В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.06.2022 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біла Церква кримінальне провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.09.2021 року за №0002344 по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Біла Церква, Київської області, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН - НОМЕР_1 , абонентський номер мобільного зв`язку НОМЕР_2 , раніше судимого:

28.10.2008 року вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за ч.2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75,76 КК України звільненого від покарання з іспитовим строком 2 роки;

16.03.2009 року вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за ч.2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі;

25.07.2011 року вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за ч.1ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.2 ст.185, ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185, ч.2 ст.309, ст.70, ст.71 КК України до 3 років 1 місця позбавлення волі;

31.03.2016 року вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за ч.2 ст. 309 КК України до трьох років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки;

14.04.2017 року вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за ч.2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 призначити покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України,-

У С Т А Н О В И В:

1. Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнаного судом доведеним.

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи за місцем проживання у невстановлений час та обставин вирішив придбати наркотичний засіб- метадон для власного вживання без мети збуту. Реалізуючи свої наміри, ОСОБА_4 , здійснив телефонний дзвінок до невстановленої особи, за абонентським номером НОМЕР_3 та замовив наркотичний засіб метадон. Після отримання реквізитів для сплати з використанням терміналу «Ibox» перерахував кошти в сумі 1000 гривень в розрахунок придбання наркотичного засобу метадону.

В подальшому невстановлена особа з використанням «SMS- повідомлення» повідомила ОСОБА_4 , що наркотичний засіб метадон він може забрати на земельній ділянці поруч з БК «Росава» неподалік будинку №55 по вулиці Леваневського, в м. Біла Церква, Київської області.

ОСОБА_4 , 29.09.2021 близько 15 години 00 хвилин прибув до вказаного місця, де перебуваючи поруч з БК «Росава» неподалік будинку №55 по вулиці Леваневського, в м. Біла Церква, Київської області, на земельній ділянці придбав-забрав одинадцять згортків із полімерного матеріалу із вмістом кристалоподібної речовини білого кольору, ззовні схожої на наркотичний засіб «метадон», які поклав до внутрішньої кишені куртки, в яку був одягнений, після чого почав незаконно зберігати при собі для особистого вживання, без мети збуту.

В подальшому ОСОБА_4 , проходячи повз будинок №55 по вулиці Леваневського, в м. Біла Церква, побачив невідомих йому осіб, схожих на працівників поліції, та з метою уникнення кримінальної відповідальності, вирішив викинути придбані ним згортки, проте викинув лише один.

Цього ж дня, о 15 години 12 хвилин, ОСОБА_4 знаходячись поблизу будинку № 55, що по вул. Леваневського, що в м. Біла Церква, Київської області, затриманий працівниками поліції за підозрою у зберіганні заборонених предметів та речовин. В подальшому у ОСОБА_4 під час проведення особистого обшуку з внутрішньої кишені куртки, в яку останній був одягнутий, виявлено та вилучено 10 згортків з полімерного матеріалу із вмістом кристалоподібної речовини білого кольору, яка у своєму складі містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон (фенадон). Загальна маса метадону (фенадону) у речовинах становить 0,868 г, який ОСОБА_4 всупереч положенням Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», незаконно придбав та зберігав при собі для власного вживання.

Крім того, цього ж дня в період часу з 17 години 25 хвилин по 17 годину 38 хвилин проведено огляд місця події земельної ділянки поруч з будинком АДРЕСА_2 в ході якого виявлено та вилучено один згорток з полімерного матеріалу із вмістом кристалоподібної речовини білого кольору, яка у своєму складі містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон (фенадон), масою 0,080 г, яку ОСОБА_4 викинув на передодні.

Таким чином ОСОБА_4 , посягаючи на встановлений законом порядок обігу наркотичних засобів і охорону здоров`я населення, всупереч положенням Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», незаконно придбав та зберігав при собі для власного вживання, без мети збуту, наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон (фенадон), загальна маса метадону (фенадону) в речовині становить 0,948 г.

Таким чином, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.1 ст.309 КК України, без кваліфікуючих ознак, а саме у незаконному придбанні та незаконному зберіганні наркотичних засобів без мети збуту.

2. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

2.1. Позиція сторони захисту та сторони обвинувачення.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся, підтвердивши обставини, а саме час, місце, мотив та спосіб вчинення ним інкримінованого злочину, викладених в обвинувальному акті, які відповідають дійсності.

2.2. Обсяг доказів.

Судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст фактичних обставин, встановлених в обвинувальному акті.

Судом було поставлено на обговорення питання щодо доцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Судом роз`яснено обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстав уважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини.

Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, врахувавши, що обвинувачений ОСОБА_4 не оспорює фактичні обставини справи, і як встановлено судом, правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження інших доказів по справі, обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_4 , дослідженням письмових матеріалів щодо речових доказів, процесуальних витрат та матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.

2.3. Показання обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_4 надав показання, відповідно до яких 29.09.2021, приблизно в обід, через телефон зробив замовлення наркотичного засобу метадону на 1000 грн, це 10 доз, одна доза коштує 100 грн. Йому повідомили, що він зможе забрати своє замовлення в районі «стометрівки» на АДРЕСА_2 . Приблизно через пів години годину він поїхав на вказане місце. Коли забирав наркотик, йому здалося, що його помітили. До 29.09.2021 він періодично вживав метадон, користувався таким способом не перший раз таємно (саме цим номером). Він купив 10 доз і за це отримав ще одну бонусну, яку спочатку не знайшов. Купляв по 10 доз, йому їх вистачало приблизно на місяць. «Закладки» йому залишали в різних місцях, надсилалось СМС-повідомлення з адресою. Наркотичний засіб знаходився в клумбі в алюмінієвій пробці, згортки було запаковано в пластмасових кембріках. Знайдений метадон він поклав в кишеню куртки. Коли зрозумів, що за ним йдуть невідомі особи, схожі на працівників поліції, викинув один згорток на землю.

2.4. Дослідження письмових матеріалів кримінального провадження, в тому числі щодо речових доказів.

До матеріалів справи надано документи, зокрема витяг з ЄРДР за № 0002344 від 29.09.2021, з якого вбачається факт реєстрації вищевказаного кримінального правопорушення (арк.40), протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 29.09.2021 (а.с.41-45), постанову про звільнення особи з кабінету слідчого від 29.09.2021, постанову про визнання речовими доказами в кримінальному провадженні від 29.09.2021 (арк.51), розписку ОСОБА_4 від 29.09.2021 про отримання особистих речей (арк.52), довідку про витрати на проведення біологічної експертизи (арк.53), постанову про визнання речовими доказами в кримінальному провадженні від 10.11.2021 (арк.54), квитанцію про прийняття на тимчасове зберігання речей, отриманих в ході кримінального провадження від 15.11.2021 (арк.55), довідку про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні (арк.56), постанову про визнання речовим доказом та передачу їх на зберігання від 25.10.2021 (арк.57), квитанцію про прийняття на тимчасове зберігання речей, отриманих в ході кримінального провадження від 25.10.2021 (арк.58), довідку про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні (арк.59), постанову про визнання речовим доказом та передачу їх на зберігання від 25.10.2021 (арк.60), квитанцію про прийняття на тимчасове зберігання речей, отриманих в ході кримінального провадження від 15.11.2021 (арк.61), довідку про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні (арк.62), постанову про визнання речовим доказом та передачу їх на зберігання від 25.10.2021 (арк.63), квитанцію про прийняття на тимчасове зберігання речей, отриманих в ході кримінального провадження від 15.11.2021 (арк.64), копію паспорту ОСОБА_4 на підтвердження особи обвинуваченого (арк. 65), вимогу про попередні судимості ОСОБА_4 (арк.66-67), вироки Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31.03.2016 та 14.04.2017 (арк.68, 69-70), довідку КНП Білоцерківської міської ради «Білоцерківська міська лікарня № 4» (арк.71), виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, витяг з реєстру платників єдиного податку, характеристики ОСОБА_4 за місцем проживання.

2.5. Дослідження матеріалів, які характеризують обвинуваченого.

До матеріалів справи надано документи, які свідчать, що обвинувачений за місцем проживання характеризується негативно, оскільки був помічений у вживанні спиртних напоїв та наркотичних засобів, перебуває у фактичних сімейних відносинах, до лікаря-нарколога та лікаря-психіатра за медичною допомогою не звертався, зареєстрований як фізична особа-підприємець, раніше судимий за вчинення аналогічних умисних злочинів, зокрема 31.03.2016 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 (два) роки, 14.04.2017 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч.2 ст.185, ст. 71 КК України до трьох років позбавлення волі. Крім того, з досліджених матеріалів кримінального провадження не вбачається наявність у обвинуваченого інвалідності 1 чи 2 групи та статусу військовослужбовця строкової служби, обвинувачений не є особою пенсійного віку.

Згідно зі складеною уповноваженою особою органу пробації Білоцерківського районного відділу №1 філії Державної установи «Центр пробації» у місті Києві та Київській області, досудової доповіді від 05.01.2022 уповноважений орган пробації вважає, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства оцінюється як середній.

3.Кваліфікація дій обвинуваченого судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, в тому числі щодо речових доказів та процесуальних витрат, дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 , поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованого кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст.309 КК України, а саме у незаконному придбанні та незаконному зберіганні наркотичних засобів без мети збуту.

4. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

У судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 винуватість визнав, надав викривальні щодо себе показання в суді.

Отже, обставиною, що пом`якшує покарання, яка не визначена ст.66 КК України, суд визнає визнання вини обвинуваченим. Інших обставин, із тих, які не визначені ст. 66 КК України, але б тією чи іншою мірою могли б впливали на пом`якшення покарання, суд не виявив.

Обставиною, передбаченою ст. 67 КК України, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є рецидив злочинів.

5. Мотиви призначення покарання.

5.1. Позиції учасників провадження щодо покарання.

Прокурор зазначив, що у судовому засіданні достеменно встановлено, що інкриміноване протиправне діяння вчинено обвинуваченим, тому просить суд визнати ОСОБА_4 винуватим та призначити покарання за ч.1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі строком на 3 роки.

Обвинувачений ОСОБА_4 просив прийняти рішення менш суворе, оскільки він зробив належні висновки щодо своєї протиправної поведінки, має бажання виправитись та в подальшому не вчиняти кримінальні правопорушення.

5.2. Висновки суду щодо покарання.

Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

Згідно з приписами ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинений злочин, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових злочинів як самим засудженим, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст.65-67 КК України, роз`ясненнями, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», та враховує позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання, як втручання держави в приватне життя особи, повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, воно має бути законним, тобто несвавільним, пропорційним, тобто не становити надмірного тягаря для особи, виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

В судовому засіданні при дослідженні особистості обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до положень ст. 50 КК України, підстав для призначення покарання зі звільненням від відбуття покарання з випробуванням, передбаченого ст. 75 КК України, не встановлено, як і підстав для призначення покарання в порядку передбаченому ст. 69 КК України, оскільки останній систематично, починаючи з 2008 року вчиняє кримінальні проступки та умисні корисливі нетяжкі злочини, а також будучи притягнутим до кримінальної відповідальності та засудженим за вчинення кримінального правопорушення, не припинив свою протиправну поведінку, продовжив вчиняти злочини, що свідчить про небажання його стати на шлях виправлення та ще раз підтверджує його схильність до незаконної поведінки.

Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії кримінальних проступків відповідно до ст. 12 КК України, особу винного, його ставлення до вчиненого, негативну характеристику за місцем проживання, його майновий стан, наявність фактичних шлюбних відносин, досудову доповідь органу пробації та обставини, які пом`якшують, обтяжують покарання. Також суд бере до уваги вже наведені відомості про притягнення до кримінальної відповідальності та вважає що виправлення та перевиховання обвинуваченого неможливо без ізоляції від суспільства та призначає йому покарання у межах санкції ч.1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі.

Суд враховує також те, що обмежень передбачених частиною 3 статті 61 КК України для призначення такого виду покарання обвинуваченому в ході судового розгляду не встановлено.

Призначення ОСОБА_4 саме такого покарання відповідає принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України, адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь, саме така міра покарання буде необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

6. Цивільний позов не заявлено.

7. Вирішення питання про долю речових доказів, процесуальних витрат, заходів забезпечення кримінального провадження, інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Судом встановлено, що у цьому кримінальному провадженні відносно обвинуваченого запобіжні заходи не застосовувались. Проте, як вбачається із матеріалів досудового розслідування ОСОБА_4 29.09.2021 було затримано в порядку ст. 298-2 КПК України, а тому суд вважає необхідним до призначеного покарання ОСОБА_4 зарахувати строк його попереднього ув`язнення 29.09.2021 (один день) за правилами ст. 72 КК України.

