Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
Справа № 490/8221/21
Провадження № 1-кп/490/705/2021
У Х В А Л А

13 грудня 2021 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участі прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

його захисника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальне провадження № 0000909 про обвинувачення

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Миколаєві, є українцем, громадянином України, здобув середню спеціальну освіту, не є одруженим, неповнолітніх дітей не має, не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочинів, передбачених частиною 2 статті 307, частиною 3 статті 307 Кримінального Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В :

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.

1. В провадженні Центрального районного суду міста Миколаєва перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 307, частиною 3 статті 307 Кримінального Кодексу України.

2. Під час судового засідання прокурор заявив клопотання про продовження строку дії обраного відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, спираючись про те, що, ризики, які зумовили обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, наразі не зникли та не зменшились.

3. Обвинувачений під час судового розгляду кримінального провадження проти задоволення клопотання заперечував, спираючись про те, що має постійне місце проживання, брав участь в проведенні АТО/ООС, позитивно характеризується, раніше співпрацював зі слідством та наміру ухилятись від суду не має.

Його захисник позицію свого підзахисного підтримав.

Встановлені судом обставин із посиланням на докази

1. В межах цього кримінального провадження, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину за таких обставин

1.1. У невстановлений під час досудового розслідування дату, час та місці, у невстановленої під час досудового розслідування особи, ОСОБА_4 отримав, тобто - незаконно придбав психотропні речовини, у тому числі і психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої обмежено - 4-ММС (4-метилметкатинон), особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, які в подальшому незаконно зберігав за місцем свого проживання у АДРЕСА_1 , у полімерних пакетах, для їх подальшого розфасування у згортки ("закладки") за грошову винагороду та їх передачі, тобто незаконного збуту іншим особам, для розміщення на території м. Миколаєва у вигляді схованок "закладок".
Так, 06.07.2021 в період часу з 06.34 години по 11.32 годину під час проведення обшуку за місцем проживання та реєстрації ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , було вилучено:
-особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - 4-ММС (4-метилметкатинон), у полімерному пакеті, вагою 0,2040;
-психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін у 3-х полімерних пакетах та полімерній кришці, загальною вагою 125,5367 г., що відповідно до Таблиці 2 "Невеликі, великі та особливо великі розміри психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу", затвердженої наказом міністерства охорони здоров`я України № 188від 01.08.2000, являються особливо великим розміром психотропних речовин;
-особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP у 2-х полімерних пакетах та пакунку з ізоляційної стрічки … загальною вагою 1769,2284 г., що відповідно до Таблиці 2 "Невеликі, великі та особливо великі розміри психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу", затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України № 188 від 01.08.2000, являються особливо великим розміром психотропних речовин.
Вказані психотропні засоби ОСОБА_4 незаконно зберігав за місцем свого проживання з метою подальшого незаконного збуту.

Ці дії ОСОБА_4 органами досудового розслідування та публічним обвинуваченням кваліфіковані за частиною 3 статті 307 Кримінального Кодексу України - як незаконне придбання та зберігання з метою збуту особливо небезпечних психотропних речовин в особливо великих розмірах.

2.2. Окрім того:

ОСОБА_4 з метою незаконного придбання наркотичних засобів та психотропних речовин, у невстановлений під час досудового розслідування час за допомогою мобільного додатку ТОВ "Нова пошта" створив обліковий запис на вигадане ім`я " ОСОБА_7 " та в подальшому використовував вказаний аккаунт для отримання поштових відправлень із наркотичними засобами та психотропними речовинами, які в подальшому за грошову винагороду розфасовував у згортки та в подальшому передавав, тобто незаконно збував, іншим особам для розміщення на території м. Миколаєва у вигляді схованок "закладок".
Так, 05.07.2021 о 15.39 годині ОСОБА_4 , перебуваючи у невстановленому в ході досудового розслідування місці, придбав з метою збуту у невстановленої під час досудового розслідування особи особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, вагою 862,035 г., що відповідно до Таблиці 1 "невеликі, великі та особливо великі розміри наркотичних засобів, що знаходяться у незаконному обігу", затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України № 188 від 01.08.2000, являється великим розміром наркотичних засобів, а невстановлена особа, в свою чергу, переслала на створений ОСОБА_4 аккаунт ТОВ "Нова пошта" на вигадане ім`я " ОСОБА_7 " поштове відправлення за номером 8411, яке мало надійти до відділення Миколаївського відділення № 12 ТОВ "Нова пошта" 06.07.2021 о 12.00 годині, про що ОСОБА_4 було повідомлено у вказаному мобільному додатку.
В подальшому, 09.07.2021 в період часу з 12.15 по 12.30 годину, вищевказаний незаконно придбаний ОСОБА_4 особливо небезпечний наркотичний засіб було вилучено працівниками поліції під час здійснення тимчасового доступу до поштового відправлення № 8411 у Миколаївському відділенні № 12 ТОВ "Нова пошта" за адресою м. Миколаїв, вул. Пушкінська, 33.

Ці дії ОСОБА_4 органами досудового розслідування та публічним обвинуваченням кваліфіковані за частиною 2 статті 307 Кримінального Кодексу України - як незаконне придбання з метою збуту особливо небезпечних наркотичних засобів у великих розмірах.

2. Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_8 від 08 липня 2021 року відносно ОСОБА_4 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 03 вересня 2021 року включно.

В подальшому строк тримання обвинуваченого під вартою продовжувався слідчими суддями неодноразово, востаннє - до 06 листопада 2021 року включно.

Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 04 листопада 2021 року цей строк був продовженим до 02 січня 2022 року включно.

3. Під час обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого слідчі судді та суд виходили з наявності ризиків того, що він, перебуваючи на волі, може продовжити вчиняти злочини та ухилятись від суду.

4. Під час перебування під вартою обвинувачений жодного разу порядок у судовому засіданні не порушував; вимог режиму його тримання також не порушував

5. Під час здійснення кримінального провадження судом, досліджена частина документів, що перебувають у розпорядженні сторони обвинувачення.

6. Обвинувачений має постійне місце проживання та родину, за місцем проживання характеризується позитивно.

Положення закону, якими керувався суд при постановленні ухвали.

1. Відповідно до частини 1 статті 177 Кримінального Процесуального Кодексу України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1)переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2)знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно ж до частини 2 цієї статті підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

2. Відповідно до частини 1 статті 176 Кримінального Процесуального Кодексу України запобіжними заходами є:

1)особисте зобов`язання;

2)особиста порука;

3)застава;

4)домашній арешт;

5)тримання під вартою.

Відповідно до статті 179 цього Кодексу особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Відповідно до статті 180 Кримінального Процесуального Кодексу України особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

Відповідно до частини 1 статті 182 Кримінального Процесуального Кодексу України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

При цьому відповідно до частини 5 цієї статті розмір застави щодо особи, обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, визначається у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

3. Відповідно до частини 1 статті 183 Кримінального Процесуального Кодексу України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Зі змісту статті 7 Закону України "Про попереднє ув`язнення" сутність цього запобіжного заходу полягає у триманні осіб у встановлених для цього місцях, які забезпечують їх ізоляцію, постійний нагляд за ними і роздільне тримання їх у порядку, передбаченому статтею 8 цього Закону.

4. Відповідно до частини 1 статті 181 Кримінального Процесуального Кодексу України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Відповідно до статті 8 Кримінального Процесуального Кодексу України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави; принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Окрім того, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року Конвенція про захист прав та основоположних свобод /далі - Конвенція/ та практика Європейського суду з прав людини визнаються в Україні джерелом права
Європейський Суд з Прав Людини у своїй практиці обґрунтував підхід, відповідно до якого тримання особи під домашнім арештом, так само, як й триманні її під вартою, є позбавленням свободи у розумінні статті 5 Конвенції /див., окрім іншого, рішення у справах "Гуццарді проти Італії" (пункти 92 - 95); "Бузаджі проти Республіки Молдова" (пункти 103 - 110); "Корбан проти України (пункти 138 - 139) та інші/.

При цьому Європейський Суд з Прав Людини зазначає, що в більшості випадків домашній арешт передбачає меншу кількість обмежень та менший ступінь страждань та незручностей для затриманого, ніж звичайне ув`язнення у відповідній установі. Але цю обставину Європейський Суд з Прав Людини пов`язує з особливостями режиму, але - не з сутністю становища ув`язненого. /див., окрім іншого, рішення у справі "Бузаджі проти Республіки Молдова" (пункти 111 - 114); "Корбан проти України (пункти 138 - 139)/

5. Відповідно до статті 199 Кримінального Процесуального Кодексу України строк тримання під вартою може бути продовженим у разі наявності вказаних підстав для застосування запобіжного заходу та додаткового доведення того, що завершити розгляд справи до закінчення строку дії попередньої ухвали не є можливим, а раніше заявлені ризики не зменшились або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Відповідно до правової позиції, що сформована Європейським Судом з прав людини, для продовження строку тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку. Також суд вказав, що пункт 3 статті 5 Конвенції визначає право заарештованого на розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження, при цьому таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання. Сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, в іншому випадку суд може змінити запобіжний захід на більш м`який.

Європейський суд з прав людини судом також відзначає, що "ризик втечі або уникнення правосуддя" зменшується з часом, адже включення строку запобіжного ув`язнення до строку покарання, якого мав підстави боятися заявник, зменшує це побоювання і його наміри втекти.

Далі відзначається, що таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

Європейський суд з прав людини також наголошував, що "саме національні судові органи мають подбати про те, щоб тривалість попереднього ув`язнення обвинуваченого у відповідній справі не перевищила розумного строку. Для цього вони мають дослідити всі факти на користь і проти існування реального суспільного інтересу, який, за належного врахування принципу забезпечення презумпції невинуватості, виправдовує відхід від вимоги забезпечення поваги до особистої свободи, і викласти ці міркування у своїх рішеннях про подовження строку тримання під вартою… Подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні заарештованою особою відповідного злочину є обов`язковою і неодмінною умовою законності подовження строку тримання під вартою, але зі спливом певного часу ця умова перестає бути достатньою… Згідно з пунктом 3 статті 5 Конвенції, визначаючи доцільність звільнення або подальшого тримання особи під вартою, відповідні посадові особи зобов`язані розглянути й альтернативні заходи забезпечення її явки до суду. Фактично, це положення не лише проголошує право на "розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження", а й передбачає, що "звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання".

/див. рішення у справі "Тодоров проти України" від 12.01.2012 року, "Пунцельт проти Чехії", "Харченко проти України" та інші/

Окрім того, як зазначив Європейський суд з прав людини у справі "Летельє проти Франції" (рішення від 26.06.1991 року), "особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення принаймні, протягом певного часу. За виняткових обставинах цей момент може бути врахований у світлі Конвенції, у всякому разі в тій мірі, в якій внутрішнє право … визнає поняття порушення публічного порядку внаслідок скоєння злочину. Однак цей фактор можна вважати виправданим і необхідним, тільки, якщо є підстави вважати, що звільнення затриманого реально порушить публічний порядок, або якщо цей порядок дійсно перебуває під загрозою. Попереднє затримання не має передувати покаранню у вигляді позбавлення свободи, не може бути "формою очікування" обвинувального вироку" (п.51).

6. Відповідно до частини 5 статті 194 Кримінального Процесуального Кодексу України обираючи запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, суд зобов`язує обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме:

1)прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

2)не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3)повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4)утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом;

5)не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом;

6)пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності;

7)докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання;

8)здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

9)носити електронний засіб контролю.

7. Відповідно до визначеного Європейським судом з прав людини поняттям під час вирішення питання щодо запобіжного заходу під обґрунтованою підозрою слід розуміти добросовісне припущення про вчинення особою певного діяння, яке ґрунтується на об`єктивних відомостях, які:

-можна перевірити у судовому розгляді;

-спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою.

Добросовісним можна вважати припущення, яке висунуте компетентним органом у встановленому законом порядку та ґрунтується на підході до справи, що характеризується правдивістю, сумлінністю та ретельністю.

Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали і положення закону, яким він керувався.

Щодо обґрунтованості підозри

1. Повертаючись до обставин розгляду цієї справи, суд перш за все відзначає, що матеріали справи наразі не містять відомостей про те, що висуває ОСОБА_4 обвинувачення, органи досудового розслідування діяли упереджено.

При цьому викладене в обвинувальному акті припущення про вчинення злочину обвинуваченим може бути перевіреним, та суд вживає заходів щодо такої перевірки.

Отже, для вирішення питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу висунуту йому "підозру" слід вважати обґрунтованою.

2. В той же час, суд відзначає, що досліджені судом матеріали доводять відсутність належної ретельності та дбайливості під час висунення підозри

ОСОБА_4 , хоча виявлених недоліків недостатньо для констатації необґрунтованості підозри, тим не менш вони певною мірою знижують ступінь її обґрунтованості.

3. До того ж, наявність таких недоліків вимагає вчинення додаткових дій задля перевірки висунутого обвинувачення, що потребує додаткових витрат у часі та додаткових організаційних зусиль.

Щодо ризиків, з метою запобігання яким застосовується запобіжний захід.

1. Продовжуючи строк тримання обвинуваченого під вартою, суд виходив з наявністю ризику того, що обвинувачений може переховуватись від суду.

1.1. Таке ґрунтувалось на тому, що у разі доведення винуватості ОСОБА_4 у вчиненні злочину йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 09 до 12 років.

1.2. В той же час, як зазначалось вище, ступінь обґрунтованості підозри не є таким, що дозволяє впевнитись у реальній можливості призначення такого покарання.

1.3. До того ж, обвинувачений ніколи не вчиняв дій, що свідчили б про його намір або наявність в нього можливості ефективно переховуватись від суду.

Натомість, він має місце проживання та міцні соціальні зв`язки, що утримують його за місцем його проживання.

Отже, ризик переховування від суду наразі є зменшеним.

2. Продовжуючи строк тримання обвинуваченого під вартою, суд виходив з наявності ризику того, що обвинувачений продовжить вчиняти злочини.

2.1. Таке ґрунтувалось на тому, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, який не є одиничним, але - становить спосіб його життя.

1.2. В той же час, як зазначалось вище, ступінь обґрунтованості підозри наразі є зменшеним.

Та таке не дозволяє вирішити питання про дійсний характер вчинених обвинуваченим діянь, а за такого - й про їх вплив на спосіб його життя.

Отже, ризик того, що обвинувачений продовжить вчиняти злочини, переховування від суду наразі є зменшеним.

Щодо запобіжного заходу, який слід застосувати відносно обвинуваченого.

1. Встановлені судом обставини, а саме:

-поведінка обвинуваченого під час здійснення кримінального провадження;

-зменшення ризиків, врахованих під час обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого;

-необхідність вжиття додаткових заходів задля встановлення обставин цього кримінального провадження

у їх сукупності призводять до висновку про необхідність пом`якшення режиму обмеження волі обвинуваченого.

Отже, обраний відносно нього запобіжний захід слід пом`якшити.

2. Обираючи запобіжний захід відносно обвинуваченого, суд враховує таке.

2.1. Запобіжний захід у вигляді застави не може бути до нього застосований, адже передбачена законом сума застави не може біти ним внесена.

2.2. Запобіжний захід у вигляді особистої поруки в цьому випадку не може бути застосованим, адже наразі в обвинуваченого немає поручителів.

2.3. Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання не може бути застосований до ОСОБА_4 , адже такий захід взагалі не передбачає контролю за його поведінкою. Відсутність же такого контрою меті застосування запобіжного заходу в цьому випадку не відповідає.

Отже, відносно обвинуваченого слід застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло цілодобово.
За такого заявлені прокурором клопотання підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 369-372; 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора - задовольнити частково.
Змінити обраний відносно ОСОБА_6 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт у приміщенні будинку АДРЕСА_1 , заборонивши йому залишати це житло цілодобово.

Покласти на ОСОБА_4 , окрім загального обов`язку з`являтись до суду за першим викликом, такі обов`язки:

-не залишати будинок АДРЕСА_1 , за винятком випадків звернення за медичною допомогою, явки до суду та, за погодженням з органами Національної поліції - відвідування магазинів для задоволення побутових потреб;

-повідомляти суд про засоби зв`язку та їх зміну;

-утримуватися від спілкування у будь-який спосіб особисто або через третіх осіб із особами, що зазначені у реєстрі досудового розслідування, як свідки;

-носити електронний засіб контролю

Строк дії ухвали встановити в 2 місяці - до 13 лютого 2022 року.

ОСОБА_4 негайно доставити до будинку АДРЕСА_1 , після чого звільнити його з-під варти.

Ухвала може бути оскарженою безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів.

СУДДЯ = ОСОБА_9 =