Справа № 308/4732/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.04.2022 місто Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , затриманої особи ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , перекладача ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції скаргу захисника ОСОБА_5 , яка діє в інтересах затриманого ОСОБА_7 , поданої в порядку ч. 12 ст. 584 КПК України, про перевірку наявності підстав для звільнення особи з-під варти та обрання запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту,

В С Т А Н О В И В:

Захисник ОСОБА_5 , яка діє в інтересах затриманого ОСОБА_7 , звернулася до слідчого судді зі скаргою, поданою в порядку ч. 12 ст. 584 КПК України, про перевірку наявності підстав для звільнення особи з-під варти та обрання запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

В обґрунтування скарги захисник посилається на те, що ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.11.2021 щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовано тимчасовий арешт, а ухвалою від 24.12.2021 в порядку ст. 584 КПК України застосовано екстрадиційний арешт у вигляді тримання під вартою, який пізніше був продовжений, востаннє згідно з ухвалою від 17.03.2022 до 14.05.2022.

Екстрадиційний арешт був застосований в якості забезпечення видачі ОСОБА_7 на запит Генеральної прокуратури Росії, отриманий Офісом Генерального прокурора України. Ще з 20.12.2021 Закарпатська обласна прокуратура за дорученням Офісу Генерального прокурора здійснює екстрадиційну перевірку, весь цей час підзахисний утримується під вартою.

Натомість 21.01.2022 в ГУ ДМС в Закарпатській області було зареєстроване звернення ОСОБА_7 про отримання в Україні статусу біженця.

Зазначає, що у відповіді на адвокатський запит № 210.04.4-1875/21.1-22 від 01.04.2022 керівник ГУ ДМС України в Закарпатській області вказує, що за результатами розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту відносно ОСОБА_7 . ГУ ДМС України в Закарпатській області ухвалено рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо визнання його біженцем.

Наразі кінцевого рішення ще немає, зрозуміло, що умови воєнного стану, закриті реєстри, тощо, в яких працюють в тому числі органи державної влади, утруднюють оформлення документів.

Посилаючись на положення ч. ч. 1, 2 ст. 585 КПК України захисник зауважує, що ОСОБА_7 одружений з 22.12.1990, перебуває у шлюбі з ОСОБА_8 , у них народилося троє дітей. 02.09.2020 сім`я ОСОБА_9 переїхала в Україну і з тих пір проживає в м. Ужгороді.

Дружина ОСОБА_10 та діти ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 громадяни України з 15.02.2021, донька ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ще не набула громадянство України.

Батьки та родичі дружини підзахисного ОСОБА_10 корінні місцеві мешканці, уродженці смт. Середнє, де дружина підзахисного ОСОБА_10 проживала з батьками та навчалася в місцевій школі. Саме тому сім`я і повернулася в м. Ужгород.

Про цей факт свідчить нотаріально посвідчена заява сестри ОСОБА_14 ОСОБА_15 від 07.10.2020, в якій вона заявляє про свою згоду на постійне проживання в належній їй квартирі в АДРЕСА_1 .

В клопотаннях, які Закарпатська обласна прокуратура подавала для продовження дії екстрадиційного арешту, та в ухвалах, якими цей арешт був продовжений, вказано, що він перебуває у міжнародному розшуку за карткою Інтерполу 2021/ НОМЕР_1 .

Натомість, як випливає з документів, які отримала прокуратура для проведення екстрадиційної перевірки, 09.02.2021 в Росії була виготовлена постанова про притягнення ОСОБА_7 , в якості обвинуваченого у кримінальному провадженні, яка і стала підставою для оголошення його в міжнародний розшук та надіслання Україні запиту на його видачу.

Після того, як ОСОБА_7 з сім`єю вже перебував в м. Ужгороді та майже одночасно з тим, як його дружина та двоє дітей набули громадянство України в лютому 2021 року, в Росії за його відсутності його було притягнуто до кримінальної відповідальності.

Звертає увагу на тому, що ОСОБА_7 під час проживання в Росії не переховувався від слідчих органів чи правосуддя в Росії, а тим більше не переховувався від правоохоронних органів в Україні. В будь-якому випадку в матеріалах Закарпатської обласної прокуратури немає відомостей про те, що його викликали, а він не з`явився на виклик прокурора, чи уникав будь-яким іншим чином вимоги прокурорів, що свідчить про повну відсутність цього ризику.

Крім того, у всіх клопотаннях прокурор, який подавав ці клопотання слідчим суддям, вказано, що ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності в Україні не притягувався, не судимий, що є суттєвою обставиною, яка враховується при обранні чи продовженні екстрадиційного арешту у вигляді тримання під вартою, як і запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбаченого ст. 183 КПК України.

Мотивуючи скаргу положеннями ч. 8 ст. 584 КПК України захисник зауважує, що при вирішенні питання про зміну запобіжного заходу з екстрадиційного арешту та будь-який інший, слідчий суддя фактично аналізує виключно наявність чи відсутність ризиків та характеризуючі відомості про особу.

Про повну відсутність ризиків, крім тих, які вже були вказані, свідчать також і факти, що містяться в матеріалах прокуратури. Зокрема наступне: ОСОБА_7 перебуває у міжнародному розшуку, що свідчить про неможливість виїзду в країни Європи, де він так само як і в Україні буде затриманий на тривалий час, поки Росія передасть цій європейській країні ті ж самі документи на екстрадицію; ОСОБА_7 немає змісту повертатися в Росію, оскільки там він підданий кримінальному переслідуванню; ОСОБА_7 проживає в Україні з сім`єю, з якою виїхав в Україну, тобто місце проживання змінив не тільки ОСОБА_7 , а і вся його сім`я, що свідчить про відсутність наміру та ризику переховуватися від слідства чи суду в Росії, оскільки в такому випадку він виїхав би з Росії самостійно; ОСОБА_7 21.01.2022 звернувся до Державної міграційної служби України із зверненням за захистом в Україні, про що свідчить довідка № 010915, зі строком дії до 09.08.2022.

Наголошує, що ОСОБА_7 законно перебуває на території України принаймні до 09.08.2022, строк дії довідки може бути продовжений. Ця довідка свідчить про дві важливі речі, які є вагомим доказом на користь зміни запобіжного заходу, зокрема: ОСОБА_7 законно перебуває на території України; йому нема жодного змісту полишати територію України, де він не підданий кримінальному переслідуванню, де стосовно нього не встановлено жодних порушень законодавства України, і де він має можливість не тільки законно проживати зі своєю сім`єю, але і набути законний офіційний статус та громадянство; набуття громадянства це кінцева мета підзахисного, оскільки в іншому випадку вся сім`я не виїжджала б з Росії ще у 2020 році, коли не йшлося про його кримінальне переслідування, і не отримувала б громадянство в Україні. ОСОБА_7 зацікавлений у тому, щоб перебувати не те що в Україні, а конкретно в Закарпатській області, де він подав документи до місцевого Управління ДМСУ для отримання статусу біженця чи особи, яка потребує захисту. Для отримання цього статусу (уточнення відомостей, тощо) він повинен бути в контакті з співробітниками Закарпатського ДМСУ.

На думку захисника, аналіз наведених обставин свідчить про повну відсутність ризику втечі ОСОБА_7 з м. Ужгород та наявність гарантій для можливої видачі в разі ухвалення Офісом Генерального прокурора рішення про видачу.

Крім того, у ОСОБА_7 наявні ряд захворювань, які потребують постійного лікарського контролю, обстежень, можливого оперативного втручання, яке неможливо здійснити в умовах тримання під вартою. Зокрема у відповіді на адвокатський запит № 483/ЧН-22 від 04.04.2022 начальник філії ЦОЗ ДКВС вказує, що ОСОБА_7 звертався до медичної частини, де йому було поставлено діагноз: Гострий калькульозний холецистит. Реактивний панкреатит.

Як зазначає захисник, наразі з УВП № 9 пацієнтів не вивозять до лікарень. В УВП № 9 немає спеціалістів, які можуть встановити причинно-наслідковий зв`язок між виникненням цих захворювань, оскільки для цього потребуються обстеження і консультації гастроентеролога та хірурга, яких у штаті медичної частини УВП № 9 немає. Натомість терапевти, які обслуговують утримуваних осіб, беруть на себе сміливість не тільки діагностувати, але і лікувати хвороби, методики дослідження та лікування за якими можуть надавати виключно вузькопрофільиі спеціалісти. Така самовпевненість викликає сумніви у можливості надати необхідне адекватне лікування у випадку різкого загострення хвороб і різкого погіршення стану підзахисного.

Вказує, що в Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, що затверджений Наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України № 1348/5/572 від 15.08.2014, наведено перелік хвороб, які є підставою для направлення засуджених до спеціалізованих чи багатопрофільних лікарень. В частині 1 Додатку 7 Переліку вказано, що такою підставою є навіть не гострий, а хронічний холецистит (гострий є важчою формою), та хронічний панкреатит. Отже, національне законодавство передбачає, що навіть уже визнаних винними (тобто засуджених) в Україні осіб у випадках виявлення цих хвороб необхідно відправляти до лікарень для стаціонарного лікування. Натомість ОСОБА_7 не підлягав кримінальному переслідуванню в Україні, не вчиняв процесуальних порушень, не переховувався, але утримується під вартою в той час, коли йому необхідно лікуватися.

Захисник зазначає, що ОСОБА_7 також страждає на артеріальну гіпертензію і верхні показники артеріального тиску у нього інколи сягають 220 мм.рт.ст., що може призвести до інсульту. Це захворювання потребує постійного нагляду та коригування лікування у кардіолога, якого також немає у штаті медичної частини УВП № 9.

Ні у судових, ні у правоохоронних органів України немає жодних підстав для того, щоб ОСОБА_7 наразі відбував покарання в Україні за правопорушення, вчинені ним в Україні. Однак фактично ОСОБА_7 відбуває покарання, оскільки строки попереднього ув`язнення зараховуються у строки покарання.

На думку захисника, обставини, які існували при обранні екстрадиційного арешту в листопаді 2021 року, докорінно змінилися з поданням ОСОБА_7 заяви до Управління ДМСУ в Закарпатській області, оскільки з поданням цієї заяви він очевидно офіційно декларував своє бажання набути статус саме в Україні, вже має можливість законно проживати тут.

Згідно з договором оренди від 14.04.2022 сім`я ОСОБА_9 проживає в АДРЕСА_1 , саме за цією адресою має намір проживати і ОСОБА_7 .

Сторона захисту не ставить під сумнів необхідність у застосуванні відповідного заходу забезпечення видачі, оскільки наразі триває процедура екстрадиційної перевірки, однак наголошує, що цілодобовий домашній арешт за практикою Європейського суду з прав людини за суворістю прирівняний до тримання під вартою, і аналогічно в повній мірі убезпечує від існування ризиків.

З урахуванням наведеного, захисник просить визнати наявність підстав для звільнення з-під варти громадянина Росії ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Заводоуковськ Тюменської область, та обрати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 .

Захисник ОСОБА_5 та затриманий ОСОБА_7 у судовому засіданні скаргу підтримали, посилаючись на обставини, викладені у скарзі та доданих до неї матеріалів, наполягали на її задоволенні.

Прокурор у судовому засіданні проти задоволення скарги та зміни запобіжного заходу затриманому заперечила, посилаючись на безпідставність скарги.

Заслухавши захисника та затриманого, прокурора, дослідивши надані матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що у задоволені скарги слід відмовити виходячи з наступного.

Як встановлено слідчим суддею, у провадженні правоохоронних органів Російської Федерації перебуває кримінальна справа про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 159 КК Російської Федерації (шахрайство).

09.02.2021 слідчим СЧ СУ УМВС РФ по Тюменській області винесено постанову про притягнення в якості обвинуваченого ОСОБА_7 у вказаній кримінальній справі та пред`явлено обвинувачення у вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 159 КК Російської Федерації.

Згідно з постановою старшого оперуповноваженого УМВС Росії по м. Тюмені від 15.02.2021 ОСОБА_7 оголошено в міжнародний розшук з метою його видачі. Розшук оголошено на території країн-членів Інтерполу України, Польщі.

Постановою Центрального районного суду м. Тюмені від 16.02.2021 відносно ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном до двох місяців, обраховуючи строк тримання обвинуваченого ОСОБА_16 під вартою у випадку його екстрадиції на території РФ з моменту перетину державного кордону РФ або з моменту його фактичного затримання на території РФ.

Згідно з даними сектору міжнародного поліцейського співробітництва ГУНП в Закарпатській області громадянин Російської Федерації ОСОБА_7 за обліками Генерального секретаріату Інтерполу значиться в міжнародному розшуку з метою арешту та подальшої екстрадиції до Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 159 КК Російської Федерації (шахрайство).

За даними «червоної картки» Генерального секретаріату Інтерполу № 2021/18497 ОСОБА_7 перебуває у міжнародному розшуку з метою арешту, з діючим терміном арешту до 18.03.2026.

Офісом Генерального прокурора отримано запит Генеральної прокуратури Російської Федерації № 81/3-378-2021 від 16.12.2021 про взяття під варту та видачу ОСОБА_7 для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 159 КК Російської Федерації.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.11.2021 відносно ОСОБА_7 застосовано тимчасовий арешт строком до 40 (сорока) діб у Державній установі «Закарпатська установа виконання покарань (№ 9)» до надходження запиту про його видачу від компетентних органів Російської Федерації.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.12.2021 відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою (екстрадиційний арешт) для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) до вирішення Офісом Генерального прокурора питання про його видачу (екстрадицію) та фактичну передачу компетентним органам Російської Федерації, встановлено строк дії ухвали про застосування екстрадиційного арешту до 21.01.2022, включно.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 15.02.2022 вказану апеляційну скаргу залишено без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.12.2021, згідно з якою відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт), залишено без змін.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.01.2022 визнано наявність підстав для подальшого тримання під вартою та продовжено застосування екстрадиційного арешту відносно ОСОБА_7 . Строк дії ухвали встановлено до 22.03.2022.

Строк екстрадиційної перевірки відносно ОСОБА_7 продовжено до 20.06.2022.

Вказані обставини встановлено ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.03.2022 (справа № 308/3524/22), що набрала законної сили, згідно з якою задоволено клопотання першого заступника керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_17 про наявність підстав для подальшого тримання особи під вартою відносно громадянина Російської Федерації ОСОБА_7 , який розшукується компетентними органами Російської Федерації, з метою притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 159 КК РФ, та постановлено визнати наявність підстав для подальшого тримання ОСОБА_7 під вартою та продовжити застосування до нього екстрадиційного арешту, до вирішення Офісом Генерального прокурора питання про видачу та фактичну передачу компетентним органам Російської Федерації. Упродовж екстрадиційного арешту утримувати ОСОБА_7 в Державній установі «Закарпатська установа виконання покарань (№ 9)». Строк дії ухвали про продовження екстрадиційного арешту до ОСОБА_7 обчислювати з дня її постановлення, тобто з 17.03.2022, з перевіркою слідчим суддею наявності підстав для подальшого тримання під вартою або звільнення не пізніше 14.05.2022.

Застосовуючи вказаний запобіжний захід до затриманого ОСОБА_7 слідчий суддя виходив з того, що кримінальне правопорушення, вчинення якого інкримінується ОСОБА_7 , на території Російської Федерації за законодавством України кваліфікуються за ч. 4 ст. 190 КК України і є екстрадиційними. Строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності, відповідно до ст. 49 КК України не закінчилися. На теперішній час екстрадиційна перевірка відносно ОСОБА_7 не завершена та копії матеріалів екстрадиційної перевірки направлено до Офісу Генеральної прокуратури для прийняття відповідного рішення щодо питання про видачу ОСОБА_7 та фактичну передачу компетентним органам Російської Федерації, тобто немає остаточного рішення про відмову у видачі. ОСОБА_7 громадянином Російської Федерації і таким чином існують обґрунтовані ризики його переховування від правоохоронних органів, що відповідно свідчить про загрози перешкоджанню виконанню запиту компетентного органу іноземної держави.
На теперішній час ОСОБА_7 утримується під вартою в умовах Державної установи «Закарпатська установа виконання покарань (№ 9)».

Слідчий суддя зазначає, що згідно з п. 9 ч. 1 ст. 541 КПК України екстрадиційним арештом є застосування запобіжного заходу у вигляді тримання особи під вартою з метою забезпечення її видачі (екстрадиції).

Відповідно до ч. 10 ст. 584 КПК України екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців.

Згідно з ч. 12 ст. 584 КПК України за скаргою особи, до якої застосовано екстрадиційний арешт, або її захисника чи законного представника слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого особа перебуває під вартою, не частіше одного разу на місяць перевіряє наявність підстав для звільнення особи з-під варти.

Вимогами ч. 1 ст. 585 КПК України визначено, що за наявності обставин, які гарантують запобігання втечі особи та забезпечення у подальшому її видачі, слідчий суддя може обрати щодо такої особи запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою (екстрадиційним арештом).

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 585 КПК України при вирішенні питання про можливість застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, слідчим суддею враховується:

наявність відомостей про те, що ОСОБА_7 значиться в міжнародному розшуку з метою арешту та подальшої екстрадиції до Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 159 КК Російської Федерації (шахрайство);

тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі засудження, оскільки інкриміноване кримінальне правопорушення за ч. 4 ст. 159 КК РФ відповідає ч. 4 ст. 190 КК України, санкція за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна, тобто є екстрадиційним;

вік та стан здоров`я ОСОБА_7 , щодо якого відсутня інформація про наявність тяжких захворювань чи інвалідності. При цьому згідно з відповіддю на адвокатський запит, наданою Філією Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» у Чернівецькій, Івано-Франківській, Закарпатській та Тернопільській областях від 04.04.2022 № 483/ЧН-22, за час перебування під вартою ОСОБА_7 звертався до лікаря терапевта медичної частини ДУ «Закарпатська УВП (№ 9)» та перебуває на обліку з діагнозом: Гіпертонічна хвороба ІІ ст., ст. 2, КВР помірний СН 0. 21.03.2022 звертався за допомогою із скаргами на періодичні болі ниючого характеру в правому підребер`ї. Був оглянутий лікарем, проведено УЗД органів черевної порожнини за результатом якого встановлено діагноз: Гострий калькульозний холецистит. Реактивний панкреатит. Призначено курс лікування: антибіотикотерапія, смазмолітики, знеболюючі, протизапальні, гепатопротектори. 30.03.2022 проведено повторне УЗД, за результатами якого клінічно відмічається позитивна динаміка. На даний час продовжує отримувати амбулаторне лікування. Стан здоров`я на даний час відповідає перебігу наявних захворювань;

наявності у близьких родичів затриманого постійного місця проживання на території України (договір оренди квартири від 14.04.2022, що укладений між ОСОБА_15 та ОСОБА_18 ), при цьому він немає місця реєстрації на території України.

Також слідчим суддею встановлено, що Головним управлінням ДМС України в Закарпатській області за результатами розгляду заяви ОСОБА_7 09.02.2022 про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Наразі рішення за результатами розгляду вказаної заяви не прийнято.

Станом на 30.03.2022 громадянин Російської Федерації ОСОБА_7 , який звернувся до Головного управління ДМС України в Закарпатській області через посадову особу ДУ «Закарпатська установа виконання покарань (№ 9)», перебуває в процедурі оформлення документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Вказані обставини підтверджуються наявними у матеріалах справи відповідями, наданими Головним управлінням ДМС України в Закарпатській області.

Відтак, рішення про визнання ОСОБА_7 біженцем на час розгляду даної скарги не прийнято.

На даний час триває екстрадиційна перевірка, при цьому підстав, які б свідчили про неможливість здійснення екстрадиції не встановлено, об`єктивних доказів існування таких обставин стороною захисту суду не надано.

Посилання сторони захисту на сімейний стан затриманого та постійне місце проживання, суд вважає безпідставними, оскільки самі по собі такі обставини, з урахуванням наявних ризиків, не можуть бути підставою для зміни заснованого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Жодних нових обставин, які виникли після застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, подана скарга не містить, а по суті зводиться до переоцінки фактичних обставин та доказів, які стали підставою для застосування щодо затриманого такого запобіжного заходу.

Таким чином, аналіз наявних у справі матеріалів, той факт, що ОСОБА_7 перебуває у міжнародному розшуку у зв`язку із притягненням до кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжкого злочину, дає слідчому судді підстави вважати, що будь-який інший запобіжний захід, окрім як тримання під вартою (екстрадиційного арешту), не може бути гарантією належної процесуальної поведінки ОСОБА_7 .

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що визначених ст. 585 КПК України правових підстав для обрання щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою (екстрадиційним арештом), а саме цілодобового домашнього арешту, на даний час не має, оскільки менш суворий запобіжний захід не може гарантувати запобігання втечі особи та забезпечення у подальшому її видачі, у зв`язку з чим доводи скарги захисника не знайшли підтвердження під час розгляду справи та скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 369-372, 376, 584-586 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні скарги захисника ОСОБА_5 , яка діє в інтересах затриманого ОСОБА_7 , поданої в порядку ч. 12 ст. 584 КПК України, про перевірку наявності підстав для звільнення особи з-під варти та обрання запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали 22 квітня 2022 року о 16 год. 00 хв.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області ОСОБА_1