У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 липня 2022 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 лютого 2022 року, стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львів, громадянина України, освіта повна загальна середня, не одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, до засудження мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, засудженого 27 квітня 2017 року Кіровським районним судом міста Астрахані Російської Федерації за п.»г» ч.4 ст.228 1 КК РФ, ухвалою апеляційного суду Одеської області від 17 вересня 2018 року вирок Кіровського районного суду міста Астрахані Російської Федерації від 27 квітня 2017 року відносно засудженого приведено у відповідність із законодавством України та засудженому визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 09 років за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, який відбуває строк основного покарання в Державній установі «Вознесенська ВК №72»

- якою в задоволенні клопотання засудженого про перегляд визначеного строку покарання за ухвалою апеляційного суду Одеської області від 17.06.2018р., відмовлено.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6
засуджений ОСОБА_5 ( в режимі відеоконференції з
Вознесенської ВК №72)

Встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу суду скасувати. Провести новий судовий розгляд та вирішити питання по суті.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 лютого 2022р., відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про перегляд визначеного строку покарання за ухвалою апеляційного суду Одеської області від 17 вересня 2018 року (єдиний унікальний номер судової справи №520/3996/18, провадження №11-кп/785/1153/18).

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі засуджений вважає рішення суду незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає перегляду. Вказує, що вироком Кіровського районного суду м. Астрахані російської федерації від 27 квітня 2017 року, який було приведено у відповідність із законодавством України йому визначено основне покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України за ухвалою апеляційного суду Одеської області від 17 вересня 2018 року, внаслідок чого він відбуває строк основного покарання в Державній установі «Вознесенська ВК №72».

Не погоджується, засуджений ОСОБА_5 із кваліфікацією його дій, які за ухвалою апеляційного суду Одеської області від 17 вересня 2018 року, кваліфіковано, як кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.307 КК України. Вважає, що його дії повинні були кваліфіковані за ч.3 ст.15 ч.2 ст.307 КК України, як замах на незакінчений незаконний збут наркотичних засобів у великому розмірі, вчинений за попередньою змовою групою осіб. В зв`язку з чим, засуджений ОСОБА_5 вважає, що відповідно до ч.3 ст.68 КК України за вчинення замаху на злочин, строк або розміри покарання не можуть перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільшого суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті Особливої частини КК України. При цьому засуджений ОСОБА_5 вважав, що за КК України, йому не повинно бути призначено основне покарання більше ніж 6 років 6 місяців позбавлення волі.

Просить суд зменшити визначений йому строк основного покарання за ухвалою апеляційного суду Одеської області від 17 вересня 2018 року, який йому призначено у виді позбавлення волі на строк 09 років за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України

Обставини, встановлені судом першої інстанції.
До Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області засудженим ОСОБА_5 подана заява, в якій він просить суд зменшити визначений йому строк основного покарання, визначеного за ухвалою апеляційного суду Одеської області від 17 вересня 2018 року, який йому призначено у виді позбавлення волі на строк 09 років за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України. При цьому засуджений ОСОБА_5 не погоджується із кваліфікацією його дій, які за ухвалою апеляційного суду Одеської області від 17 вересня 2018 року, кваліфіковано, як кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.307 КК України. Також засуджений ОСОБА_5 вважає, що його дії повинні були кваліфіковані за ч.3 ст.15 ч.2 ст.307 КК України, як замах на незакінчений незаконний збут наркотичних засобів у великому розмірі, вчинений за попередньою змовою групою осіб. В зв`язку з чим, засуджений ОСОБА_5 вважає, що відповідно до ч.3 ст.68 КК України за вчинення замаху на злочин, строк або розміри покарання не можуть перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільшого суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті Особливої частини КК України. При цьому засуджений ОСОБА_5 вважав, що за КК України, йому не повинно бути призначено основне покарання більше ніж 6 років 6 місяців позбавлення волі.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 лютого 2022р., відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про перегляд визначеного строку покарання за ухвалою апеляційного суду Одеської області від 17 вересня 2018 року. Відмовляючи в задоволенні клопотання, суд дійшов до висновку, що діючим законодавством не передбачено повноважень судів першої інстанції, яким є Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області, щодо повторного перегляду судових рішень апеляційних інстанцій, яким є апеляційний суд Одеської області, ухвала якого вступила в законну силу, щодо призначеного покарання при приведені у відповідність із законодавством України вироку іноземної держави.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого на підтримку доводів апеляційної скарги, думку прокурора, який вважає ухвалу суду законною, вивчивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Так, відповідно до матеріалів справи, ухвалою апеляційного суду Одеської області від 17 вересня 2018 року скасовано ухвалу Київського районного суду міста Одеси від 31 травня 2018 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання Міністерства юстиції України щодо приведення у відповідність із законодавством України вироку Кіровського районного суду міста Астрахані російської федерації від 27 квітня 2017 року відносно засудженого ОСОБА_5 .

Цією ж ухвалою, вирок Кіровського районного суду міста Астрахані російської федерації від 27 квітня 2017 року відносно засудженого ОСОБА_5 приведено у відповідність із законодавством України та визначено засудженому ОСОБА_5 основне покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Ухвалою Верховного Суду від 17 травня 2021 року засудженому ОСОБА_5 відмовлено у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на ухвалу апеляційного суду Одеської області від 17 вересня 2018 року.

Ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 1 липня 2021 року, яка набрала законної сили 8 липня 2021 року, в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про перегляд визначеного строку покарання за ухвалою апеляційного суду Одеської області від 17 вересня 2018 року, було відмовлено.

07 лютого 2022 року ОСОБА_5 повторно подана заява до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області, в якій він просить суд зменшити визначений йому строк основного покарання, визначеного за ухвалою апеляційного суду Одеської області від 17 вересня 2018 року, у виді позбавлення волі на строк 09 років за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Фактично, в поданій до суду заяві, засудженим ставиться питання про перегляд рішення апеляційного суду Одеської області від 17 вересня 2018 року, щодо визначення йому строку покарання, призначеного вирок Кіровського районного суду міста Астрахані російської федерації від 27 квітня 2017 року, яке йому слід відбувати на території України.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції вірно дійшов до висновку, що діючим законодавством не передбачено повноважень судів першої інстанції, яким є Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області, щодо повторного перегляду судових рішень апеляційних інстанцій, яким є апеляційний суд Одеської області, ухвала якого вступила в законну силу, щодо призначеного покарання при приведені у відповідність із законодавством України вироку іноземної держави.

За такого, відсутні правові підстави для скасування оскаржуваної ухвали, а відтак, і для задоволення апеляційної скарги засудженого.

Керуючись ст.ст 376, 404, 405, 407, 419, 532, 603, 610 КПК України, апеляційний суд,-
постановив:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 лютого 2022 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого про перегляд визначеного строку покарання за ухвалою апеляційного суду Одеської області від 17.06.2018р. - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді