Справа № 308/9672/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 квітня 2022 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 , за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0000746, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 червня 2020 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Концово Ужгородського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 та ч. 1 ст. 343 КК України,
ВСТАНОВИВ:

Двадцять шостого червня 2020 року об 11 годині 15 хвилин ОСОБА_4 біля будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де попередньо близько 11 години 10 хвилин, був зупинений під час керування транспортним засобом марки «ВАЗ», моделі «2101», з державним номерним знаком « НОМЕР_1 », працівниками сектору реагування патрульної поліції Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, а саме: інспектором сектору реагування патрульної поліції ОСОБА_6 та начальником сектору реагування патрульної поліції ОСОБА_7 , у зв`язку з порушенням пп. «б» п. 9.2 Правил дорожнього руху України, діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою уникнення відповідальності за вчинені адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122 та ч. 2 ст. 126 КУпАП, тобто діючи у власних інтересах, розраховуючи на можливість нескладання ОСОБА_7 щодо нього постанови про адміністративне правопорушення, тобто на невчинення дії з використанням влади, реалізовуючи раптово виниклий намір, спрямований на надання неправомірної вигоди, під час розмови поклав купюру номіналом 200 гривень з серійним номером «КЗ 0785973» в паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий на його ім`я, до багажного відділення службового автомобіля марки «Шкода» моделі «Рапід» з номерним знаком НОМЕР_2 , тобто надав неправомірну вигоду, достовірно розуміючи, що ОСОБА_7 є службовою особою Національної поліції України та відповідно до закону наділений повноваженнями з безпосереднього складання щодо нього постанови про адміністративне правопорушення.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 369 КК України, а саме надання неправомірної вигоди службовій особі за невчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади.

Крім того, 26.06.2020 приблизно об 11 годині 15 хвилин ОСОБА_4 біля будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де попередньо близько 11 години 10 хвилин був зупинений під час керування транспортним засобом марки «ВАЗ», моделі «2101», з державним номерним знаком « НОМЕР_1 », працівниками сектору реагування патрульної поліції Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, а саме: інспектором сектору реагування патрульної поліції ОСОБА_6 та начальником сектору реагування патрульної поліції ОСОБА_7 , у зв`язку з порушенням пп. «б» п. 9.2 Правил дорожнього руху України, діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою уникнення відповідальності за вчинені адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122 та ч. 2 ст. 126 КУпАП, розраховуючи на можливість нескладання ОСОБА_7 щодо нього постанови про адміністративне правопорушення, тобто на невчинення дії з використанням влади, достовірно розуміючи, що відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» ОСОБА_7 який перебував у однострої поліцейського, на якому розміщений нагрудний знак із чітким зазначенням його спеціального жетона, є працівником правоохоронного органу, який виконує службові обов`язки, а також відповідно до закону та посадової інструкції наділений повноваженнями з безпосереднього складання щодо нього постанови про адміністративне правопорушення, реалізовуючи раптово виниклий намір, спрямований на втручання в діяльність працівника правоохоронного органу з метою добитися прийняття незаконного рішення, діючи всупереч вимогами абз. 2 ч. 3 ст. 62 Закону України «Про Національну поліцію», відповідно до якого ніхто, крім безпосереднього і прямого керівника (за винятком випадків, прямо передбачених законом), не може надавати будь-які письмові чи усні вказівки, вимоги, доручення поліцейському або іншим способом втручатися в законну діяльність поліцейського, у тому числі діяльність, пов`язану з кримінальним провадженням або провадженням у справах про адміністративні правопорушення, під час розмови шляхом надання неправомірної вигоди, а саме грошових коштів у сумі 200 гривень у виді купюри з серійним номером «КЗ 0785973» номіналом 200 грн, здійснив вплив на ОСОБА_7 для нескладання останнім постанови про адміністративне правопорушення щодо нього, тобто з метою добитися прийняття незаконного рішення.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 343 КК України, тобто вплив у будь-якій формі на працівника правоохоронного органу з метою добитися прийняття незаконного рішення.

