Справа № 447/3405/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1241/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2022 року у м.Львові.
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду

під головуванням судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 18 листопада 2021 року відносно засудженого ОСОБА_7 ,

з участю засудженого ОСОБА_7 ,

встановила:

Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 18 листопада 2021 року відмовлено у задоволенні подання ДУ «Миколаївська виправна колонія (№50)» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 .

На цю ухвалу захисник ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу із доповненнями, у якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою задоволити подання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 .

В обґрунтування своїх апеляційних вимог захисник покликається на те, що оскаржувана ухвала є незаконною і необґрунтованою та підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неповнотою судового розгляду, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Звертає увагу, що засуджений ОСОБА_7 за період відбування покарання п`ять разів заохочувався, приймає участь у виховних заходах установи, працевлаштований, бере участь у благоустрої виправної колонії, стягнення до нього не застосовувались. Захисник вказує, що кримінальне правопорушення, яке відноситься до нетяжких, ОСОБА_7 вчинив вперше, а суму призначену до відшкодування за цивільним позовом погасити не може, оскільки отримує заробітну плату у вигляді продуктів харчування. Крім цього, за час відбування покарання ОСОБА_7 в період з 01.09.2019р. по 24.06.2020р. проходив навчання та здобув робітничу професію і йому присвоєно третій розряд слюсар -ремонтника. За час відбування покарання актів членоушкодження та спроб самогубства засуджений не вчиняв. Стверджує, що наведені обставини свідчать про позитивні зміни особистості засудженого, який має міцні родинні зв`язки, і те, що ОСОБА_7 своєю зразковою поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

В апеляційній скарзі захисник просить проводити апеляційних розгляд за його апеляційною скаргою без його участі.

Заслухавши доповідача, пояснення засудженого у підтримку поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали подання та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений, який відбув встановлену даною нормою закону частину строку покарання, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, з належною повнотою дослідивши матеріали подання ДУ «Миколаївська виправна колонія (№50)», вивчивши документи особової справи засудженого, прийшов до обґрунтованого висновку, що засуджений, відбуваючи призначене судом покарання, своєю поведінкою та ставленням до праці ще не довів своє виправлення, та підставно відмовив в його умовно-достроковому звільненні від відбування призначеного покарання.

Згідно матеріалів справи, ОСОБА_7 засуджено Міжгірським районним судом Закарпатської області від 03.08.2017р. за ч. 1 ст. 152 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбування покарання засудженому зараховано строк попереднього ув`язнення з 16.06.2016р. по 18.06.2016р., з 21.06.2016р. по 19.07.2016р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання - 19.06.2019р. Кінець строку відбування покарання - 29.10.2023р.

Як вбачається з характеристики адміністрації ДУ «Миколаївська виправна колонія (№50)» засуджений ОСОБА_7 перебуває у місцях позбавлення волі з 20.06.2019р. Перебуваючи в УВП м. Ужгорода з 20.06.2019р. характеризувався посередньо, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, не заохочувався. З 05.09.2019р. засуджений ОСОБА_7 перебуває у ДУ «Миколаївська виправна колонія (№50)». Приймає участь у суспільно-корисній праці щодо покращення комунально-побутових умов та у роботах по благоустрою колонії, п`ять разів заохочувався, стягнення не накладались. Перебуває на профілактичному обліку як схильний до членоушкодження.

Крім цього, місцевим судом вірно враховано, що у засудженого наявний цивільний позов на суму 172 164,22 грн., який не погашено. При цьому, засуджений ОСОБА_7 працевлаштований по сортуванню поліетилену та виготовлення пакетів та отримує заробітну плату. Дана обставину підтверджується, зокрема, даними долученої до доповнень до апеляційної скарги довідки начальника відділу ФЗ та БО ДУ «Миколаївська виправна колонія (№50)». Крім цього, згідно долучених захисником до доповнень до апеляційної скарги документів ОСОБА_7 з 01.09.2019р. по 24.06.2020р. проходив навчання та здобув робітничу професію і йому присвоєно третій розряд слюсар-ремонтника.

Також місцевим судом враховано, що ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 23 лютого 2021 року засудженому відмовлено у заміні невідбутої частини покарання більш м`яким.

Колегія суддів звертає увагу, що сумлінна поведінка та ставлення до праці засудженого, яка передбачена в ч.2 ст.81 КК України, являється основною умовою при застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

При цьому, належне виконання засудженим законних вимог адміністрації виправної колонії під час відбуття покарання та його належна поведінка є для засудженого обов`язком впродовж всього строку відбування покарання, і виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання.

Зазначені у поданні адміністрації ДУ «Миколаївська виправна колонія (№50)» та наведені захисником в апеляційній скарзі обставини свідчать про наявність у засудженого позитивної тенденції, спрямованої на доведення ним факту свого виправлення, однак, на переконання колегії суддів, на даний час ОСОБА_7 ще не довів остаточно своє виправлення, а тому застосування до нього умовно - дострокового звільнення на даному етапі є передчасним.

З урахуванням наведеного та конкретних обставин справи, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відмову у застосуванні положень ст. 81 КК України до засудженого ОСОБА_7 , як такому, що ще не довів своє виправлення.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону та закону України про кримінальну відповідальність при розгляді подання, які б вплинули на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення, колегією суддів не встановлено.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не містить правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення, а отже є необґрунтованою.

Висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Ухвала Миколаївського районного суду Львівської області від 18.11.2021р. відносно засудженого ОСОБА_7 у повній мірі відповідає вимогам ст.370 КПК України, підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 419 КПК України, ст.81 КК України колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 18 листопада 2021 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 без змін.

Ухвала остаточна та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: