КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/2271/22
Провадження № 1-кп/552/230/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.06.2022 Київський районний суд м. Полтави у складi:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарi ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в м. Полтавi кримінальне провадження 0001509 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, проходить службу добровольцем у лавах ІНФОРМАЦІЯ_2 , станом на 22.06.2018 військовослужбовця військової служби за контрактом, у військовому званні сержант, кочегара польової лазні роти забезпечення військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, -

встановив:
ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, у військовому званні «сержант», перебуваючи на посаді кочегара польової лазні роти забезпечення військової частин НОМЕР_1 , реалізуючи свій злочинний умисел, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою незаконно ухилитися від неї, маючи об`єктивні можливості своєчасно прибути до цієї частини, в умовах особливого періоду, у порушення вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не одержавши дозволу відповідних командирів або начальників, без поважних на те причин, 22.06.2018 самовільно залишив територію військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за місцем розташування: АДРЕСА_3 , та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, до 26.05.2022.
Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.4 ст.407 КК України, як самовільне залишення військової частини, вчинене в умовахособливого періоду, крім воєнного стану, вчинене особою, зазначеною в ч. 2 ст. 407 КК України.
У судовому засіданні ОСОБА_4 вину в вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та розповів, що у 2016 році він уклав військовий контракт на 5 років та у літку 2017 року його було переведено до військової частини НОМЕР_1 на посаду інструктора відділення інструкторів. Однак 22 червня 2018 року він самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , для продовження проходження служби не повернувся та мешкав у м. Запоріжжі. У квітні 2022 року він пішов до лав територіальної оборони м. Запоріжжя, де на даний час проходить військову служби. Наприкінці травня 2022 року він добровільно звернувся до правоохоронних органів та повідомив про залишення військової частини. Щиро розкаюється у вчиненому, він є учасником бойових дій, просить суворо не карати та не позбавляти його волі, надавши йому можливість продовжити військову службу.

Відповідно до ст.349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються.

При обранні міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У силу ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого є з`явлення із зізнанням, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

У силу ст. 67 КК України обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого відсутні.

ОСОБА_4 здоровий, лікування в примусовому порядку не потребує.

Враховуючи наявність обставин, що пом`якшують вину обвинуваченого, те що він добровільно з`явився із зізнанням, характеризується позитивно, а також з врахуванням інших конкретних обставин кримінального провадження, суд приходить до висновку про можливість призначення ОСОБА_4 мінімального покарання передбаченого санкцією ч.4 ст.407 КК України.

При цьому, враховуючи, що обвинувачений до кримінальної відповідальності притягається вперше, характеризується позитивно, є учасником бойових дій, з початку війни перебуває у лавах територіальної оборони м. Запоріжжя на захисті Держави від Російської агресії, суд приходить до висновку про можливість звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з покладення обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України і призначити йому покарання три роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом одного року не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього вироком суду обов`язки.

Зобов`язати ОСОБА_4 з`явитися для реєстрації в органи з питань пробації та протягом іспитового строку повідомляти зазначені органи про зміну місця проживання та роботи.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляцiйного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення, а засудженим, який перебуває пiд вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копiї вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий ОСОБА_1