Питання про долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Враховуючи, що процесуальні витрати, які складаються з витрат на проведення судових експертиз у розмірі 15132,22 грн, 1372,96 грн, 1372,96 грн, 1372,96 грн документально підтверджені, тому суд вирішує про стягнення з обвинуваченого зазначених витрат на користь держави.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 7, 100, 124, 128, 349, 368-370, 373, 374, 376, 394, 395 КПК України, ст.309 КК України суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого частиною 1 статті 309 КК України та призначити покарання у виді обмеження волі строком на 3 (три) роки.
Запобіжний захід ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не обирати.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обчислювати з моменту його фактичного затримання (звернення вироку до виконання), зарахувавши у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення по даному кримінальному провадженню в період з 29.09.2021 року (один день) на підставі ст. 72 КК України.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , витрати за: проведення біологічної експертизи (висновок експерта № СЕ-19/111-21/48608-БД від 09.11.2021) у розмірі 15 132,22 грн (п`ятнадцять тисяч сто тридцять дві гривні двадцять дві копійки), проведення експертизи матеріалів, речовин та виробів (висновок експерта № СЕ-19/111-21/48324-НЗПРАП від 20.10.2021) у розмірі 1372,96 грн (одна тисяча триста сімдесят дві гривні дев`яносто шість копійок); проведення експертизи матеріалів, речовин та виробів (висновок експерта № СЕ-19/111-21/47857-НЗПРАП від 20.10.2021) у розмірі 1372,96 грн (одна тисяча триста сімдесят дві гривні дев`яносто шість копійок); проведення експертизи матеріалів, речовин та виробів (висновок експерта № СЕ-19/111-21/47452-НЗПРАП від 23.10.2021) у розмірі 1372,96 грн (одна тисяча триста сімдесят дві гривні дев`яносто шість копійок), а всього 19 251,10 грн (дев`ятнадцять тисяч двісті п`ятдесят одна гривня десять копійок) на користь держави.
Речові докази у кримінальному провадженні №0002344:
-телефон Xiaomi Redmi синього кольору, який визнаний постановою про визнання речовим доказом та передачу їх на зберігання від 29.09.2021 речовим та передано власнику ОСОБА_4 залишити власнику ОСОБА_4 ;
-один згорток з фольги, що був поміщений до спец.пакету № 2613661 та дев`ять згортків з фольги, поміщені до спец.пакету № 2613666, які визнані постановою про визнання речовим доказом та передачу їх на зберігання від 29.09.2021 та передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Білоцерківського РУП знищити;
-змиви з пакунків № 1-10 та № 11, що упаковані в спец.пакети № ЕХРО 397414 та № ЕХРО 397413, які визнані постановою про визнання речовим доказом та передачу їх на зберігання від 10.11.2021 та передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Білоцерківського РУП знищити;
-згорток з фольги з вмістом кристалоподібної речовини білого кольору, обіг якого обмежено - метадон (фенадон), загальна маса якого становить 0,073 г та сильнодіючий лікарський засіб дифенгідрамін (димедрол), загальна маса якого становить 0,073 г, якиій поміщено до паперового пакету з відповідними написами, які визнані постановою про визнання речовим доказом та передачу їх на зберігання від 25.10.2021 та передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Білоцерківського РУП знищити;
-згортки з фольги в загальній кількості 10 шт. з вмістом кристалоподібної речовини білого кольору, ззовні схожий на наркотичний засіб методон у великих розмірах, один з яких поміщено до спец.пакету № 2613661 та дев`ять згортків з фольги поміщено до спец.пакету № 2613666, в якому було виявлено кристалоподібні речовини білого кольору, обіг якого обмежено метадон (фенадон), загальна маса якого становить 0,795 г та сильнодіючий лікарський засіб дифенгідрамін (димедрол), загальна маса якого становить 0,684 г, що поміщено до спец.пакету № 3925813, які визнані постановою про визнання речовим доказом та передачу їх на зберігання від 25.10.2021 та передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Білоцерківського РУП знищити;
-порошкоподібну речовину білого кольору, що містить сильнодіючий лікарський засіб дифенгідрамін (димедрол) масою 0,058 г та наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон (фенадон) масою 0,080 г, що поміщено до паперового пакету з відповідними написами, які визнані постановою про визнання речовим доказом та передачу їх на зберігання від 25.10.2021 та передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Білоцерківського РУП знищити.
На вирок суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.
Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України копія вироку вручається негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_5