Справа № 308/7392/20
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

07.04.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду : обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференцзв`язку з УВП № 9 матеріали контрольного провадження у кримінальному провадженні № 11-кп/4806/91/22, за апеляційною скаргою, яку подав обвинувачений ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 лютого 2022 року щодо обвинуваченого за ч. 2 ст. 185 та ч. 2 ст. 194 КК України

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та фактично проживаючого по АДРЕСА_1 , гр. України, одруженого, тимчасово не працюючого, раніше судимого за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 187 КК України із застосуванням ст. 70 цього Кодексу до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років,

продовжено строк тримання під вартою, на період судового розгляду кримінального провадження, але не більше шістдесяти днів, до 04 квітня 2022 року.

В ухвалі суду вказується на те, що у провадженні суду на стадії судового розгляду перебувають матеріали об`єднаного в одне судове провадження кримінальних проваджень №0000032 від 25.01.2021, № 0002058 від 07.07.2020 та №0000178 від 17.02.2021 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 194 КК України. У судовому рішенні також вказується на те, що ухвалою цього ж суду від 13.05.2021 у кримінальному провадженні № 0000178 від 17.02.2021 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, обвинуваченому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави, що становить 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а ухвалою від 07.12.2021 строк тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою в об`єднаному кримінальному провадженні продовжено до 05.02.2022. При вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом взято до уваги і те, що згідно ухвали суду від 31.05.2021, вищевказане кримінальне провадження № 0000178 також об`єднано із кримінальним провадженням № 0002058 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а об`єднане, у свою чергу, згідно ухвали суду від 25.06.2021 об`єднано з кримінальним провадженням № 0000032 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, що свідчить про те, що в цей момент на стадії судового розгляду в суді фактично перебуває декілька кримінальних проваджень за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні низки злочинів проти власності, які об`єднані в одне судове провадження, у зв`язку з чим наявний ризик вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення. Окрім того, в ухвалі вказується на те, що встановленим є ризик незаконного впливу обвинуваченого на свідків для формування викривленої позиції щодо дійсних обставин інкримінованих йому діянь, так як свідки наразі судом ще не допитані. Обґрунтованим на переконання суду першої інстанції є і ризик переховування ОСОБА_5 від суду для уникнення від кримінальної відповідальності, що підтверджується тяжкістю покарання, яке йому загрожує. При цьому, аргументи сторони захисту про наявність в обвинуваченого постійного місця проживання і що він є батьком неповнолітньої дитини суд першої інстанції визнав такими, що не свідчать про те, що ОСОБА_5 утримує таку матеріально, у тому числі, з огляду на те, що він не працевлаштований, що в свою чергу свідчить про відсутність в обвинуваченого ОСОБА_5 стримуючого фактору у виді міцних соціальних зв`язків. Крім того, в ухвалі зазначено, що сторона захисту просила змінити обвинуваченому запобіжний захід на домашній арешт у нічний час доби, однак суду не надано аргументів, підтверджених належними та допустимими доказами, які б свідчили про те, що вищевказані ризики на даний час втратили свою актуальність. Тому, взявши до уваги, що судове провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_5 триває, підстав для зміни чи скасування обраного, відповідно до ухвали суду від 13.05.2021, запобіжного заходу не встановлено, з огляду на «обґрунтованість підозри», та наявність вищевказаних ризиків, те, що стороною захисту, своєю чергою, не спростована наявність таких, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 строком до 60 днів, до 04 квітня 2022 року. Щодо альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, яка застосована при обранні запобіжного заходу, суд визнав, що така до зміни не підлягає.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 вказує на те, що ухвала є незаконною. Посилається на наявність у нього неповнолітньої дитини та матері-пенсіонерки, які потребують матеріальної допомоги. Тому, просить змінити йому запобіжний захід із тримання під вартою на домашній арешт у нічний час доби за адресою АДРЕСА_2 , де проживають його родичі, та зобов`язується не ухилятися від кримінальної відповідальності й прибувати до суду за першою вимогою.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Апеляційна скарга розглядається у відсутності прокурора, неявка якого, з огляду на положення ч. 4 ст. 422-1 КПК України, не перешкоджає її розгляду. З матеріалів контрольного провадження вбачається, що повідомлення про час та місце розгляду апеляційної скарги надіслано органу прокуратури відповідно до вимог закону. Разом із тим, береться до уваги і те, що сторона обвинувачення не подавала клопотання про відкладення розгляду апеляційної скарги та відомостей про поважність причин неявки прокурора. Разом із тим, обвинувачений не заперечував щодо розгляду апеляційної скарги без участі прокурора та захисника.

Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статі 184 цього Кодексу повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Висновок суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 колегія суддів вважає належним чином вмотивованим, викладені в судовому рішенні судження такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з наявними в матеріалах контрольного провадження доказами та обставинами кримінального провадження.

Так, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 обґрунтовано взяв до уваги тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 , у разі визнання його винуватим (за скоєння кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 5 років), у тому числі й наявність у провадженні судді ОСОБА_6 декількох кримінальних проваджень за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні ряду злочинів проти власності, які об`єднані в одне судове провадження, дані про особу обвинуваченого (не одружений, дітей та утриманців не має, офіційно не працевлаштований, тобто не має міцних соціальних зв`язків), відсутність обставин, які б перешкоджали триманню обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою та необхідність проведення судом великого обсягу необхідних процедурних (процесуальних) дій, у тому числі й допиту свідків.

При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення колегія суддів також бере до уваги і те, що відповідно до вироку Ужгородського міськрайонного суду від 22.12.2011 ОСОБА_5 засуджувався за ч. 3 ст. 187 КК України із застосуванням ст. 69 цього Кодексу до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років, вироком цього ж суду за ч. 1 ст. 129 КК України до покарання у виді обмеження волі на два роки із застосуванням ст. 75 КК України з випробуванням з іспитовим строком на два роки. Вказане свідчить про те, що обвинувачений ОСОБА_5 на шлях виправлення не став. Окрім цього, апеляційний суд бере до уваги і те, що, згідно ухвали суду від 31.05.2021, вищевказане кримінальне провадження №0000178 об`єднано з кримінальним провадженням № 0002058 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а об`єднане, у свою чергу, згідно ухвали суду від 25.06.2021 об`єднано з кримінальним провадженням № 0000032 за обвинуваченням ОСОБА_5 також у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України. Вказане свідчить про те, що ОСОБА_5 є особою, яка, перебуваючи на волі, може вчиняти нові злочини чи продовжити ті, в яких обвинувачується.

Тому, апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції про доведення прокурором наявності передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків - переховування ОСОБА_5 від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення інкримінованих йому злочинів, незаконний вплив на свідків у кримінальному провадженні, вчинення інших злочинів.

Погоджуючись із вищезгаданими висновками, апеляційний суд бере до уваги те, що не всі свідки судом допитані, що свідчить про те, що ОСОБА_5 може вступати з ними в позапроцесуальні контакти для формування у суду викривленої позиції щодо дійсних обставин інкримінованих йому діянь.

Наведені вище обставини, на переконання апеляційного суду, свідчать і про обґрунтованість висновків суду першої інстанції про те, що інші, більш м`які, запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, будуть недостатніми для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_5 під час судового провадження та запобігання встановлених ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які стороною захисту не спростовані як у суді першої інстанції, так і в ході розгляду апеляційної скарги. При цьому, стороною захисту не надано таких доказів, зокрема й даних про особу обвинуваченого, які б давали обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, не буде ухилятися від суду, незаконно впливати на свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення, і що до нього може бути застосовано більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

Колегія суддів також вважає, що продовження строку дії запобіжного заходу вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 з урахуванням тяжкості, характеру та конкретних обставин вчинення злочину, даних про особу обвинуваченого, у тому числі його поведінки під час досудового розслідування, є необхідним із метою забезпечення дієвості кримінального провадження та належної процесуальної поведінки обвинуваченого, у тому числі й запобігання настанню встановлених ризиків.

З огляду на наведене вище, доводи апеляційної скарги про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є занадто суворим, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються вищенаведеним.

Із вищенаведених підстав, пояснення ОСОБА_5 про те, що він зобов`язується не ухилятися від кримінальної відповідальності та з`являтися до суду на першу вимогу, - апеляційний суд до уваги не бере, оскільки такі жодним чином не впливають на висновки суду першої інстанції про необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 і не дають підстав для застосування щодо нього іншого, більш м`якого, запобіжного заходу.

При оцінці доводів апеляційної скарги ОСОБА_5 про наявність у нього неповнолітньої дитини та матері-пенсіонерки, які потребують матеріальної допомоги, апеляційний суд бере до уваги те, що апеляційним судом не встановлено й стороною захисту не доведено те, що ОСОБА_5 утримує чи утримував дитину та матір-пенсіонерку, у тому числі й матеріально, про що також свідчить і те, що обвинувачений не є працевлаштованим. Також апеляційний суд бере до уваги поведінку ОСОБА_5 під час досудового розслідування, зокрема встановлені судом обставини щодо спроби ОСОБА_5 підпалити житловий будинок за місцем проживання матері, що є місцем його реєстрації. Тому, доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд відхиляє як такі, що також не впливають на висновки суду першої інстанції про необхідність продовження ОСОБА_5 строку тримання під вартою та не дають підстав для зміни запобіжного заходу. При цьому, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність у ОСОБА_5 такого стримуючого фактору як місці соціальні зв`язки.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів бере до уваги і те, що навіть якщо обвинувачений ОСОБА_5 і не має на меті ухилятися від суду, незаконно впливати на свідків або вчиняти інші кримінальні правопорушення чи продовжувати ті, в яких обвинувачується, однак, обставини, на підставі яких ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочинів, їх тяжкість та інші наведені вище судження, а також дані про його особу, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Разом із тим, колегія суддів вважає, що, дійшовши висновку про необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що при обранні ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до ухвали суду від 13.05.2021 визначено заставу як альтернативний триманню під вартою запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у розмірі 20 прожиткових мінімумів доходів громадян, яка може бути внесена ОСОБА_5 або заставодавцем у будь-який момент. При цьому, апеляційний суд вважає, що підстав для зміни встановленого розміру застави або його скасування немає.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

Узагальнюючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги, доводи якої не знайшли свого підтвердження і не впливають на висновки суду першої інстанції, немає, а ухвалу суду першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, як законну та обґрунтовану, необхідно залишити без зміни.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли істотно вплинути на висновки суду першої інстанції чи спростувати їх, і на такі обвинуваченим не вказується.

Керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу, яку подав обвинувачений ОСОБА_5 , залишити без задоволення.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 лютого 2022 року, якою щодо обвинуваченого за ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 185 КК України ОСОБА_5 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 60 днів, до 04 квітня 2022 року, залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді :