Справа № 306/2216/21
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

13.07.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/267/22, за апеляційною скаргою, яку подав прокурор ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Свалявського районного суду Закарпатської області від 16 червня 2022 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ відділення поліції № 1 Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_6 (далі - слідчий), погоджене процесуальним прокурором ОСОБА_5 (далі - прокурор ) про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 190 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мукачева, Закарпатської області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з вищою освітою, має на утриманні неповнолітню дитину, одруженого, раніше не судимого.
Цією ухвалою щодо підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком до 28 червня 2022 включно (в межах строку досудового розслідування) з покладенням на підозрюваного ОСОБА_7 процесуальних обов`язків: прибувати до слідчого СВ відділення поліції №1 Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області, слідчого судді, прокурора або суду за першою вимогою кожного разу, у визначений ними час для проведення процесуальних дій; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

З матеріалів клопотання убачається, що слідчий звернувся до місцевого суду зі вказаним клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 190 КК України, ОСОБА_8 . Відповідно до клопотання, підозрюваний ОСОБА_7 , обіймаючи посаду начальника Свалявського відділення AT «Комінвестбанк», 12.03.2020, за місцем своєї роботи за адресою: м. Свалява, вул. Київська, 8, умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно- небезпечних наслідків, зловживаючи довірою та з метою створення видимості законності своїх дій для подальшого незаконного отримання грошових коштів, підробив інший офіційний документ, а саме: Договір банківського вкладу №04-3/6с-56 від 12.03.2020 про відкриття депозитного рахунку для збереження грошових коштів у сумі 9 000 доларів США. Надалі цей Договір банківського вкладу ОСОБА_7 затвердив своїм підписом і проставив на ньому печатку Свалявського відділення AT «Комінвестбанк» та один примірник Договору видав громадянину ОСОБА_9 для створення у останнього видимості законності та правових наслідків офіційного документу. При цьому ОСОБА_7 завідомо знав, що підроблений ним Договір містить завідомо неправдиві відомості, у тому числі у частині зобов`язання виплатити вкладнику гроші та проценти, оскільки зазначений Договір у системі ОДБ Скрудж не зареєстрований та депозитний рахунок для збереження грошових коштів громадянину ОСОБА_9 не відкритий. Того ж дня, ОСОБА_7 , отримав від потерпілого ОСОБА_9 , під приводом оформлення та відкриття у подальшому депозитного рахунку, грошові кошти в сумі 9 000 доларів США (що за курсом Національного банку України станом на 12.03.2020 становило 230580 грн, тобто відповідно до примітки 2 до ст. 185 КК України станом на момент вчинення злочину становило значну шкоду). При цьому ОСОБА_9 , довіряючи ОСОБА_7 , та усвідомлюючи, що останній обіймає посаду начальника Свалявського відділення AT «Комінвестбанк», будучи впевненим, що він після отримання грошових коштів відкриє депозитний рахунок та зарахує на нього належні ОСОБА_9 грошові кошти, а надалі забезпечить процентну ставку у розмірі 9% річних у валюті та подальше повернення грошових коштів разом з відповідними нарахованими відсотками, надав безпосередньо ОСОБА_7 вищезазначену суму грошових коштів, заволодівши якими останній розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_9 значну шкоду у сумі 230580 грн. Крім цього, 01.09.2020, підозрюваний, за аналогічних обставин, підробив Договір банківського вкладу №04-3/6с-98 від 01.09.2020, після чого незаконно отримав у потерпілого ОСОБА_10 грошові кошти у сумі 17 000 доларів США, достеменно знаючи, що підроблений ним договір банківського вкладу містить неправдиві відомості, у тому числі у частині зобов`язання виплатити вкладнику гроші та відсотки. Отримані від потерпілого грошові кошти в сумі 17 000 доларів США (що за курсом Національного банку України станом на 01.09.2020 становило 468520 грн, тобто відповідно до примітки 2 до ст. 185 КК України станом на момент вчинення злочину становило значну шкоду). При цьому ОСОБА_10 , довіряючи ОСОБА_7 , та усвідомлюючи, що останній обіймає посаду начальника Свалявського відділення AT «Комінвестбанк», будучи впевненим, що він після отримання грошових коштів відкриє депозитний рахунок та зарахує на нього належні ОСОБА_10 грошові кошти, а надалі забезпечить процентну ставку у розмірі 10% річних у валюті та подальше повернення грошових коштів разом з відповідними нарахованими відсотками, надав безпосередньо ОСОБА_7 вищезазначену суму грошових коштів, заволодівши якими останній розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_10 значну шкоду у сумі 468520 грн. Також, підозрюваний, 23.11.2020, за аналогічних обставин, вчинив незаконні дії з метою незаконного отримання грошових коштів у сумі 50 000 грн і стосовно потерпілого ОСОБА_11 , зокрема 23.11.2021, зловживаючи довірою ОСОБА_11 , під приводом оформлення та відкриття в подальшому депозитного рахунку, заволодів грошовими коштами у сумі 50 000 грн. Аналогічним способом ОСОБА_7 повторно заволодів коштами гр. ОСОБА_9 на суму 10 тисяч доларів США, якими розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_9 значну шкоду у сумі 277400 грн. У клопотанні слідчий також зазначає, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, одне з яких є тяжким злочином, покарання за яке передбачене у виді позбавлення волі строком від трьох до восьми років, що підозра ОСОБА_7 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами і повідомлення про підозру йому висунуто 27.04.2022. Тому з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а також задля запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а саме: спробам переховуватися від органу досудового розслідування і суду, незаконному впливу на свідків і потерпілих у цьому кримінальному провадженні, а також з метою запобігання вчинення ним нових правопорушень, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, та враховуючи те, що підстав для застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу не має, а менш суворі запобіжні заходи недостатні для запобігання вищевказаних ризиків, слідчий просить застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів.

Слідчий суддя в ухвалі зазначив, що органом досудового розслідування належними та допустимими доказами доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 190 КК України. Водночас, у судовому засіданні прокурор підтвердив, що упродовж досудового розслідування жодних доказів, які би свідчили про ухилення ОСОБА_7 від слідства та намагання чинити тиск на потерпілих та свідків не здобуто. Враховуючи вищенаведене, а також те, що жодними належними та допустимими доказами ризики, зазначені у клопотанні слідчого, прокурором не підтверджені і таких не здобуто протягом судового розгляду, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для обрання найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою внаслідок відсутності фактичних даних, які би свідчили про те, що інші, більш м`які, запобіжні заходи можуть не забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання ним процесуальних обов`язків, передбачених КПК України, а тому вважає, що стосовно ОСОБА_7 слід обрати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком до 28 червня 2022 року (в межах строку досудового розслідування), який є достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

В апеляційній скарзі прокурор вважає оскаржувану ухвалу необґрунтованою, незаконною, такою, що підлягає скасуванню. Стверджує, що враховуючи ризики, передбачені ст. 177 КПК України, існування яких підтверджується сукупністю належних та достатніх доказів, зібраних стороною обвинувачення, відносно підозрюваного ОСОБА_7 слід обрати найсуворіший запобіжний захід. Апелянт звертає увагу на те, що кримінальні правопорушення, які інкримінуються ОСОБА_7 , у тому числі одне із них є тяжким злочином і передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від трьох до восьми років, що власне є підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від суду. Вважає, що слідчим суддею не достатньо враховано характеристику особи підозрюваного, кількість епізодів злочинної діяльності та їх триваючий характер, а також імовірність настання ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою відносно підозрюваного ОСОБА_7 обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора ОСОБА_5 , задоволенню не підлягає.
Апеляційна скарга розглядається за відсутності прокурора та підозрюваного, неявка яких, з огляду на положення ч. 4 ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. Приймаючи рішення про розгляд апеляційної скарги за відсутності вказаних вище осіб береться до уваги те, що: повідомлення про час та місце розгляду апеляційної скарги підозрюваному направлено відповідно до вимог законодавства; даних про поважність причин неявки підозрюваного та заяв чи клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги на інший день до апеляційного суду не надходило; прокурор подав клопотання про розгляд апеляційної скарги без його участі.
Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення колегія суддів відхиляє з таких підстав.
Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.
Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді місцевого суду про те, що клопотання про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає вимогам ст. 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.
Із журналу судового засідання вбачається, що у розгляді клопотання брав участь підозрюваний ОСОБА_7 , що свідчить про дотримання права підозрюваного ОСОБА_7 постати перед судом. Між тим, з матеріалів судового провадження не вбачається, що підозрюваний ОСОБА_7 заявляв клопотання про забезпечення участі у розгляді клопотання для надання йому правової допомоги адвоката, що участь адвоката є обов`язковою.
Обґрунтованим є й висновок слідчого судді про те, що органом досудового розслідування доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень. Указаний висновок підтверджується приєднаними до клопотання доказами, зокрема, протоколами: допиту потерпілого ОСОБА_10 від 20.07.2021, допиту потерпілого ОСОБА_11 від 23.08.2021, допиту потерпілого ОСОБА_9 від 23.08.2021, висновком експерта від 13.09.2021 та іншими матеріалами кримінального провадження, на підставі яких ОСОБА_7 повідомлено про підозру в скоєнні передбачених ч. ч. 1, 3 ст. 358, ч. ч. 2, 3 ст. 190 КК України кримінальних правопорушень. Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів також бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182). При цьому, колегія суддів доходить висновку про те, що додані до клопотання докази підтверджують причетність ОСОБА_7 до скоєння кримінальних правопорушень, а також підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити кримінальні правопорушення. Разом із тим, колегія суддів зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень. Також апеляційний суд бере до уваги те, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому діянь сторонами кримінального провадження не оспорюється.
При цьому, апеляційний суд погоджується і з висновком слідчого судді про недоведеність слідчим та прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема ухилення від органу досудового розслідування та суду; впливу на потерпілих чи свідків.
Погоджуючись із указаним висновком, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дав належну оцінку та обґрунтовано взяв до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_7 має постійне місце проживання, за яким позитивно характеризується, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, одружений, має на утриманні одну неповнолітню дитину, що свідчить про наявність у нього міцних соціальних зв`язків.
Між тим, слідчий суддя обґрунтовано врахував те, що органом досудового розслідування не надано жодних доказів ухилення ОСОБА_7 від органу досудового розслідування, впливу на потерпілих або свідків протягом досудового розслідування.
Тому, обґрунтованим і підтвердженим, на переконання апеляційного суду є і висновок слідчого судді про те, що органом досудового розслідування не надано жодних доказів у підтвердження ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Не додано таких доказів і прокурором до апеляційної скарги.
Разом із тим, апеляційний суд погоджується і з висновками слідчого судді про те, що прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 як підозрюваного у кримінальному провадженні, зокрема й запобігти будь-яким із передбачених ст. 177 КПК України ризикам.
Разом із тим, апеляційний суд бере до уваги і те, що стороною обвинувачення не надано доказів, які б свідчили про те, що інший, більш м`який, запобіжний захід, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 . Тому, доводи слідчого та прокурора в цій частині апеляційний суд вважає такими, що ґрунтуються на припущеннях, які не підтверджені будь-якими доказами як під час розгляду клопотання, так і під час розгляду апеляційної скарги.
Апеляційний суд також вважає, що клопотання слідчого та доводи апеляційної скарги прокурора не містять переконливого обґрунтування про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення його належної процесуальної поведінки, зокрема й запобіганню будь-яким із визначених ст. 177 КПК України ризикам.
Разом із тим, до апеляційної скарги прокурором не додано доказів, які б свідчили про те, що підозрюваний ОСОБА_7 не виконував чи не виконує покладені на нього процесуальні обов`язки.
При цьому, колегія суддів зазначає, що сама по собі тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , не може бути безумовною підставою для застосування щодо нього найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ця обставина повинна братись до уваги у сукупності разом з іншими обставинами.
На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що слідчим та прокурором не доведено, що інший, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, зокрема особисте зобов`язання, буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_7 та виконання покладених на нього обов`язків як підозрюваного, а також запобіганню будь-яким із визначених ст. 177 КПК України ризикам.
Приймаючи судове рішення беруться до уваги положення, які містяться у п. п. 3 і 4 ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Тому, колегія суддів доходить висновку про те, що з огляду на характер та конкретні обставини вчинення діянь, які інкримінуються ОСОБА_7 , а також тяжкість покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винуватим (позбавлення волі на строк до 8 років), запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання буде достатнім і необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 у кримінальному провадженні.
Доводи апеляційної скарги прокурора про незаконність ухвали слідчого судді, оскільки враховуючи ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які є очевидно наявними, до підозрюваного ОСОБА_7 слід застосувати запобіжний захід тримання під вартою, - апеляційний суд, з огляду на наведене вище, відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеними вище обставинами.
Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що кримінальні правопорушення, які інкримінуються ОСОБА_7 , у тому числі одне з яких є тяжким злочином і передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від трьох до восьми років, що власне є підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від суду, - апеляційний суд відхиляє як такі, що будь-яким чином не впливають на висновки слідчого судді про недоведеність неможливості застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
На підставі наведеного вище, доводи апеляційної скарги про те, що слідчим суддею не достатньо враховано характеристику особи підозрюваного, кількість епізодів злочинної діяльності та їх триваючий характер, а також імовірність настання ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, - апеляційний суд відхиляє як безпідставні та необґрунтовані, оскільки не підтверджені будь-якими доказами, а натомість спростовані наведеним вище.
Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що слідчим та прокурором не доведено, що лише за допомогою застосування щодо ОСОБА_7 заходу забезпечення кримінального провадження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчинених ним кримінальних правопорушень.
Тому, апеляційний суд вважає, що запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання буде достатнім для забезпечення його належної процесуальної поведінки як підозрюваного у кримінальному провадженні.
На інші доводи в обґрунтування незаконності судового рішення в апеляційній скарзі не вказується, і таких даних у ході розгляду апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.
Колегія суддів також вважає, що слідчим суддею обґрунтовано, з огляду на положення ч. 1 ст. 179 та ч. 5 ст. 194 КПК України покладено на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки, передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а також відповідно до ч. 7 цієї статті визначено строк їхньої дії.
Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.
На підставі вищенаведеного, колегія суддів доходить висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги немає, а ухвала слідчого судді, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.
Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли вплинути на висновки слідчого судді чи спростувати їх, і на такі прокурор не вказує в апеляційній скарзі, а не з`явившись на її розгляд позбавив себе можливості надати будь-які докази чи довести обставини у підтвердження доводів апеляційної скарги та спростування висновків слідчого судді; строк дії оскаржуваної ухвали сплив 28.06.2022, що свідчить про те, що вона втратила чинність у часі.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 194, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу, яку подав прокурор ОСОБА_5 , залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Свалявського районного суду Закарпатської області від 16 червня 2022 року, якою відмовлено у задоволенні погодженого з прокурором клопотання слідчого СВ відділення поліції № 1 Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_6 , та застосовано щодо підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 190 КК України, ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком до 28 червня 2022 включно (в межах строку досудового розслідування) з покладенням на підозрюваного ОСОБА_7 процесуальних обов`язків, - залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: