ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/4238/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/817/96/22 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2022 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю - секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі в режимі відеоконференції, матеріали кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за №0000390 від 28 березня 2022 року, за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 березня 2022 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 ,
в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_6 , стосовно підозрюваного
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає у АДРЕСА_1 , неодруженого, непрацюючого, раніше судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 23 год. 59 хв. 26 травня 2022 року.
Визначено підозрюваному ОСОБА_7 розмір застави у сумі 49 620 гривень.

Як слідує з матеріалів провадження, слідчим відділом СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000390 від 28 березня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.
24 лютого 2022 року Верховною Радою України прийнято Закон України Про затвердження Указу Президента України Про введення воєного стану в Україні № 2102-ІХ, яким затверджено Указ Президента України Про введення воєного стану в Україні, відповідно до якого в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 зв. 24 лютого 2022 року.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 28 березгя 2022 року приблизно о 15 год. 10 хв у ОСОБА_7 , який раніше вчиняв умисні корисливі злочини проти власності, судимість за які не знята і не погашена у встановленому законом порядку, перебуваючи на зупинці громадського транспорту Залізничний вокзал, що за адресою м. Тернопіль, вул. Б. Хмельницького, 18, виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи цей злочинний умисел, ОСОБА_7 у зазначеному місці та у вказаний час, переконавшись в тому, що за ним ніхто не спостерігає та його дії не будуть помічені сторонніми особами, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та настання їх наслідків, таємно, шляхом вільного доступу, скориставшись станом алкогольного сп`яніння потерпілого ОСОБА_10 , викрав із лівої кишені джинсів гаманець коричневого кольору, в якому знаходились грошові кошти у сумі 1 600 грн., дві банківські карти та картки знижок, із правої кишені джинсів викрав мобільний телефон торгової марки ОРРО моделі А-54 чорного кольору у чохлі-книжці коричневого кольору, а також сумку темно-зеленого кольору, в якій знаходилась металева сокира із дерев`яним рукав`ям та два поліетиленові пакети із м`ясом.
Надалі ОСОБА_7 із викраденим майном покинув місце вчинення злочину, чим спричинив ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 8 600 гривень.
29 березня 2022 року ОСОБА_7 затриманий в порядку ст. 208 КПК України.
29 березня 2022 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 вважає ухвалу слідчого судді незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає зміні у зв`язку з невідповідністю викладених у ній висновків фактичним обставинам справи.
Зазначає, що слідчим суддею не було обґрунтовано в чому саме полягають ризики передбачені ст. 177 КПК України і такі ризики зазначено формально з посиланням на припущення, що суперечить практиці ЄСПЛ.
Вказує, що слідчий суддя належним чином не врахував особу ОСОБА_7 , який є особою зрілого віку, має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, цивільну дружину.
Вважає, що слідчий суддя безпідставно врахував як одну із підстав обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суворість покарання передбаченого за вчинення даногог злочину.
Просить скасувати ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 березня 2022 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 та обрати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.
Заслухавши суддю-доповідача; підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали свою апеляційну скаргу та просять її задоволити; прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги; дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та або суду; знищити або сховати будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.
Також, суд повинен враховувати, що відповідно до ч.3 ст.176, ч.1 ст.183 КПК України найбільш суворим запобіжним заходом є тримання під вартою, який є винятковим та застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Згідно п.5 ч.2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що в матеріалах клопотання відносно ОСОБА_7 наявні докази того, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, яке є тяжким, що підтверджується зібраними на досудовому слідстві та дослідженими судом першої інстанції доказами.
Розглядаючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вірно, з урахуванням мети та підстав застосування запобіжного заходу, у відповідності до вимог ст.177 КПК України, обставин, передбачених ст.178 КПК України, а також з дотриманням вимог ст.196 КПК України правильно ухвалив рішення про задоволення клопотання щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання вартою відносно ОСОБА_11 .
При обранні підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом було враховано наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, а також ризик вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Доводи сторони захисту про недоведеність ризиків, визначених ст.177 КПК України, колегія суддів вважає надуманими, оскільки слідчим суддею належним чином проаналізовано доводи, наведені у клопотанні про обрання запобіжного заходу, і детально аргументовано свої висновки щодо наявності ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 у випадку обрання йому запобіжного заходу більш м`якого ніж тримання під вартою.
Окрім цього, слідчий суддя належним чином проаналізував особу підозрюваного ОСОБА_7 , який раніше неодноразово судимий, ніде не працює та не має постійного джерела доходу і в сукупності з іншими обставинами кримінального провадження дає можливість припускати те, що будь-який інший запобіжний захід не пов`язаний з утриманням під вартою не забезпечить його належної процесуальної поведінки під час досудового розслідування.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді щодо обраного виду запобіжного заходу підозрюваномуу ОСОБА_7 не заслуговують на увагу, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою належним чином дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування даного виду запобіжного заходу.
Порушень вимог КПК України, які б могли стати підставою для зміни ухвали слідчого судді, по справі не встановлено.
За таких обставин, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 березня 2022 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування, про що ставить питання в апеляційній скаргзі захисник, не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.404, 405, 422 КПК України, колегія суддів,
у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 березня 2022 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 без змін.
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді