ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
іменем України
Справа № 210/2562/22
Провадження № 1-кс/210/1259/22

"09" вересня 2022 р.

Слідчий суддя Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривий Ріг клопотання старшого слідчого в ОВС відділу СУ ГУНП в дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_3 , погодженого з прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна, поданого в межах кримінального провадження №0000460 від 15.06.2021, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч. 2 ст.255, ч.4 ст. 28, ч. 4 ст. 190, ч. 3, ч. 4 ст. 358 КК України ,-

ВСТАНОВИВ:
До слідчого судді Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшло вищевказане клопотання.
У клопотанні ставиться питання про накладення арешту на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , площею 44.1 кв.м., житлова площа 28.3 кв.м., складається: 1-коридор, 2-санвузол, 3-кухня, 4,5-житлові кімнати, 6-кладова, 7-балкон, яка на праві власності відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно належить ОСОБА_5 РНОКПП НОМЕР_1 шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження вказаним об`єктом нерухомого майна власнику квартири ОСОБА_5 , або будь яким іншим особам з метою забезпечення збереження речового доказу.

Виклад обставин та правова кваліфікація.
Відділенням поліції №2 Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000460 від 15.06.2021, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених за ознаками ч.1,2 ст.255, ч.4 ст.190, ч.3,4 ст. 358 КК України.

Відомості щодо вказаного правопорушення 15.06.2021 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000460, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених за ознаками ч.1,2 ст.255, ч.4 ст.190, ч.3,4 ст. 358 КК України та розпочато досудове розслідування.
Процесуальне керівництво у даному провадженні здійснюється першим відділом процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Дніпропетровської обласної прокуратури.

Відповідно до постанови начальника слідчого управління ГУНП в Дніпропетровській області до складу слідчої групи включені слідчі слідчого управління ГУНП в Дніпропетровській області.

Обґрунтування клопотання.
В ході досудового розслідування встановлено, що громадяни України ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , зорганізувались у стійке ієрархічне об`єднання, стійкість якого базувалась на матеріальній зацікавленості учасників у скоєнні злочинів, координації дій учасників групи її організатором, розподілом ролей між її учасниками, діяльність якого була направлена на досягнення спільного, відомого усім учасникам злочинної організації плану, спрямованого на вчинення тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень у складі злочинної організації, учасники якої одночасно, виконуючи відведену кожному роль, в період з 2021 року незаконно придбали право на майно шляхом обману в особливо великих розмірах.

Таким чином, учасники злочинної організації незаконно заволоділи об`єктами нерухомого майна за наступними адресами:

- АДРЕСА_2 , загальною площею 45,7 кв.м та вартістю не менше ніж 510000,00 грн.;

- АДРЕСА_3 , загальною площею 75,7 кв.м та вартістю не менше ніж 932571,01 грн.;

- АДРЕСА_1 , загальною площею 44,1 кв.м та вартістю не менше ніж 579800,00 грн.;

- АДРЕСА_4 , загальною площею 56,8 кв.м та вартістю не менше ніж 924946,84 грн.

Так, в ході допиту потерпілої ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає: АДРЕСА_5 встановлено, що вона на протязі останніх п`ятнадцяти років підтримувала дружні стосунки с ОСОБА_16 , мешкала за адресою: АДРЕСА_1 , також ОСОБА_15 повідомила, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_16 померла. При житті ОСОБА_16 передала добровільно з подальшим переоформленням на ОСОБА_15 правоустановчі документи, другий дублікат ключів від вхідних дверей, окрім вказаного ОСОБА_15 надавала систематично допомогу ОСОБА_16 разом зі своїм чоловіком у вирішенні побутових питань, фактично останніх декілька років утримувала ОСОБА_16 за власні кошти. Після поховання ОСОБА_16 , потерпіла ОСОБА_15 звернулась до нотаріуса з метою відкриття спадкової справи, для отримання права власності на квартиру АДРЕСА_6 .

Так, 17.11.2022 ОСОБА_15 разом зі своєю родиною перебувала за місцем свого мешкання. Близько 12.00 год. до тамбуру коридору постукали невідомі особи. В подальшому ОСОБА_15 з`ясувала, що в коридорі, біля квартир АДРЕСА_7 та АДРЕСА_8 перебували незнайомі їй два чоловіка, які зазначили, що мають намір потрапити до квартири АДРЕСА_7 , де раніше мешкала ОСОБА_16 , оскільки вони її родичі, та ніби то мають на руках право установчі документи. В подальшому, ОСОБА_15 зазначила, що відмовила у доступі до квартири ОСОБА_16 вказаним чоловікам, які їй представились як ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , однак останні наполягали на доступі до квартири. Надалі, зазначені чоловіки ОСОБА_17 та ОСОБА_18 почали вчиняти протиправні активні дії, які виразились у вселенні до квартири ОСОБА_16 . ОСОБА_19 (відповідно до матеріалів негласних слідчих розшукових дій підставна особа), та згодом взагалі відповідно до підробного договору купівлі-продажу квартири від 10.11.2021, здійснили фіктивний продаж квартири ОСОБА_20 . Окрім цього, чоловіки ОСОБА_17 та ОСОБА_18 надали потерпілій для ознайомлення підроблений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_6 , укладений ніби то 17.06.2008 року у м. Донецьку, між ОСОБА_16 та ОСОБА_19 . Потерпіла ОСОБА_15 вказала, що ОСОБА_16 у період 2008 року з м. Дніпро до м. Донецька не виїжджала, та будь-яких документів відносно продажу власної квартири не підписувала та не укладала. В подальшому, квартира ОСОБА_16 була продана за підробним договором купівлі-продажу 02.12.2021 ОСОБА_20 , ОСОБА_5 .

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності відповідно до договору купівлі-продажу від 02.12.2021 ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Проведеним впізнанням особи за фото знімками, потерпіла ОСОБА_15 прямо вказала на підозрюваних ОСОБА_6 , який називався ім`ям ОСОБА_17 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_20 .

Таким чином, орган досудового розслідування має достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 вчинено особливо тяжкий злочин, тобто шахрайство - заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою вчинене у великих розмірах, злочинною організацією, за ознаками підроблення офіційного документа, який посвідчується нотаріусом, з метою використання його іншою особою, вчинене злочинною організацією, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років, з конфіскацією майна.

Об`єкт нерухомого майна, квартира АДРЕСА_6 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, оскільки дане нерухоме майно є об`єктом кримінально-протиправних дій. У разі незастосування заходу забезпечення кримінального провадження-арешт майна, квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка є безпосереднім об`єктом кримінально-протиправних дій, є розумні підстави вважати, що вказане майно може бути відчужене, або передане в оренду чи користування третім особам.

Позиції сторін
В судове засідання слідчий та прокурор не з`явились, надали заяви про можливість розгляду клопотання у їх відсутність.
В судове засідання власник майна не викликався відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України, оскільки прокурором доведено, що це є необхідним з метою забезпечення арешту майна..
У відповідності до ч. 4, 6 ст. 107 КПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників процесу, фіксація процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею про арешт майна, не здійснювалась.

Положеннями частини 1 статті 171 КПК України передбачено загальний порядок звернення прокурора, слідчого за погодженням з прокурором, а також цивільного позивача з клопотанням про арешт майна до слідчого судді.
Згідно з частинами 1, 2 статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Слідчий суддя враховує, що згідно з частиною 1 статті 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення.
Застосовуючи заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема арешт майна, слідчий суддя має врахувати, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування такого заходу; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням (ч. 3 ст. 131 КПК України).

Під час досудового розслідування було встановлено, що нерухоме майно, квартира АДРЕСА_6 , на яку клопоче накласти арешт слідчий, є об`єктом кримінально-протиправних дій, та визнано речовим доказом у кримінальному провадженні постановою старшого слідчого в ОВС відділу СУ ГУНП в Дніпропетровській області майором поліції ОСОБА_3 від 25.08.2022р.

Метою застосування арешту майна в даному випадку є забезпечення збереження речового доказу. (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України).
Слідчим обгрунтовано, що у разі незастосування заходу забезпечення кримінального провадження - арешту майна, а саме: квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка є безпосереднім об`єктом кримінально-протиправних дій, є розумні підстави вважати, що вказане майно може бути відчужене, або передане в оренду чи користування третім особам.

Відповідно до вимог пункту 1 частини 2 статті 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої юридичної та фізичної особи, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Частиною 2 статті 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Під час розгляду клопотання встановлено, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності відповідно до договору купівлі-продажу від 02.12.2021 ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Проведеним впізнанням особи за фото знімками, потерпіла ОСОБА_15 прямо вказала на підозрюваних ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_20 , що підтверджується протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками.

Сторона обвинувачення довела, що маються достатні підстави вважати, що вчинено особливо тяжкий злочин, тобто шахрайство - заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою вчинене у великих розмірах, злочинною організацією, за ознаками підроблення офіційного документа, який посвідчується нотаріусом, з метою використання його іншою особою, вчинене злочинною організацією, об"єктом якого є квартира, вказана у клопотанні.

Як вбачається з матеріалів, доданих до клопотання, зокрема 25 серпня 2022року вручено повідомлення про підозру особам, які підозрюються в даному кримінальному провадженні, зокрема умисні дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч. 1 ст. 255 КК України, за ознаками створення злочинної організації та керівництво такою організацією; ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України, за ознаками організація придбання права на майно шляхом обману (шахрайство), вчинене у великих розмірах, злочинною організацією; за ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст.190 КК України, за ознаками організація заволодіння майном шляхом обману (шахрайство), вчинене у великих розмірах, злочинною організацією, повторно; ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України, за ознаками організація придбання права на майно шляхом обману (шахрайство), вчинене в особливо великих розмірах, злочинною організацією, повторно; за ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст.190 КК України, за ознаками організація заволодіння майном шляхом обману (шахрайство), вчинене в особливо великих розмірах, злочинною організацією, повторно; ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України, за ознаками організація придбання права на майно шляхом обману (шахрайство), вчинене у великих розмірах, злочинною організацією, повторно; ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 358 КК України, за ознаками організація підроблення офіційного документа, який посвідчується нотаріусом, з метою використання його іншою особою, вчинене злочинною організацією; ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 358 КК України, за ознаками організація підроблення посвідчення та офіційного документа, який посвідчується нотаріусом, з метою використання його іншою особою, вчинене злочинною організацією, повторно; ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 358 КК України, за ознаками організація використання завідомо підробленого документа, вчинене злочинною організацією, якому також 25.08.2022р. вручено підозру.

Частиною 2 статті 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання, оскільки слідчий довів достатність підстав вважати, що були вчиненені злочини, ознаки яких містяться в диспозиціях ч.1, ч. 2 ст.255, ч.4 ст. 28, ч. 4 ст. 190, ч. 3, ч. 4 ст. 358 КК України, та вказана у клопотанні квартира є об"єктом кримінальних правопорушених, право власності на яку набуто у спосіб, що суперечить закону, а отже є достатні підстави вважати, що нерухоме майно підпадає під критерії, визначені у статті 98 КПК УКраїни.

Оцінюючи надані стороною обвинувачення докази, слідчий суддя вважає їх належними та допустимими, їх сукупність та взаємозв`язок між ними достатній для прийняття процесуального рішення про арешт.
Слідчим та прокурором доведено необхідність накладення арешту шляхом заборонивідчуження та розпорядження будь-яким чином майном, з метою попередження його пошкодження, для унеможливлення подальшого її відчуження на користь третіх осіб, псування та знищення майна, а саме квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , площею 44.1 кв.м., житлова площа 28.3 кв.м., складається: 1-коридор, 2-санвузол, 3-кухня, 4,5-житлові кімнати, 6-кладова, 7-балкон, яка на праві власності відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно належить ОСОБА_5 РНОКПП НОМЕР_1 .

Застосовуючи такий спосіб арешту, слідчий суддя погоджується з доводами сторони обвинувачення, що вказане майно у разі доведення вини осіб, яким наразі пред"явлено підозру, об"єкт нерухомого майна, який поза волею законного власника, у даному випадку спадкоємця, вибув за підробними документами у незаконне володіння третьої особи, яка у свою чергу здійснила відчуження квартири по ланцюжку.
Накладення арешту на зазначене в клопотанні майно необхідно для виконання цілей кримінального провадження, зокрема з метою запобігання можливості його перетворення, відчуження, а також виконання завдань кримінального провадження.

Слідчий суддя вважає, що арешт необхідно накласти на нерухомість для унеможливлення подальшого її відчуження на користь третіх осіб, оскільки подальше його відчуження буде перешкоджати повернення нерухомого майна законному володільцю.

Враховуючи викладене, на вищевказане майно необхідно накласти арешт шляхом заборони відчуження та розпорядження. Незастосування арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, зокрема перетворення, передачі, відчуження та в подальшому перешкодою для забезпечення конфіскації, що є метою накладення арешту на майно.

Відповідно до частини 2 статті 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Згідно з частиною 10 статті 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до частини 4 статті 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб. Згідно з частиною 11 статті 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Матеріали, додані до клопотання, а так само і клопотання про арешт майна містить обґрунтування застосування найбільш обтяжливих способів арешту, зокрема заборони розпоряджатися майном до прийняття остаточного рішення у кримінальному провадженні.
В той же час, кримінально-процесуальним законом, з урахуванням Конституції України, гарантовано, що ніхто не може бути позбавлений права на житло, інакше як з підстав та у порядку, визначених законом.
На думку слідчого судді, матеріали кримінального провадження не дають на даному етапі заборонити користуванням житлом теперішньому власнику, оскільки матеріали додані до клопотання, не містять достатніх доказів вважати, що ОСОБА_5 являється недобросовісним набувачем та була обізнана щодо незаконності відчуження квартири.
Враховуючи вищевикладене, а також правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, а також з метою забезпечення збереження речових доказів, вважаю, що клопотання підлягає задоволенню частково.
Керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 170-175, 372 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання старшого слідчого в ОВС відділу СУ ГУНП в дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_3 про арешт майна, поданого в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 15 червня 2021 року за №0000460 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених за ознаками ч.1,2 ст.255, ч.4 ст.190, ч.3,4 ст. 358 КК України - задовольнити частково.

Накласти арешт у кримінальному провадженні № 0000460 від 15.06.2021, за ч.1,2 ст.255, ч.4 ст.190, ч.3,4 ст. 358 КК України, на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , площею 44.1 кв.м., житлова площа 28.3 кв.м., складається: 1-коридор, 2-санвузол, 3-кухня, 4,5-житлові кімнати, 6-кладова, 7-балкон, яка на праві власності відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно належить ОСОБА_5 РНОКПП НОМЕР_1 , з метою забезпечення збереження речового доказу.

Заборонити власнику квартири ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , або будь яким іншим особам будь-яким чином відчуджувати, розпоряджатись нерухомим майном до прийняття рішення по кримінальному провадженню та/або скасування арешту.

Роз`яснити, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Виконання ухвали про арешт майна покласти на прокурорів - процесуальних керівників у кримінальному провадженні, включених до групи прокурорів - прокурорів ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_4 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , слідчих, включених до групи слідчих у даному кримінальному провадженні, які здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні - ОСОБА_3 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , ОСОБА_59 , ОСОБА_60 , ОСОБА_61 , ОСОБА_62 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 (п"яти) днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою під час проголошення ухвали в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1