Справа № 183/2340/22
№ 1-кс/183/552/22

У Х В А Л А
29 травня 2022 року м. Новомосковськ
Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Сєвєродонецьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Луганської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Черляни Городоцького району Львівської області, громадянина України, українця, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, який перебуває на посаді стрільця-снайпера 2 механізованого відділення 2 механізованого взводу 1 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,-
В обґрунтування клопотання слідчий зазначив про встановлення досудовим розслідуванням, що солдат ОСОБА_5 підозрюється у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та проходячи її на посаді стрільця-снайпера 2 механізованого відділення 2 механізованого взводу 1 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 6, 11, 16, 28, 29, 30, 31, 32, 35, 36, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України у безпосередньому зіткненні з противником, близько 13 годин 00 хвилин 26 травня 2022 року, перебуваючи в пункті тимчасової дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 по АДРЕСА_2 , отримавши законний усний наказ свого прямого начальника заступника командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_7 вибути до місця розташування КСП батальйону військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_3 та забезпечити успішне виконання поставленого завдання підрозділу, відмовився виконати зазначений наказ начальника, чим підірвав бойову готовність та боєздатність підрозділу, що могло призвести до прориву російсько-окупаційними військами оборони Збройних Сил України на зазначеній ділянці оборони, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України непокорі, тобто умисному невиконанні наказу, вчиненому в умовах воєнного стану.
26 травня 2022 року ОСОБА_5 затриманий, у порядку ст. 208 КПК України.
27 травня 2022 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.
В обґрунтування заявленого клопотання стороною обвинувачення зазначено, що встановлені під час досудового розслідування обставини та зібрані докази, свідчать про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.
Ураховуючи особу підозрюваного, слідчий вважає наявними ризики, визначені п. 1, п.3, п. 4, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризики: переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, - вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Зокрема, про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, на думку слідчого, свідчить те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину за які, передбачено понесення винною особою покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 10 років, у зв`язку із чим розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення понесення покарання. При цьому, можливі посилання сторони захисту на відсутність на даний час спроб втечі підозрюваного будуть безпідставними, оскільки його належна процесуальна поведінка наразі обумовлена не його правосвідомістю, а відсутністю запобіжного заходу, що жодним чином не свідчить про неможливість переховування підозрюваного у разі не обрання йому запобіжного заходу.
Про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що підозрюваний може вплинути на свідків, які разом з ним проходять військову службу в одній військовій частині, що фактично створить умови для здійснення впливу на безпосередніх свідків, у тому числі шляхом залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій. Ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно, шляхом допиту особи в судовому засіданні, відповідно до положень ст. 23 КПК України. Тобто, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.
Про наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що підозрюваний розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки та ризик втечі для нього, при цьому як військовослужбовець маючи певну підтримку серед інших військовослужбовців може будь-яким чином здійснювати вплив на свідків або інших підозрюваних. Імовірність впливу на свідків за допомогою насилля складатиме суть ризику вчинити інше кримінальне правопорушення або перешкоджання кримінальному провадженню будь-яким чином. Крім цього, підозрюваний перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, в якому підозрюється, як військовослужбовець може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення досудового розслідування.
Про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що підозрюваний вчиняючи непокору, в умовах воєнного стану, фактично відмовився виконувати бойові завдання та наказ командира підрозділу щодо виконання свої службових обов`язків на бойових позиціях в умовах воєнного стану, та у подальшому вибув за межі фактичної зони бойових дій у м. Бахмут Донецької області, в той час як основна частина підрозділу залишилася на територію н.п. Сєвєродонецьк та Лисичанськ Луганської області. Зазначені обставини, фактично містять у собі склад іншого кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 407 - 408 КК України. Більше того, вказаний ризик тісно переплітається із ризиком, що підозрюваний буде переховуватися від органу досудового розслідування та суду, оскільки за ним зберігається статус військовослужбовця, і у разі відсутності законних підстав перебування поза межами підрозділу настає кримінальна відповідальність
З урахуванням наявності вказаних ризиків, враховуючи вчинення злочину в умовах воєнного стану, забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання вказаним ризикам можливо лише застосуванням до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи не зможуть достатньою мірою обмежити свободу його пересування.
Вказує, що грошове забезпечення військовослужбовців, які задіяні до відбиття збройної агресії Російської Федерації станом на теперішній час може сягати до 100 000 грн. на місяць. При цьому, максимальний розмір застави за вчинення тяжкого злочину складає суму грошового забезпечення військовослужбовця за 2 місяці. Дані обставини вказують на те, що застава у межах 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб не здатна забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину проти встановленого порядку несення військової служби, в умовах воєнного стану, у зв`язку із чим вважаю за необхідне застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із можливістю ним внесення застави у розмірі 450 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Під час судового розгляду прокурор заявлене клопотання підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним слідчим у клопотанні письмово. Наполягав на неможливості застосування іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою. Зокрема, застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту призведе до фактичного звільнення підозрюваного від виконання обов`язків військової служби.
