 КВК України, ст. 371, 379, 537, 539 КПК України, суд

У Х В А Л И В :
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення, - відмовити.
На ухвалу протягом семи днів з дня її оголошення прокурор може подати апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду через Софіївський районний суд Дніпропетровської області, а засуджений, який перебуває у місцях позбавлення волі, у той же строк і порядок, але з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя ОСОБА_1