Справа № 754/7549/22
У Х В А Л А
Іменем України

06 вересня 2022 року Слідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання ОСОБА_3 , про скасування арешту майна,-

ВСТАНОВИВ:

05 вересня 2022 року у провадження слідчого судді Деснянського районного суду м.Києва шляхом поштового відправлення надійшло клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна по кримінальному провадженню № 0002750 від 18.04.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, накладеного ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 09.07.2019 року по справі № 754/9970/19.

Обґрунтовуючи клопотання ОСОБА_3 зазначає, що ухвалою слідчого судді від 09.07.2019 року у справі № 754/9970/19 задоволено клопотання слідчого СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0002750 від 18.04.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, про накладення арешту на майно. Ухвалою слідчого судді накладено арешт на автомобіль марки «Audi Q7», 2015 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 , із забороною його відчуження розпорядження та користування, який належить на праві власності ПП ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 просить слідчого суддю скасувати накладений на його автомобіль арешт, оскільки на момент звернення до суду з даним клопотанням, кримінальне провадження № 0002750 від 18.04.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України закрито, він є добросовісним набувачем, у даному кримінальному провадженні йому надано статус свідка.

За таких обставин ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про скасування арешту майна.

У судове засідання ОСОБА_3 не з`явився, про день і час розгляду клопотання повідомлений належним чином. В своєму клопотанні просить розглянути дане питання за його відсутності.
Представник Деснянського УП ГУНП у м. Києві у судове засідання не з`явився.
Дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що у провадженні СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві перебувало кримінальне провадження № 0002750 від 18.04.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 09.07.2019 року накладено арешт на автомобіль марки «Audi Q7», 2015 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 , із забороною його відчуження розпорядження та користування, який належить на праві власності ПП ОСОБА_3 .

Постановою слідчого автомобіль марки «Audi Q7», 2015 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 , визнано речовим доказом.

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 17.09.2019 року (справа № 754/13148/19) частково скасовано арешт на вищевказаний автомобіль, шляхом скасування заборони його використання.

Відповідно до витягу з ЄРДР кримінальне провадження № 0002750 від 18.04.2019 року за ч. 3 ст.289 КК України закрито на підставі абзацу 2 п.10 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування.

Статтею 131 КПК України передбачено, що арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. Фактичною підставою застосування заходів забезпечення кримінального провадження може бути лише наявність беззаперечних доказів вчинення особою злочину.
Відповідно до ч. З ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Виходячи з буквального тлумачення зазначеної правової норми, застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі й арешту майна, допускається лише за умови одночасного доведення всіх трьох підстав.
Таке втручання у права і свободи фактичного власника та користувача арештованого майна не виправдовується потребами даного досудового розслідування. В даному випадку, накладений арешт с безпідставним обмеженням права власності (користування) відповідної особи.
Слід також врахувати, що на сьогоднішній день у вказаному кримінальному провадженні жодній особі не повідомлено про підозру, а сам предмет даного досудового розслідування носить сумнівний характер.
Під час розгляду поданого клопотання, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про накладення арешту на майно, її законності та обґрунтованості, оскільки дане питання відноситься до компетенції апеляційної інстанції, а лише оцінює наявність підстав для скасування арешту майна, а також слідчий суддя оцінює наявність підстав відповідності даного майна критеріям, що встановлені ст. 98 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Згідно абзацу 2 п. 10 ч.2 ст.170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 3 ст. 174 КПК України прокурор одночасно з винесенням постанови про закриття кримінального провадження скасовує арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації.
Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
Однак, частина 3 і 4 статті 174 КПК України наділяють правом скасувати арешт майна при закритті провадження лише суд за наслідками розгляду кримінальної справи та прокурора - одночасно з винесенням ним постанови про закриття кримінального провадження. Діючим КПК України не встановлено повноважень слідчого при закритті кримінального провадження самостійно скасовувати арешт.
Згідно ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
На слідчого суддю покладена функція судового контролю за дотриманням прав та свобод осіб у кримінальному провадженні, зокрема, під час досудового розслідування і він наділений повноваженнями накладати арешт на майно та скасовувати його (ст.ст. 173, 174 КПК України).
Крім того, у діючому КПК України відсутня заборона ініціювати перед слідчим суддею, коли кримінальне провадження закрито слідчим, питання про скасування арешту майна, накладеного під час проведення досудового розслідування ухвалою слідчого судді на підставі приписів цього Кодексу.
Вказані висновки узгоджуються із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, встановленій у постанові від 30.06.2020 року у справі № 727/2878/19, а тому, беручи до уваги відсутність у слідчого повноважень, при закритті кримінального провадження самостійно скасувати арешт, накладений на майно ухвалою слідчого судді, слідчий суддя, приходить до висновку, що доводи клопотання про скасування арешту є обґрунтованими, підстави для арешту майна на даний час відпали, а тому слідчий суддя вважає, що на даний час потреби досудового розслідування не виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання ОСОБА_3 .

Керуючись ст. 170, 171-174, 309, 372 КПК України слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_3 , про скасування арешту майна задовольнити.

Скасувати арешт з марки «Audi Q7», 2015 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 , накладеного ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 09.07.2019 року по справі № 754/9970/19 (1-кс/754/2979/19).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_5