УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2022 року

м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

власника майна ОСОБА_3 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Полтаві клопотання дізнавача сектору дізнання відділу поліції № 2 Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 про накладення арешту у кримінальному провадженні № 0000515 від 07.10.2022 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,

В С Т А Н О В И В:

10 жовтня 2022 року до Октябрского районного суду м. Полтави надійшло клопотання дізнавача сектору дізнання відділу поліції № 2 Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 ,про накладення арешту у кримінальному провадженні № 0000515, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.10.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що 07.10.2022 у м. Решетилівка по вул. Покровська, 64, був зупинений екскаватор-навантажувач, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , який надав посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_2 , видане 27.02.2020 на його ім`я, та яке відповідно до перевірки по уніфікованій автоматизованій електронно-обліковій системі у Київській області, останньому не видавалося.

Під час огляду місця події 07.10.2022, а саме відкритої ділянки місцевості, що розташована на ділянці дороги по вул. Покровська, 64, у м. Решетилівка Полтавського району Полтавської області у поліцейського з РПП СПД № 1 відділу поліції № 2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 було вилучене посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_2 , видане 27.02.2020 ГУ Держпродспоживслужби в Київській області на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з явними ознаками підробки.

07.10.2022 року сектором дізнання відділу поліції № 2 Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області відомості за вказаним фактом внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочате досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000515за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Постановою дізнавача від 07.10.2022 вилучене посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_2 , видане 27.02.2020 визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні, оскільки воно може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, так як у ньому відображено дані щодо надання дозволу ОСОБА_3 на право керування тракторами та машинами (відкрита категорія А1, А2, D1, D2).

Прокурор просить суд накласти арешт на вище зазначене майно з метою збереження речових доказів, які можуть бути використані як доказ у кримінальному провадженні кримінального правопорушення, посилаючись на положення ст.ст. 40, 131, 132, 167, 170, 171 КПК України.

В судове засідання прокурор та дізнавач не з`явилися, про час та день розгляду клопотання повідомлені належним чином, надали суду заяви про розгляд клопотання за їх відсутністю, підтримали вимоги клопотання в повному обсязі, просили задовольнити.
Оскільки, згідно ч.1 ст.172 КПК України, неприбуття прокурора в судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання. У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.
Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання у відсутність не з`явившихся осіб, оскільки їх не прибуття не перешкоджає розгляду клопотання на підставі наданих доказів.
Власник майна та його адвокат в судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання. Свої заперечення обґрунтували тим, що процесуальна форма клопотання не відповідає нормам закону, не надано постанови про визначення групи слідчих та групи прокурорів, у зв`язку з чим не зрозуміло, чим мав право звертатися до суду дізнавач ОСОБА_7 прохальній частині клопотання взагалі невірно зазначений власник вилученого посвідчення тракториста-машиніста, а саме: вказано « ОСОБА_8 » замість « ОСОБА_3 ». До клопотання не надано витяг з уніфікованої автоматизованої електронно-облікової системи у Київській області, яке б містило порушення закону ОСОБА_3 звернув увагу суду, що органи поліції мають право використовувати тільки затверджені бази даних.

Крім того, адвокатом ОСОБА_4 в судовому засіданні надано копію свідоцтва серія НОМЕР_3 , відповідно до якого було видано посвідчення водія серія НОМЕР_2 від 27.02.2020 на ім`я ОСОБА_3 .

Просили суд не накладати арешт на посвідчення водія серія НОМЕР_2 від 27.02.2020 на ім`я ОСОБА_3 , так як це позбавить ОСОБА_3 можливості працювати та утримувати родину, на підтвердження чого надано суду довідку ФОП ОСОБА_9 за № 6 від 12.10.2022, відповідно до якої встановлено, що ОСОБА_3 працює в ФОП ОСОБА_9 з 09.11.2021 по теперішній час на посаді машиніста екскаватора.

Дослідивши надані докази, заслухавши пояснення власника майна та його адвоката, слідчий суддя приходить до наступного.

Так, згідно витягу з ЄРДР, у провадженні сектору дізнання відділу поліції № 2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області перебуває кримінальне провадження №0000515 від 07.10.2022 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Відповідно протоколу огляду місця події від 07.10.2022, на відкритої ділянки місцевості, що розташована на ділянці дороги по АДРЕСА_1 поліцейським з РПП СПД № 1 відділу поліції № 2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 вилучено посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_2 , видане 27.02.2020 ГУ Держпродспоживслужби в Київській області на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з явними ознаками підробки.

Постановою дізнавача від 07.10.2022 вилучене посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_2 , видане 27.02.2020, визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні, оскільки воно може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, так як у ньому відображено дані щодо надання дозволу ОСОБА_3 на право керування тракторами та машинами (відкрита категорія А1, А2, D1, D2).

Відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Відтак, вилучене 07.10.2022 року посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_2 , видане 27.02.2020 ГУ Держпродспоживслужби в Київській області на ім`я ОСОБА_3 є тимчасово вилученим майном на яке потрібно накласти арешт.
Як визначено у ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Як визначено у ч. 5 ст.171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Так, згідно протоколу огляду від 07.10.2022 огляду посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_2 , видане 27.02.2020 ГУ Держпродспоживслужби в Київській області на ім`я ОСОБА_3 було вилучено 07.10.2022 року о 12-40 год. З клопотанням про накладення арешту дізнавач звернувся тільки 10.10.2022 року о 16.08 год.
Частиною 1 статті 117 КПК України визначено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
Разом з тим, прокурором у клопотанні жодним чином не обґрунтовано поважність причин пропущеного строку. Таким чином, недотримання прокурором строку звернення з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, відсутність підстав для поновлення такого строку, унеможливлює застосування до тимчасово вилученого майна арешту.
До того ж, до клопотання про арешт майна не долучено процесуальні рішення, якими підтверджуються повноваження дізнавача та прокурора у цьому кримінальному провадженні.
В постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04.10.2021 року по справі №724/86/20 (провадження №51-1353кмо21) викладено правовий висновок, що за приписами статей 39, 110, ч. 1 ст. 214 КПК рішення про призначення (визначення) групи слідчих, які здійснюватимуть досудове розслідування, визначення старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих, обов`язково приймається у формі, яка повинна відповідати визначеним кримінальним процесуальним законом вимогам до процесуального рішення у формі постанови.
Разом із цим, до матеріалів, які обґрунтовують клопотання, не долучено копію постанови про призначення (визначення) групи слідчих, які здійснюватимуть досудове розслідування, якою б підтверджувались повноваження дізнавача сектору дізнання відділу поліції № 2 Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 у цьому кримінальному провадженні.
В постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 22.02.2021 року по справі № 754/7061/15 (провадження № 51-4584кмо18) викладено правовий висновок, що за змістом статей 36, 37, 110 КПК рішення про призначення (визначення) прокурора, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, та у разі необхідності групи прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, обов`язково повинно прийматись у формі постанови, яка має міститись у матеріалах досудового розслідування для підтвердження факту наявності повноважень.
Разом із цим, до матеріалів, які обґрунтовують клопотання, не долучено копію постанови про призначення (визначення) прокурора (групи прокурорів), якою б підтверджувались повноваження прокурора ОСОБА_10 у цьому кримінальному провадженні.
Як зазначено у п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету, відповідно до положень ст. 170 цього кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 170 КПК України підставою для постановлення ухвали про арешт майна є наявність підстав чи розумних підозр вважати, що майно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правого характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

У даному випадку конкретної підстави арешту майна дізнавач не зазначив, однак зі змісту клопотання можна дійти висновку, що метою його подання є забезпечення збереження речових доказів, а відтак згідно з приписом ч. 3 ст. 170 КПК України таке майно повинно відповідати критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч.11 ст.170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Що стосується постанови про визнання вилученого майна речовим доказом, то слід зазначити, що наявність такого процесуального рішення, відповідно до положень чинного Кримінального процесуального кодексу України, не є беззаперечним фактом відповідності майна критеріям, визначеним ст. 98 КПК України.
Кримінальне провадження №0000515внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, об`єктивна сторона якого полягає у використанні завідомо підробленого документа, а її обов`язковим елементом є предмет злочину - посвідчення або інший офіційний документ, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією, громадянином-підприємцем, нотаріусом, державним реєстратором, суб`єктом державної реєстрації прав, особою, яка уповноважена на виконання функцій держави щодо реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, державним виконавцем, приватним виконавцем, аудитором чи іншою особою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків.
Але, в судовому засіданні встановлено, що на підставі свідоцтва серія НОМЕР_3 видано посвідчення водія серія НОМЕР_2 від 27.02.2020 на ім`я ОСОБА_3 , що унеможливлює підробку вказаного документу.

Крім того, в разі накладення арешту на посвідчення водія серія НОМЕР_2 від 27.02.2020, це позбавить ОСОБА_3 можливості працювати та утримувати родину, а праця на посаді машиніста екскаватора є єдиним джерелом доходу.

Вказане узгоджуються із ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.
Майнові права захищаються в Україні, як Конституцією, так і іншими нормативно-правовими актами, зокрема, частиною 1 і 5 статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Дана стаття Конституції України визначає, що конфіскація майна може бути заснована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».
Згідно п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Отже, саме слідчий суддя шляхом застосування своїх повноважень має забезпечити дотримання вимог закону усіма учасниками кримінального провадження, а також зобов`язаний вживати передбачених законом заходів для поновлення порушених під час досудового розслідування прав та законних інтересів осіб.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Вивчивши клопотання, дослідивши матеріали провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить висновку, що дізнавач не надав слідчому судді належних доказів для безспірного висновку про необхідність накладення арешту та те, що ціль такого заходу забезпечення кримінального провадження узгоджується із завданнями кримінального провадження.
Крім того, ч. 3 ст. 132 КПК України регламентовано загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Таким чином, обов`язок доведення існування зазначених обставин КПК України покладає на слідчого, прокурора, який звертається із відповідним клопотанням.
Однак, прокурор у судове засідання не з`явився та не довів, що на вилучене майно необхідно накласти арешт.
У зв`язку з тим, що прокурором не доведено, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні про накладення арешту на майно, а також не обґрунтовано та не доведено наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, підстави для арешту відсутні.
На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст.170 - 173, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -
п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання дізнавача сектору дізнання відділу поліції № 2 Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Решетилівської окружної прокуратури ОСОБА_11 про накладення арешту у кримінальному провадженні № 0000515 від 07.10.2022 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України - відмовити.

На підставі ч.3 ст.173 КПК України повернути ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення тракториста - машиніста серії НОМЕР_2 , видане ГУ Держпродспоживслужби в Київській області на ім`я ОСОБА_3 , яке було вилучене 07.10.2022 під час огляду місця події на відкритій ділянці місцевості, що розташована по АДРЕСА_1 .
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду, а особами, які не були присутні під час її проголошення з дня отримання копії судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1