Справа №760/350/22 1-кс/760/557/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2022 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні скаргу заявниці ОСОБА_3 на постанову від 10.11.2021р. дізнавача ВД Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0000249 від 23.10.2019р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Солом`янського районного суду м. Києва надійшла зазначена скарга.

Подана скарга обґрунтована тим, що підрозділом дізнання Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві здійснювалося досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000249 від 23.10.2019р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України.

10.11.2021р. постановою дізнавача ВД Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_4 закрито кримінальне провадження № 0000249 від 23.10.2019р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з встановленням відсутності в діянні складу кримінального проступку.

Заявниця ОСОБА_3 в поданій скарзі зазначає, що вказана постанова дізнавача, на її думку, є незаконною та передчасною, оскільки дізнавач перед закриттям кримінального провадження, не вчинив жодних слідчих та процесуальних дій, зокрема, не виконав вказівки прокурорів, які були вказані після скасування попередніх постанов дізнавача про закриття кримінального провадження, та повторно прийняв постанову, яка має суто формальний характер. Крім того, дізнавачем не було допитано саму заявницю ОСОБА_3 з приводу обставин, викладених у її заяві про вчинення кримінального правопорушення, не проведено допит осіб, які, на думку заявниці, причетні до вчинення даного правопорушення, не було призначено ряд експертиз, які необхідні для проведення повного та всебічного досудового розслідування, тому просила скасувати вказану постанову, як необґрунтовану та незаконну.

17.06.2022р. від заявниці ОСОБА_3 надійшла заява, в якій вона підтримала доводи, викладені у скарзі та просила розглядати подану скаргу у її відсутності.

17.06.2022р. від прокурора Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 надійшла заява, в якій він просив відмовити в задоволенні даної скарги та просив розглядати дану скаргу у його відсутності.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України слідчий суддя ухвалив проводити судовий розгляд у відсутності заявниці ОСОБА_3 та прокурора Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 .

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів кримінального провадження, не здійснювалось, у зв`язку з неприбуттям у судове засідання осіб, які беруть участь у судовому провадженні.

Дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження № 0000249 від 23.10.2019р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України, слідчий суддя вважає, що скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Так, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України під час досудового розслідування заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником може бути оскаржене рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно ч. 4 ст. 40-1 КПК України дізнавач, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення дізнавача.

Закриття кримінального провадження відповідно до положень Глави 24 КПК України є формою закінчення досудового розслідування, яке здійснюється в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, або при наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після проведення всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, дізнавачем, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження у їх сукупності.

З метою виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України, прийняттю слідчим рішення про закриття кримінального провадження має передувати вжиття ним всіх можливих заходів в порядку, передбаченому КПК України, для з`ясування обставин, які мають значення для кримінального провадження.

Змістом досудового розслідування є діяльність слідчого, дізнавча, спрямована на збирання, дослідження, оцінку, перевірку і використання доказів, попередження, запобігання та розкриття злочинів, встановлення об`єктивної істини, забезпечення правильного застосування закону, охорону прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб.

Основним засобам збирання доказів, а отже - основним засобом всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, досягнення його завдань, є проведення слідчих дій.

Відповідно до ч. 1-2 та 6 ст. 223 КПК України слідчими (розшуковими) є дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для їх проведення є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Доказуванню у кримінальному провадженні згідно із ч. 1 ст. 91 КПК України підлягають, зокрема, подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення. Процесуальними джерелами доказів відповідно до ч. 2 ст. 84 КПК України є показання, речові докази, документи та висновки експертів.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий , дізнавча зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Таким чином, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливо лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

В ході судового розгляду скарги встановлено, що підрозділом дізнання Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві здійснювалося досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000249 від 23.10.2019р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України.

10.11.2021р. постановою дізнавача ВД Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_4 закрито кримінальне провадження № 0000249 від 23.10.2019р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з встановленням відсутності в діянні складу кримінального проступку.

Вказана постанова дізнавача обґрунтована тим, що заявницею ОСОБА_3 була подана заява щодо можливих завідомо неправдивих свідчень свідків у кримінальному провадженні № 0000042. Однак, в ході розслідування було витребувано копії матеріалів кримінального провадження № 0000042 з Оболонського районного суду м. Києва, які не підтвердили викладені у заяві ОСОБА_3 відомості. Тому дізнавач прийшла до висновку про відсутність в діянні складу кримінального проступку.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України на слідчого суддю покладається функція здійснення контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Основна мета функції судового контролю полягає в захисті прав і законних інтересів учасників кримінального судочинства. Для її досягнення перед судовим контролем постає низка завдань: а) запобігти неправомірним діям і рішенням, що порушують конституційні права і свободи громадян; б) відновлювати права, безпідставно порушені органами досудового розслідування; в) надавати правомірним діям і рішенням особи, що провадить дізнання, слідчого, прокурора юридичної сили, легалізувавши, тим самим, отримані докази.

Враховуючи те, що процесуальне рішення про закриття кримінального провадження має істотне значення для кримінального провадження, слідчий суддя при розгляді скарги на відповідні постанови, з`ясовує питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.

Правова природа аналізованого виду оскарження процесуального рішення слідчого чи прокурора, передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку закриття кримінального провадження посадовими органами досудового розслідування, а й підстави його закриття.

В ході судового розгляду скарги, з метою з`ясування питання щодо дотримання дізнавачем вимог законодавства про всебічне та повне дослідження всіх обставин, які підлягають доказуванню в даному провадженні, були досліджені матеріали кримінального провадження № 0000249 від 23.10.2019р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України, відповідно до яких, слідчий суддя прийшов до висновку, що доводи заявниці ОСОБА_3 знайшли своє підтвердження щодо неповноти проведеного досудового розслідування.

Так, слідчим суддею встановлено, що уповноваженим дізнавачем в даному кримінальному провадженні не було проведено ряд слідчих (розшукових) дії в даному кримінальному провадженні, зокрема, не було допитано саму заявницю ОСОБА_3 з приводу обставин, викладених у її заяві про вчинення кримінального правопорушення, не виконано вказівки прокурорів, які є обов`язковими для виконання, щодо допиту в якості свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 щодо наданих показів у кримінальному провадженні № 0000042, та не проведено ряд інших слідчих (розшукових) дій, необхідних для встановлення всіх обставин по справі.

Крім того,сама оскаржувана постанова дізнавача має суто формальний характер, оскільки не відповідає вимогам ч. 5 ст. 110 КПК України, оскільки дізнавачем, під час прийняття відповідного рішення, не було надано належної оцінки зібраним під час досудового розслідування доказам, зокрема, не перевірено та не надано оцінки доводам заявниці, викладеним в заяві про злочин, які мають значення для встановлення істини у справі, не надано оцінку показанням свідків, які були допитані під час досудового розслідування.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що державні органи завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (рішення у справі «Ассенов та інші проти Болгарії» (Assenov and Others v. Bulgaria), пп. 103 et seq.).

Крім того, вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, серед іншого, покази свідків та висновки судових експертиз (рішення у справах «Танрікулу проти Туреччини» (Tanrikulu v. Turkey) [ВП], заява № 23763/94, пп. 104 et seq., ECHR 1999-IV, та «Гюль проти Туреччини» (Gul v. Turkey), заява № 22676/93, п. 89, від 14 грудня 2000 року).

Враховуючи вказане, слідчий суддя вважає, що винесена дізнавачем постанова від 10.11.2021р. про закриття кримінального провадження, ґрунтується на неповному та поверхневому досудовому розслідуванні, та як наслідок передчасним висновкам, викладеним у ній. Також постанова дізнавача обґрунтована висновками, протилежними встановленим обставинам справи, та не відповідає завданням та засадам кримінального провадження, передбаченим ст.ст. 2, 9 КПК України, а також практиці Європейського суду з прав людини стосовно проведення ефективного розслідування.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що скарга заявниці ОСОБА_3 підлягає задоволенню, а постанова дізнавача від 10.11.2021р. скасуванню.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 9, 40, 84, 91, 110, 223, 284, 303, 304, 307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Скаргу заявниці ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову від 10.11.2021р. дізнавача ВД Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0000249 від 23.10.2019р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1