ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/6130/20 Номер провадження 11-кп/814/170/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі
судового засідання ОСОБА_5
з участю:
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинувачених ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава кримінальне провадження № 0002660 від 06.09.2020, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника ОСОБА_7 на вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука від 02.06.2021 відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчук, українця, громадянина України, освіта неповна середня, офіційно не працюючого, не одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, депутатом, учасником бойових дій та ліквідатором аварії на ЧАЕС не являється, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України не судимого,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця РФ Пермської області м. Добрянка, росіянина, громадянина України, з повното загальною середньою освітою, офіційно не працюючого, дітей на утриманні не маючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 24.04.2017 Автозаводським PC м. Кременчук за ч.2 ст. 263 КК України до штрафу у сумі 510 гривень;
- 24.04.2018 Автозаводським PC м. Кременчук за ч. 1 ст. 186 КК України до штрафу у сумі 850 гривень;
- 04.10.2019 року Автозаводським PC м. Кременчук за ч 1 ст.186 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік,

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком ОСОБА_9 засуджено за ч. 2 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки.

Цим же вироком ОСОБА_8 за ч.2 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за даним вироком за ч.2 ст.186 КК України, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 04.10.2019 та остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців.

За вироком суду, 06.09.2020 року близько 12 години 00 хвилин ОСОБА_9 перебував разом з ОСОБА_8 біля кіоску «Кременчук Пиво», що розташований в парковій зоні позаду АЗС «Сокар», що за адресою: м. Кременчук Полтавської області, вул. Харківська, 146, де спільно вживали алкогольні напої . В цей час , за попередньою змовою, у них виник злочинний умисел направлений на відкрите заволодіння чужим майном. ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_9 зайшов у приміщення кіоску, підійшов до барної стійки та попросив у потерпілої ОСОБА_10 дозвіл на використання рукомийника який знаходився за стійкою. Отримавши від потерпілої ОСОБА_10 дозвіл на використання рукомийника, ОСОБА_8 зайшов за барну стійку та почав мити руки. В цей час, ОСОБА_9 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 підійшов до ОСОБА_10 , яка знаходилася за барною стійкою, та намагався самовільно получити доступ до холодильника де зберігалися алкогольні напої на продаж. Потерпіла ОСОБА_10 , намагаючись перекрити доступ ОСОБА_9 до холодильника, перегородила прохід останньому власною ногою. Намагаючись подолати супротив ОСОБА_10 . ОСОБА_9 помітив, що в карманах штанів останньої знаходяться гроші. Помітивши гроші, ОСОБА_9 почав намагатися силою забрати їх у ОСОБА_10 , яка чинила опір. Побачивши, що ОСОБА_10 чинить опір ОСОБА_9 , знаходячись позаду потерпілої, ОСОБА_8 підійшов до ОСОБА_10 та схопив її за руки з метою подолання супротиву. Скориставшись тим, що супротив ОСОБА_10 подолано, ОСОБА_9 відкрито заволодів грошовими коштами останньої, що знаходились в зовнішніх кишенях штанів, в сумі 760 гривень.
Після вчинення злочину ОСОБА_9 разом з ОСОБА_8 , з місця вчинення злочину зникли, викраденим розпорядились на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на суму 760 гривень.
У поданих апеляційних скаргах обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 просять вирок суду відносно ОСОБА_8 скасувати та закрити провадження по справі. Зазначають що у обвинуваченого не було умислу на заволодіння майном потерпілої ОСОБА_10 , він лише був свідком конфлікту між обвинуваченим ОСОБА_9 та потерпілою та розбороняв їх. Зазначають, що показання свідків суперечать показанням потерпілої ОСОБА_11 щодо обставин конфлікту та що потерпіла обмовила обвинуваченого ОСОБА_8 .
Інші учасники кримінального провадження вирок суду не оскаржували.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, захисника та обвинуваченого, які підтримували апеляційні скарги; думку прокурора про законність, справедливість судового рішення та безпідставність поданих апеляційних скарг, перевіривши вирок суду та матеріали кримінального провадження в межах поданих апеляційних скарг, колегія суддів дійшла такого.

Вирок суду в частині засудження ОСОБА_9 за ч.2 ст.186 КК України, кваліфікація його дій та міра покарання у поданих апеляційних скаргах не оскаржується, а тому апеляційним судом не переглядається.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в повній мірі дотримався зазначених вимог закону та постановив законне, обґрунтоване та вмотивоване судове рішення.

Вина ОСОБА_8 у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, тобто відкрите заволодіння чужим майном (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, підтверджуються зібраними по справі доказами, які належним чином досліджені судом першої інстанції за участю сторін кримінального провадження.

Так, в основу вини ОСОБА_8 покладені послідовні показання потерпілої ОСОБА_10 яка суду першої інстанції прямо вказала на ОСОБА_8 , яка разом з ОСОБА_9 , як на осіб, які 06.09.2020 близько 12-00 год. у приміщенні кіоску «Кременчук пиво» за адресою: вул. Харківська, 146, м. Кременчук Полтавської області, подолавши опір потерпілої, заволоділи грошовими коштами, що перебували у зовнішніх кишенях штанів потерпілої. При цьому, потерпіла зазначила, що саме ОСОБА_12 тримав її, а після заволодіння грошовими коштами обвинувачені зникли з місця події.

На ОСОБА_12 та на ОСОБА_13 , як на осіб, що заволоділи грошима потерпілої, також указав свідок ОСОБА_14 , якому потерпіла одразу після вчинення злочину повідомила, що саме вони вчинили даний злочин.

Сама поведінка обвинуваченого ОСОБА_12 , на місці вчинення злочину та одразу після нього, всупереч доводів апеляційних скарг, свідчить про те, що його дії були спрямовані саме на заволодіння коштами потерпілої, оскільки обвинувачений, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних злочинів, не припинив злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_13 , розбороняючи, за версією сторони захисту, потерпілу та ОСОБА_9 , ОСОБА_12 не перешкоджав ОСОБА_9 вчиняти злочин, а навпаки, позбавив можливості потерпілу захищатися, тримаючи її за руки.

Крім того, у кримінальному проваджені відсутні будь-які докази того, що потерпіла ОСОБА_10 могла обмовити обвинуваченого ОСОБА_8 . Не надано таких доказів і під час апеляційного розгляду кримінального провадження. Навпаки, потерпіла одразу після вчинення злочину, у протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення (т.1., а.с. 145) указала на ОСОБА_15 , як на особу, що вчинила злочин.

Інші свідки, які були допитані судом першої інстанції в межах даного кримінального провадження, не були безпосередніми очевидцями нападу на потерпілу, а лише були повідомлені потерпілою про напад на неї, надавали покази щодо переміщення обвинувачених після вчинення злочину. Враховуючи показання свідків та інших письмових доказів, зібраних у кримінальному провадженні, суд першої інстанції, всупереч доводів апеляційних скарг, ухвалив правильне рішення про визнання ОСОБА_8 винуватими у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та вірно кваліфікував їх дії за указаною статтею.

Торкаючись виду та розміру призначеного судом ОСОБА_8 , за вчинений злочин, колегія суддів вважає його таким, що відповідає вимогам ст.65 КК України і не суперечить приписам ст. 50 КК України.

Будь-яких даних, які б свідчили про наявність порушень при розгляді кримінального провадження істотних вимог норм кримінального процесуального закону, які були підставою для безумовного скасування всього вироку не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука від 02.06.2021відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_8 без змін.

Касаційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4