Справа № 309/276/22
Провадження № 1-кп/309/9/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2022 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження (внесеного до ЄРДР за зареєстрованим №0000292 від 08.09.2021) стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, пенсіонера, із середньою спеціальною освітою, одруженого, раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 382 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 достовірно знав про суть ухвали Хустського районного суду Закарпатської області від 17.04.2019 року про забезпечення позову у справі №309/1189/19, оскарження якої відповідно до ч.11 ст. 153 ЦПК України не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи, та яка залишена без змін постановою Закарпатського апеляційного суду від 17.09.2019 року, що вступила в законну силу з моменту її проголошення.

Даною ухвалою Хустського районного суду ОСОБА_3 заборонено у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії на земельній ділянці площею 0,0181 га, її периметру, що проходить вздовж межі земельної ділянки, кадастровий номер :01:060:0002 по АДРЕСА_2 з однієї сторони та вздовж каналу з другої сторони в напрямку АДРЕСА_3 .

Крім цього, в рамках виконавчого провадження №59225456 від 30.05.2019, ОСОБА_3 було роз`яснено про заборону вчинення будь-яких дій на даній земельній ділянці відповідно до ухвали Хустського районного суду про забезпечення позову від 17.04.2019 у справі №309/1189/19. Після чого, 27.06.2019 державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

В свою чергу, ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність, карність та суспільну небезпечність своїх дій, а також настання суспільно небезпечних наслідків, з метою невиконання вказаного судового рішення суду уклав договір №02Е880-3534-19 на приєднання до газорозподільної системи з акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» від 03.07.2019, після чого на земельній ділянці, площею 0,0181 га, її периметру, що проходить вздовж межі земельної ділянки, кадастровий номер :01:060:0002 по АДРЕСА_2 з однієї сторони та вздовж каналу з другої сторони в напрямку АДРЕСА_3 , були здійснені роботи з газифікації будинку ОСОБА_3 .

Таким чином, ОСОБА_3 здійснив умисне невиконання ухвали суду, що набрала законної сили, тим самим вчинивши дії, передбачені частиною 1 статті 382 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину по пред`явленому йому обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 382 КК України, не визнав повністю, суду пояснив, що саме міськрада винна в цій ситуації. Про ухвалу від 17.04.2019 року та її зміст йому було відомо. Однак він ніяких дій не вчиняв. 03.07.2019 він лише уклав договір для підключення його будинку до газопостачання, йому сказали які потрібно документи і він їх зібрав. Потім працівники АТ «Закарпатгаз» провели йому газ, встановили газовий лічильник. Це відбулося на тій земельній ділянці 0,0181 га. З ОСОБА_6 у нього погані відносини через цю земельну ділянку. При цьому показав на графічних матеріалах де саме відбулося прокладення газопроводу та встановлення лічильника, а саме вздовж каналу. Ствердив, що по тій земельній ділянці можна проїхати лише до його будинку, і в інший спосіб до його будинку попасти не можна. Також зазначив, що на даній земельній ділянці він ставив загорожу, вздовж вулиці, від каналу до земельної ділянки ОСОБА_6 , однак це було у 2015 році. Також ствердив, що він повідомляв АТ «Закарпатгаз» про ухвалу від 17.04.2019.

Не зважаючи на невизнання своєї вини, вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України, повністю підтверджується безпосередньо дослідженими у судовому засіданні доказами.

Так, допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що вона будує будинок в АДРЕСА_2 . 17.04.2019 року, був поданий міською радою щодо захоплення ОСОБА_3 земельної ділянки, чим було перекрито доступ до їх гаража. У цій справі Хустський районний суд виніс заборону на вчинення будь-яких дій, однак ОСОБА_3 порушив цю заборону і провів газопровід. Вона особисто бачила як він копав там траншею та зварював труби десь у жовтні місяці. Працівників «Закарпатгаз» вона там не бачила. На даний час ділянка є огородженою. Вона із своїм адвокатом зверталася у газове господарство щоб не проводили газ, однак там відповіли, що є всі необхідні документи. При цьому вона надавала газовому господарству відповідну ухвалу.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 , який є слідчим у даному кримінальному провадженні, що складав протокол огляду місця події, суду пояснив, що він складав протокол огляду місця події від 08.12.2021. Фотографії долучені до протоколу робилися фотоапаратом Canon, а оригінали можливо є десь на комп`ютері. Огляд здійснював без вимірювальної техніки та без залучення спеціаліста землевпорядника. Огляд здійснював з вулиці, від крайнього будинку, на саму ділянку не заходив.

Ухвалою Хустського районного суду Закарпатської області від 17.04.2019 про забезпечення позову у справі №309/1189/19, заборонено ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , членам їх сім`ї, будь-яким іншим особам, вчиняти дію у будь-який спосіб на земельній ділянці площею 0,0181 га, її периметру, що проходить вздовж земельної ділянки, кадастровий номер :01:060:0002 по АДРЕСА_2 (з однієї сторони) та вздовж каналу (з другої сторони) в напрямку АДРЕСА_3 (а.с.67). В ухвалі суду також вказано, що оскарження такої ухвали не зупиняє її виконання.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 17.09.2019 у справі №309/1189/19 апеляційну скаргу ОСОБА_8 залишено без задоволення, а ухвалу Хустського районного суду Закарпатської області від 17.04.202019 року залишено без змін (а.с.33, 34).

21.01.2019 року між ОСОБА_6 та ТОВ «Хуст-Земля Карпат» (Виконавець) укладено договір про надання послуг на проведення топографо-геодезичних вишукувань, закладання та визначення GPS пунктів супутнико-навігаційним методом, відповідно до умов якого Виконавець зобов`язався надати послуги на проведення топографо-геодезичних вишукувань, закладання та визначення GPS пунктів супутнико-навігаційним методом на земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 , а замовник прийняти та оплатити роботи (а.с.27, 28).

На графічних матеріалах виготовлених ТОВ «Хуст-Земля Карпат» на замовлення ОСОБА_6 відображено зокрема місцерозташування земельної ділянки площею 0,0181 га, вздовж межі якої з однієї сторони знаходиться належна ОСОБА_6 земельна ділянка, кадастровий номер :01:060:0002 по АДРЕСА_2 , а з другою сторони канал (а.с.35).

Постановою головного державного виконавця Хустського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області від 30.05.2019 відкрито виконавче провадження ВП №59225456 з примусового виконання ухвали про забезпечення позову №309/1189/19 від 14.04.2019 (а.с.36).

Згідно акту державного виконавця від 21.06.2019 року при примусовому виконанні ухвали №309/1189/19 від 14.04.2019, ОСОБА_3 , ОСОБА_8 повідомлено про заборону вчиняти будь-які дії на земельній ділянці, що проходить вздовж межі земельної ділянки по АДРЕСА_2 з однієї сторони та вздовж каналу з другої сторони в напрямку АДРЕСА_3 (а.с.37).

Постановою головного державного виконавця Хустського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області від 27.06.2019 закрито виконавче провадження ВП №59225456 на підставі п.9 ч.1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» (а.с.38).

25.06.2019 року ОСОБА_3 звернувся до ПАТ «Закарпатгаз» Хустське відділення із заявою про приєднання об`єкту житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 , до ГРМ (а.с.57).

До заяви долучено опитувальний лист підписаний ОСОБА_3 25.06.2019, у якому зокрема вказано, що об`єкт замовника - житловий будинок за адресою АДРЕСА_2 , та земельна ділянка замовника належить йому на праві приватної власності (а.с.58).

Згідно державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ЗК №0142223, виданому на ім`я ОСОБА_3 , йому передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0486 га, для обслуговування жилого будинку та господарських споруд в АДРЕСА_4 (а.с.59). При цьому дослідженні даного доказу у судовому засіданні встановлено, що вказаний державний акт видано на земельну ділянку під будинком ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_2 . Зазначення у державному акті адреси земельної ділянки як АДРЕСА_4 , пов`язане з тим, що після видачі державного акту відбулася перенумерація будинків, і наразі цей будинок має адресу АДРЕСА_2 . Спірна ж земельна ділянка площею 0,0181 га, не охоплюється даним державним актом, є фактично під`їздом до будинку обвинуваченого та відноситься до земель запасу Хустської міської ради.

03.07.2019 року між АТ «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» (Оператор ГРМ) та ОСОБА_3 укладено договір №02Е880-3534-19 на приєднання до газорозподільної системи (а.с.39, 40). Згідно даного договору до газорозподільної системи Оператора ГРМ, що на законних підставах перебуває в його власності або користуванні (у тому числі експлуатації), приєднується на підставі технічних умов приєднання №88002.2-Туп-323-0719 від 03.07.2019, будинок одноквартирний, що знаходиться в АДРЕСА_2 (п.1. Розділу І Договору). За умовами договору Оператор ГРМ забезпечує приєднання об`єкта Замовника до ГРМ (будівництво та введення в експлуатацію газових мереж зовнішнього газопостачання від місця забезпечення потужності до точки приєднання) на підставі технічних умов та відповідно до проекту зовнішнього газопостачання і здійснює підключення об`єкта Замовника до ГРМ і пуск газу на його об`єкт на умовах цього Договору (п.1. Розділу ІІ Договору).

З технічних умов приєднання до газорозподільної системи №88002.2-Туп-323-0719 від 03.07.2019, вбачається, що замовником приєднання є ОСОБА_3 ; розробку проекту зовнішнього газопостачання забезпечує АТ «Закарпатгаз»; об`єктом Замовника є житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.51-56).

Відповідний робочий проект 880-3534-19 ГПЗ «Будівництво підвідного газопроводу до житлового будинку (стандартне приєднання), АДРЕСА_2 », було розроблено АТ Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» у серпні 2019 року (а.с.49, 50).

Згідно листа АТ «Закарпатгаз» від 02.12.2020 газифікація житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 , виконана згідно розробленої та погодженої проектно-кошторисної документації та у відповідності до умов укладених договорів із замовником послуг громадянином ОСОБА_3 . Жодних заборон щодо проведення робіт на адресу Товариства у передбачений чинним законодавством спосіб не надходило (а.с.63).

Також стороною обвинувачення надано як доказ протокол огляду місця події від 08.12.2021 року, об`єктом огляду являється вулиця загального користування Євгенія Маланюка, що в м.Хуст, Закарпатської області, а саме межа між дворогосподарствами ОСОБА_6 та ОСОБА_3 . В ході огляду встановлено, що на ділянці на якій є обмеження про заборону вчинення будь-яких дій, наявний газовий стояк та труба до нього (а.с.64-66). До протоколу долучені фототаблиці (а.с.67-71).

Суд констатує, що в даному протоколі належним чином не ідентифіковано об`єкт огляду, а відомості, є певною мірою неузгодженими. Зокрема у протоколі вказано, що об`єктом огляду є вулиця загального користування і відразу ж конкретизовано - межа між дворогосподарствами ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , що є суперечливим, позаяк межа між дворогосподарствами ОСОБА_6 та ОСОБА_3 (згідно державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ЗК №0142223) не знаходиться у безпосередній близькості до вулиці загального користування. Як уже встановлено судом, сама земельна ділянка, відносно якої ухвалою суду встановлено заборону вчинення будь-яких дій, не відноситься зокрема до дворогосподарства ОСОБА_3 , а отже подальше зазначення у протоколі огляду про те, що ході огляду встановлено, що на ділянці на якій є обмеження про заборону вчинення будь-яких дій, наявний газовий стояк та труба до нього не узгоджується з попередньо викладеною інформацією. Окрім того, долучені до протоколу фототаблиці не оформлені у якості додатку до протоколу огляду. Також, допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 визнав, що при огляді місця події він безпосередньо не заходив на земельну ділянку, яка є об`єктом огляду згідно протоколу, що суперечить самому змісту такої процесуальної дії як протокол огляду місця події. Відтак на думку суду зазначені не узгодженості та протиріччя у протоколі огляду місця події, а також порушення процедури проведення огляду та оформлення додатків до нього є підставою для визнання такого доказу неналежним та недопустимим.

Водночас визнання протоколу огляду місця події від 08.12.2021 року неналежним та недопустимим доказом не спростовує вини ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки така повністю підтверджується іншими безпосередньо дослідженими судом доказами.

Зокрема всі інші надані стороною обвинувачення і досліджені безпосередньо в суді докази взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено подію злочину, винуватість обвинуваченого та інші обставини, зазначені у ст.91 КПК України, та вони зібрані у порядку, встановленому ст. 93 КПК України, жодних обставин, передбачених ст. 87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством.

Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості, не викликають.

Оцінюючи докази, безпосередньо досліджені в судовому засіданні, суд вважає за необхідне вказати наступне.

Так встановленим є той факт, що ОСОБА_3 було доведено до відома зміст ухвали суду від 17.04.2019 року про забезпечення позову, що підтверджується актом державного виконавця від 21.06.2019 та визнано самим ОСОБА_3 під час його допиту в судовому засіданні. При цьому ОСОБА_3 чітко усвідомлював та розумів зміст ухвали суду від 17.04.2019, зокрема, що такою ухвалою йому заборонено вчиняти будь-які дії на відповідній земельній ділянці та у будь-який спосіб. Також встановлено, що після доведення до нього змісту ухвали суду, 03.07.2019, ОСОБА_3 уклав з АТ «Закарпатгаз» договір на приєднання до газорозподільної системи, в результаті виконання умов якого працівниками АТ «Закарпратгаз» здійснено під`єднання будинку ОСОБА_3 до газопроводу, і при цьому відповідні роботи щодо прокладання газових труб та встановлення лічильника здійснені на земельній ділянці площею 0,0181 га, зокрема як визнано та показано ОСОБА_3 на графічних матеріалах вздовж каналу, що прямо заборонено ухвалою суду від 17.04.2019. Тобто, встановленим є факт порушення заборони, визначеної ухвалою суду від 17.04.2019 року, а отже має місце невиконання вказаної ухвали суду.

При цьому, даючи оцінку всім доводам сторони захисту про те, укладаючи 03.07.2019 року з АТ «Закарпатгаз» договір про приєднання до ГРМ, ОСОБА_3 не мав умислу на невиконання ухвали суду від 17.04.2019, з посиланням на те, що в договорі не міститься посилання на земельну ділянку на якій повинні виконуватися роботи, сам робочий проект розроблявся АТ «Закарпатгаз» і відповідні роботи щодо підключення до газопостачання здійснені працівниками даної установи, ОСОБА_3 же до виконання таких робіт не має жодного відношення, то з даного приводу суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 382 КК України встановлено відповідальність за умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню.

З об`єктивної сторони злочини, передбачені ст. 382 КК України, можуть бути вчинені як у формі власне невиконання судового рішення, так і шляхом перешкоджання його виконанню.

Так, обов`язковою умовою настання відповідальності за невиконання судового рішення є наявність у цьому рішенні вимоги зобов`язального чи забороняючого характеру. Причому така вимога повинна стосуватися конкретного зобов`язаного суб`єкта, до відома якого своєчасно було доведено відповідний обов`язок за рішенням суду.

Залежно від характеру такої вимоги невиконання судового рішення може проявлятися у бездіяльності зобов`язаної особи щодо здійснення передбачених законом або визначених судом заходів, спрямованих на виконання цього рішення, або ж у вчиненні дій, які прямо заборонені у самому судовому рішенні. Стосовно ж відповідного обов`язкового припису, який міститься у судовому рішенні, то він може вимагати як певної одноразової дії, так і багаторазового виконання чи тривалого у часі утримання від вчинення певних дій.

Для встановлення факту умисного невиконання судового рішення має важливе значення з`ясування питання про наявність реальної можливості його виконати.

Однією з форм невиконання судового рішення є пряма й відкрита відмова від його виконання, тобто висловлене в усній чи письмовій формі небажання його виконати. Невиконання може мати і завуальований характер, коли зобов?язана особа хоча відкрито й не відмовляється від виконання судового акта, але вживає певних зусиль, які фактично роблять неможливим його виконання (Постанова ККС від 14 травня 2019 року, судова справа №319/841/16-к).

Суд констатує, що в даному випадку, ОСОБА_3 , укладаючи з АТ «Закарпатгаз» договір від 03.07.2019, повинен був чітко усвідомлювати, що відповідні роботи щодо підключення його будинку до газопостачання, будуть здійснені саме на земельній ділянці щодо якої ухвалою суду від 17.04.2019 встановлено заборону вчинення як ОСОБА_3 , так і іншими особами будь-яких дій та у будь-який спосіб, з огляду на те, що така земельна ділянка є єдино можливими проходом до будинку ОСОБА_3 . А отже ОСОБА_3 повинен був чітко усвідомлювати, що внаслідок виконання такого договору буде порушено заборону, встановлену ухвалою суду від 17.04.2019, що матиме наслідком невиконання такої ухвали. При цьому ОСОБА_3 не повідомив АТ «Закарпатгаз» про наявність ухвали від 17.04.2019 року, що підтверджується листом АТ «Закарпатгаз» від 02.12.2020, а відповідне твердження ОСОБА_3 про те, що він повідомляв АТ «Закарпатгаз» про дані обставини, суд оцінює критично, позаяк це нічим не підтверджено. Та обставина, що як ствердила у судовому засіданні ОСОБА_6 , вона разом із захисником повідомляла АТ «Закарпатгаз» про наявність заборони на вчинення будь-яких дій на спірній земельній ділянці, не знімає відповідальності з ОСОБА_3 за порушення такої заборони, позаяк саме він, як особа якій була адресована відповідна ухвала про забезпечення позову, повинен був повідомити про її існування оператора ГРМ та надати її копію. Відтак саме внаслідок усвідомлених та цілеспрямованих дій ОСОБА_3 щодо укладення договору від 03.07.2019 відбулося фактичне невиконання ухвали суду від 17.04.2019, і такі дії ОСОБА_3 знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку з результатом невиконання ухвали суду. Вказане на думку суду свідчить про те, що невиконання ухвали суду від 17.04.2019 має завуальований характер. Та обставина, що відповідні роботи здійснені працівниками АТ «Закарпатгаз» не виключає відповідальність ОСОБА_3 за ч.1 ст. 382 КК України.

Таким чином, об`єктивно з`ясувавши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом суд вважає доведеним факт:

умисного невиконання ОСОБА_3 ухвали суду, що набрала законної сили, тобто вчинення ним злочину, передбаченого частиною 1 ст. 382 КК України;

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Обставини, які обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на вимоги ст. 65 КК України та роз`яснення, викладені в пункті 1 постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 №7, враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке відповідно до статті 12 КК України є нетяжким злочином.

Обвинувачений посередньо характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, раніше не судимий.

Згідно досудової доповіді, складеної Хустським РВ №2 філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області, беручи до уваги зібрану інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення та середню ймовірність небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_3 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.

Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 є пенсіонером, а отже недоцільним є призначення йому покарання у виді штрафу, розмір якого, виходячи з санкції ч.1 ст. 382 КК України, є значним. Таким чином, об`єктивно з`ясувавши всі обставини в їх сукупності, вирішивши питання, передбачені ст. 368 КПК України та врахувавши обставини, передбачені ст. 65 КК України, у тому числі відсутність обставин, які обтяжують чи пом`якшують покарання, зважаючи, що обвинувачений вчинив нетяжкий злочин, у вчиненому щиро не розкаявся, що не свідчить про усвідомлення ним негативних наслідків від його дій, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкцій частини 1 статті 382 КК України, у виді позбавлення волі.

Водночас, враховуючи обставини, що характеризують тяжкість кримінального правопорушення, яке обвинувачений ОСОБА_3 вчинив вперше, особу обвинуваченого, суд доходить висновку про можливість виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 без ізоляції його від суспільства і вважає за можливе, на підставі статті 75 КК України, звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених частиною 1 статті 76 КК України.

Про необхідність призначення саме такого виду покарання та звільнення від відбування цього покарання свідчать ті обставини, що ОСОБА_3 кримінальне правопорушення вчинив уперше, є пенсіонером, відтак, на переконання суду, призначення йому покарання, яке передбачатиме тримання ОСОБА_3 в умовах ізоляції, без можливості звільнення від цього покарання, суд вважає надто суворим і невиправданим за наведених обставин.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Зважаючи на те, що запобіжний захід стосовно обвинуваченого судом не обирався і клопотання щодо обрання такого обвинуваченому стороною кримінального провадження не заявлялось, тому суд доходить переконання про відсутність підстав для вирішення цього питання.

Керуючись статтями 368, 371, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим по пред`явленому обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 382 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до частини 1 статті 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Хустський районний суд Закарпатської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Хустського

районного суду ОСОБА_1