Підозрюваний ОСОБА_5 під час надання пояснень вказав на наявність у нього хвороби, пов`язаної із біллю в спині та черепно-мозковою травмою. Вказав на необґрунтованість підозри, оскільки він не порушував, не відмовлявся виконувати наказ командування. Має бажання виконувати обов`язок по захисту Батьківщини. Так, вказав на те, що до 26 травня 2022 року командуванням доведено до відома військовослужбовців про наступну перепідготовку та ротацію. Однак, замість цього, 26 травня 2022 року було віддано наказ вибути до місця розташування КСП батальйону військової частини НОМЕР_1 . Він не відмовлявся виконувати наказ та брати участь в бойових діях. Водночас, вимоги військовослужбовців, що для виконання наказу потрібно вчинити додаткові дії безпосереднім начальником були проігноровані. Вказував на обставини, які стали відомі йому під час ведення бойових дій, про безпосередню загрозу життю та здоров`ю у випадку виконання наказу, що, на його думку, свідчить про його незаконність та про що ним складено рапорт до командування. Зазначив, що на його утриманні перебувають його сестра та діти сестри, яким потрібно надавати допомогу. Тому просив застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Вказав на те, що за останній місяць отримав грошову допомогу у розмірі, приблизно, 104000,00 грн, які віддав сестрі.
Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні клопотання слідчого. Вказала на відсутність належного підтвердження ризику переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюваний нікуди не тікав, в розшуку не перебуває, доказів переховування підозрюваного не надано. Також, доказів на підтвердження того, що ОСОБА_5 , маючи військове звання солдата, має можливість впливу на свідків, які мають військові звання полковника та майора немає, оскільки свідки допитані, положення ст.615 КПК України вказують на можливість використання в суді показань свідків, відібраних під час досудового розслідування і у випадку зміни свідком показань в наступному після їх відібрання передбачена кримінальна відповідальність. Вказала, що підозрюваний раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має джерело доходу, отже відсутні ризики вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення чи продовжувати те, в якому він підозрюється. Ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином не обґрунтований, наведене слідчим обґрунтування фактично повторює обґрунтування інших ризиків. Взагалі, обставини наведені слідчим в обґрунтування ризиків має характер припущень, не підтверджене жодними доказами. Просила обрати інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а у разі неможливості обрання іншого - визначити заставу в межах мінімальної межі, передбаченої п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України.
Вислухавши позицію учасників судового розгляду, перевіривши матеріали клопотання, виходжу з такого.
26 травня 2022 року о 17:00 год. ОСОБА_5 затриманий, у порядку ст. 208 КПК України. В судовому засіданні підозрюваний підтвердив час та дату, вказану в протоколі затримання.
Згідно з ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам визначеним положенням цієї статті.
Статтею 178 КПК України визначено обов`язок суду, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінити в сукупності всі обставини вчинення підозрюваним кримінального правопорушення та особу підозрюваного.
Ураховуючи зібрані органом досудового слідства докази, зокрема покази ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , протокол зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису, протокол огляду від 27 травня 2022 року, витяг з наказу № 2 від 12 березня 2022 року, копію військового квитка ОСОБА_5 , в їх сукупності, слідчий суддя вважає обґрунтованою повідомлену ОСОБА_5 підозру у вчиненні кримінального правопорушення, що попередньо кваліфіковано органом досудового розслідування за ч. 4 ст. 402 КК України.
При розгляді письмових доказів, наданих слідчим в підтвердження клопотання, зазначених вище, слідчий суддя вважає на підставі ст. 178 КПК України їх вагомими та обґрунтованими. У відповідності до рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Фокс, Камбел і Харлі проти Сполученого Королівства», вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення. Тому слідчий суддя вважає, що існують всі підстави вважати підозру обґрунтованою.
При цьому, посилання підозрюваного про те, що підозра не є обґрунтованою, оскільки від виконання наказу начальника він не відмовлявся, а лише просив забезпечити право на відпочинок, або надати додаткову підтримку у виді озброєння спростовуються протоколом зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису від 26 травня 2022 року, протоколом огляду відеозапису від 27 травня 2022 року, відсутністю належних та допустимих доказів на підтвердження факту виконання будь-якими діями наказу, чи неумисності його невиконання. Посилання підозрюваного на те, що наказ був незаконним не впливає на обґрунтованість підозри на стадії досудового розслідування, оскільки ч. 4 ст. 402 КК України не включає в собі такої ознаки, як законність чи не законність невиконаного наказу.
Стосовно ризиків, визначених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя погоджується з позицією слідчого, підтриманою прокурором, щодо імовірності їх виникнення, з огляду на особу правопорушника, те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено понесення винною особою покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, у зв`язку із чим, розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення понесення покарання. Про наявність даного ризику свідчить і те, що ОСОБА_5 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що знаходиться на значній відстані від органу досудового розслідування, а також той факт, що військова частина НОМЕР_1 , у якій ОСОБА_5 проходить службу, на даний час виконує бойові завдання пов`язані із військовою агресією російської федерації проти України в Луганській та Донецькій областях.
Також слідчий суддя погоджується з позицією прокурора щодо наявності ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний, будучи військовослужбовцем, може вплинути на свідків, які разом з ним проходять військову службу в одній військовій частині, що фактично створить умови для здійснення впливу на безпосередніх свідків, у тому числі шляхом залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій. При оцінці ймовірності даного ризику, слідчий суддя враховує його наявність у сукупності із існуванням ризику летальності, що його створює підозрюваний, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї, як дійсного військовослужбовця та вчинення кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється в умовах воєнного стану.
Внаслідок викладеного, слідчий суддя не приймає до уваги посилання сторони захисту на різницю у військових званнях підозрюваного та свідків, відсутність доказів можливості впливу, можливість використання свідчень в порядку ст.615 КПК України з огляду на відсутність доказів відео фіксації показань.
Водночас, слідчий суддя вважає недоведеними ризики, передбачені п. 4, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки обставини, покладені в їх обґрунтування фактично враховуються слідчим суддею при висновку про наявність ризиків, передбачених п. 1, п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім того, з огляду на відсутність доказів наявності у підозрюваного судимості, пред`явлення органом досудового розслідування підозри за ст.ст. 407 408 КК України, наявність офіційного джерела доходів спростовують доводи слідчого про можливість підозрюваного спробувати вчинити інше кримінальне правопорушення.
При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено той факт, що інші, більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні та визнаним слідчим суддею доведеними.
Також, слідчий суддя враховує відсутність належних та допустимих доказів наявності стійких соціальних зв`язків, оскільки немає доказів перебування сестри та дітей сестри підсудного на його утриманні, вагомість наданих в обґрунтування клопотання доказів, вік та стан здоров`я підозрюваного, які не вказують на неможливість застосування запобіжного заходу, про який просить слідчий, те, що дії, які інкримінуються підозрюваному, мають виняткову суспільну небезпечність, оскільки відбулися в період триваючої збройної агресії російської федерації, особливо, в бойовій обстановці. Означене є беззаперечною підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Крім того, слідчий суддя при оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, слідчий суддя використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена пунктами 1-5 частини 1 статті 177 КПК, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.
Розглядаючи питання щодо застосування застави, суд виходить з того, що ч. 3 ст. 183 КПК України, покладає на слідчого суддю обов`язок при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
При визначенні розміру застави слідчий суддя враховує майновий стан підозрюваного, те що він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, положення п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, яким визначено межі розміру застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину. Однак, слідчий суддя враховує також і дані про особу підозрюваного, обставини кримінального правопорушення, ризики, встановлені під час розгляду клопотання, розмір грошового забезпечення військовослужбовців, які задіяні до відбиття збройної агресії російської федерації станом на час розгляду клопотання, внаслідок чого приходить до висновку, що з огляду на характер інкримінованого правопорушення та те, що підозрюваний вчинив злочини в період воєнного стану, застава у межах, встановлених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, внаслідок чого визначає заставу у розмірі триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. При цьому, застосування застави в розмірі, який просить сторона обвинувачення, на думку слідчого судді, буде занадто обтяжливою для підозрюваного та не пропорційно великою у порівнянні з доведеними прокурором ризиками.
У разі внесення підозрюваним застави, слідчий суддя вважає, що на підозрюваного повинні бути покладені обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, відповідно до встановлених ризиків.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 181, 194 КПК України,
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Черляни Городоцького району Львівської області запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 23 липня 2022 року включно у ДУ «Дніпровська установа виконання покарань №4».
Визначити розмір застави у відношенні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді 300 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 744 300 (сімсот сорок чотири тисячі триста) гривень 00 копійок.
В разі внесення застави, покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:
1) з`являтися на виклики до слідчого, прокурора, суду;
2) не відлучатися з місця проживання без дозволу слідчого, прокурора, суду;
3) повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
4) утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні.
Попередити ОСОБА_5 що в разі невиконання, покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується в порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору, а суд вирішує питання про застосування до нього запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.
Копію ухвали суду надати підозрюваному ОСОБА_5 та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.
Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали проголошено о 09:00 годині 31.05.2022 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1