Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
Справа № 695/1164/22
номер провадження 1-кс/695/264/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 червня 2022 рокум. Золотоноша

Слідчий суддя Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області

ОСОБА_1

за участю:

секретаря с/з ОСОБА_2

скаржника: ОСОБА_3

розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області про відмову у визнанні заявника ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0001272,-
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області зі скаргою на постанову слідчого СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області про відмову у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні №0001272.

Скарга мотивована тим, що 11.11.2021 р. ОСОБА_3 звернувся до чергової частини Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області з заявою-повідомленням про вчинення кримінального правопорушення по факту службового підроблення керівником Золотоніського товариства мисливців та рибалок ОСОБА_4 договору про умови ведення мисливського господарства від 07.11.2007 року, в якому виклав фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення за ст.366 КК України.
Окрім того, 12.11.2021 р. ОСОБА_3 звернувся до чергової частини Золотоніського відділу поліції ГУНП в Черкаській області з заявою-повідомленням про вчинення кримінального правопорушення по факту службового підроблення керівником Золотоніського товариства мисливців та рибалок ОСОБА_4 договору №4 про співпрацю від 01.08.2016 року між Черкаською обласною організацією УТМР та РГО Золотоніське товариство мисливців та рибалок.
30.12.2021 р. слідчим відділом Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області відкрито кримінальне провадження №0001272 за ч.1 ст.366 КК України.
26.04.2022 р. ОСОБА_3 звернувся до слідчого відділу Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області з письмовим клопотанням щодо вирішення процесуального питання про визнання його потерпілим у даному кримінальному провадженні.
Постановою заступника начальника СВ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_5 від 09.05.2022 р. було відмовлено у задоволенні клопотання про визнання ОСОБА_6 потерпілим у кримінальному провадженні за №00001272.
Отримавши 18.05.2022 р. повний текст постанови ОСОБА_3 категорично з нею не погоджується. Скаржник вважає вказану постанову незаконною, немотивованою, прийнятою з порушенням норм Кримінально-процесуального закону. ОСОБА_5 не мотивував належним чином підстави для такої відмови та не описав, у чому саме полягає відсутність порушених прав та охоронюваних законом інтересів заявника в спірних правовідносинах.
У ході проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні №00001272 заступник начальника СВ Золотоніського РВП ОСОБА_5 не перевірив доводи ОСОБА_7 стосовно того, що керівник районної громадської організації «Золотоніське ТМР» ОСОБА_4 надав до Черкаського обласного управління лісового та мисливського господарства завідомо сфальсифіковані (складні «заднім числом») документи, зокрема, Договір про умови ведення мисливського господарства від 07.11.2007 року, а також наказ від 01.06.2016 р. №41 «Про визначення територій для охорони та відтворення тварин (відтворювальних ділянок)», на підставі яких оформив 17.11.2018 р. незаконні протоколи про притягнення мисливця ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності та про вилучення документів останнього.
Внаслідок фальсифікації ОСОБА_3 було незаконно притягнуто до адміністративної відповідальності, що вказує на безпосереднє відношення сфальсифікованих документів до порушення прав та охоронюваних законом інтересів заявника. Адже останній, окрім незаконного притягнення до адміністративної відповідальності, також був протиправно позбавлений документів на мисливство й обмежений в своїх громадянських правах.
Відмова заступника начальника СВ Золотоніського РВП ОСОБА_5 у визнанні ОСОБА_3 потерпілим є істотним обмеженням процесуальних прав особи, наслідком яких може бути суттєве ускладнення відстоювання учасником своє позиції при проведенні досудового розслідування й можливого судового розгляду кримінального провадження №0001272.
Скаржник вважає, що постанова слідчого про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим повинна бути скасована як незаконна й така, що суперечить чинному КПК України. Відтак, скаржник просить слідчого суддю скасувати постанову слідчого, зобов`язати заступника начальника СВ Золотоніського РВП ОСОБА_5 повторно розглянути, задовольнити клопотання ОСОБА_3 та визнати останнього потерпілим у кримінальному провадженні.
У судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав скаргу, наполягав на повному її задоволенні.
Заступник начальника СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, але скерував до суду заяву про розгляд скарги у його відсутність, в задоволенні скарги просив відмовити.
Слідчий суддя, заслухавши доводи скаржника, вивчивши матеріали скарги та дослідивши матеріали кримінального провадження в режимі таємниці досудового розслідування, встановив наступні обставини.
У провадженні СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області перебуває кримінальне провадження №0001272 від 25.01.2021 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366 ч.1 КК України, розпочате на підставі ухвали слідчого за заявою ОСОБА_3 .
Відповідно до ч. 5 ст. 40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
Згідно положень глави 19 КПК України, усі питання, пов`язані із здійсненням кримінального провадження, вирішує слідчий, в провадженні якого таке знаходиться та/або процесуальний прокурор.
Тобто, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК України є самостійним у своїй процесуальній діяльності.
Так, відповідно до ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення (ч. 2 ст. 55 КПК України). Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого (ч. 3 ст. 55 КПК України).
Разом із тим, як передбачено ч. 5 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Таким чином, чинний КПК України допускає можливість відмови у визнанні особи потерпілим. Процесуальною підставою для прийняття такого рішення є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в ч.1 ст.55 КПК України. «Очевидність та достатність» таких підстав є оціночним поняттям, яке визначається в кожному конкретному випадку, виходячи з обставин кримінального провадження і внутрішнього переконання особи, уповноваженої на визнання потерпілим, і може полягати, зокрема, у такому: очевидна відсутність події або складу кримінального правопорушення; відсутність шкоди з боку особи, яка подала відповідну заяву; очевидна відсутність причинного зв`язку між кримінальним правопорушенням і заподіяною шкодою; наявність завданої кримінальним правопорушенням шкоди іншого виду, ніж передбачено ч.1 ст.55 КПК (наприклад, заподіяння особі моральної шкоди як представнику певної частини суспільства; заподіяння моральної шкоди юридичній особі); неможливість визнання потерпілим конкретної особи, виходячи з кримінально-правової характеристики кримінального правопорушення. При визначенні шкоди, як підстави для визнання особи потерпілим, необхідно виходити із того, що шкода має бути безпосередньо спричинена особі кримінальним правопорушенням, тобто повинен існувати прямий зв`язок, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди. Отже, законодавцем чітко визначено статус потерпілого у кримінальному провадженні та визначено момент виникнення прав та обов`язків потерпілого.
Відповідно до ст.7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості
Частиною 5 статті 110 КПК України визначено, що постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з:1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.
Виходячи зі змісту ч.5 ст.55, п.2 ч.5 ст.110, ч.2 ст.220 КПК України постанова слідчого про відмову в задоволенні клопотання повинна бути вмотивована та обґрунтована, із зазначенням змісту обставин, які є підставами для її прийняття, мотивів її прийняття, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.
Оскаржувану постанову скаржник отримав 18.05.2022 р. о 18 год., що стверджено відміткою на даному листі.
Зі скаргою звернувся до суду - 25.05.2022 р.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 113 КПК України, будь-яка процесуальна дія під час кримінального провадження має бути виконана без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 117 КПК України, пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Частиною 1 ст. 303 КПК України передбачений перелік рішень, дій, бездіяльності слідчого або прокурора, які підлягають оскарженню під час досудового розслідування, який є вичерпним.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржене рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.
Згідно до ст. 304 КПК України скарга на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч. 1 ст. 303 КПК України, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Враховуючи, що спірну постанову ОСОБА_3 отримав 18.05.2022, зі скаргою до суду звернувся 28.05.2022 р., строк на її оскарження не пропущений.
Відповідно до ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника про виконання будь яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.
Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.
З дослідженої в судовому засіданні постанови заступника начальника СВ Золотоніського РВП ОСОБА_5 від 09.05.2022 р. про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0001272 вбачається, що ОСОБА_3 відмовлено у визнанні потерпілим, оскільки по кримінальному провадженню відсутні відомості, які вказують на те, що йому завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.
Під час судового розгляду скарги скаржником ОСОБА_3 не надано слідчому судді доказів того, що йому кримінальним правопорушенням, яке зареєстроване в ЄРДР за №0001272 завдано шкоди (моральної, фізичної чи майнової). Наявність складеного відносно ОСОБА_3 протоколу про адміністративне правопорушення не є свідченням завданої шкоди, оскільки протокол це лише акт, яким зафіксовано подію. Постанова за результатами розгляду протоколу та матеріалів про адміністративне правопорушення може свідчити про завдану шкоду. Скаржник не надав суду доказів притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення стягнення, які могли б бути доказом можливого завдання шкоди. Надані скаржником документи не містять доказів вилучення документів ОСОБА_8 у результаті притягнення до адміністративної відповідальності, про що зазначено скаржником в скарзі.
Згідно ч.ч.1,2 ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього кодексу.
Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
Щодо вимог скарги про зобов`язання слідчого визнати заявника потерпілим у кримінальному провадженні, тобто фактичної констатації слідчим суддею такого статусу, слідчий суддя зазначає про таке. До повноважень слідчого судді не входить вирішення питання про визнання особи потерпілим, з`ясування питань заподіяння особі певної шкоди, її розміру та перевірки всіх обставин кримінального провадження, оцінка в цій частині будь-яких доказів на даній стадії кримінального провадження. Більше того, вказані вимоги не ґрунтуються на законі, оскільки питання визнання заявника потерпілим відноситься до дискреційних повноважень слідчого, прокурора відповідно до вимог закону. У свою чергу, слідчий суддя не може підміняти і приймати рішення, котрі віднесені до компетенції органу досудового розслідування або прокурора, які є самостійними у прийнятті таких рішень відповідно до положень ст.ст.36, 40 КПК України. Протилежне суперечило би принципу диспозитивності, згідно з яким слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які віднесені до його повноважень цим Кодексом (ч.3 ст.26 КПК України).
З огляду на викладене вище, слідчий суддя приходить до висновку про необґрунтованість таких вимог скарги, в зв`язку з чим не вбачає підстав для їх задоволення.
Постанова заступника начальника СВ Золотоніського РВП відповідає вимогам ч.5 ст.110 КПК України та містить мотиви відмови в задоволенні клопотання ОСОБА_3 про визнання його потерпілим по кримінальному провадженню.
З урахуванням вище викладеного, слідчий суддя вважає, що скарга не підлягає задоволенню.
На підставі зазначеного та керуючись ст.ст. 304-307, 376 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області про відмову у визнанні заявника ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0001272 відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Відповідно до вимог ч.2 ст.376 КПК України повний текст ухвали оголошено 07 червня 2022 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1