У ході досудового розслідування, на підставі ст.ст. 468-470, 472 КПК України, між прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості.
Згідно угоди, підозрюваний ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень. Сторони погодилися на призначення ОСОБА_4 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 343 КК України, у виді штрафу розміром п`ятдесят (50) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, у виді штрафу розміром п`ятисот (500) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Відповідно до ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворих покарань більш суворим остаточно призначити покарання у виді штрафу розміром п`ятисот (500) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, наслідки невиконання угоди, встановленні ст. 476 КПК України.

Окрім цього, до угоди про визнання винуватості долучено заяву потерпілого ОСОБА_7 про надання згоди на укладення угоди про визнання винуватості з підозрюваним ОСОБА_4 .

У судовому засіданні прокурор зазначив, що при укладенні угоди про визнання винуватості були враховані обставини, передбачені ст. 470 КПК України, дотримані вимоги процесуального та матеріального права, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання.

Захисник ОСОБА_5 просив суд затвердити угоду про визнання винуватості, при цьому зазначив, що при укладенні угоди між обвинуваченим та прокурором були дотримані правила та вимоги, передбачені кримінальним процесуальним законодавством України та КК України, угода укладена добровільно, без застосування насильства, примусу чи погроз.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні повністю визнав себе винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 343 та ч. 1 ст. 369 КК України, вказав, що час, місце та спосіб вчинення ним кримінальних правопорушень в обвинувальному акті та в угоді про визнання винуватості викладені вірно, вказані обставини відповідають подіям, що відбувалися в дійсності, і він їх в повному обсязі підтверджує. У вчиненому щиро розкаявся. Зазначив, що повністю розуміє наслідки укладення та затвердження вказаної угоди, визначені ст. 473 КПК України щодо обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями ст. 394 і ст. 424 КПК України, і щодо відмови від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також характер пред`явленого обвинувачення, вид покарання, і інші заходи, які можливо будуть застосовані до нього у разі затвердження зазначеної угоди судом, в тому числі, і наслідки невиконання вказаної угоди, визначені у ст. 476 КПК України. При цьому зазначив, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене покарання. Крім того, обвинувачений вказав, що вищезазначена угода про визнання винуватості укладена ним добровільно, без застосування будь-якого насильства, примусу чи погроз. Розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Потерпілий ОСОБА_7 у судове засідання не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, у зв`язку з чим, відповідно до ч. 2 ст. 474 КПК України, суд розглянув угоду без його участі.

Заслухавши прокурора, обвинуваченого та його захисника, дослідивши угоду про визнання винуватості, суд прийшов до висновку, що укладена угода підлягає затвердженню з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст. 468 - 475 цього Кодексу.

Відповідно до ст. ст. 468, 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, дії обвинуваченого ОСОБА_4 обґрунтовано кваліфіковані як кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 343 КК України, тобто вплив у будь-якій формі на працівника правоохоронного органу з метою добитися прийняття незаконного рішення, яке згідно з ч. 2 ст. 12 КК України, є кримінальним проступком, та за ч. 1 ст. 369 КК України, тобто надання неправомірної вигоди службовій особі за невчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади, яке згідно з ч. 4 ст. 12 КК України, відноситься до нетяжких злочинів.

Обвинувачений ОСОБА_4 попереджений про наслідки укладення та затвердження вказаної угоди, визначені ст. 473 КПК України щодо обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями ст. 394 і ст. 424 КПК України, і щодо відмови від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, повністю усвідомлює характер пред`явленого обвинувачення, вид покарання, і інші заходи, які можуть бути застосовані до нього у разі затвердження зазначеної угоди судом, в тому числі, і наслідки невиконання вказаної угоди, визначені у ст. 476 КПК України.

Потерпілий ОСОБА_7 надав письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості з підозрюваним ОСОБА_4 .

Угода про визнання винуватості укладена обвинуваченим добровільно, без застосування будь-якого насильства, примусу чи погроз.

Судом встановлено, що ініціювання, порядок укладення та зміст угоди про визнання винуватості в даному кримінальному провадженні відповідають вимогам ст. ст. 469, 472 КПК України.

Умови угоди не суперечать вимогам кримінального та кримінального процесуального законодавства України, узгоджена міра покарання визначена в межах, передбачених санкціями ч. 1 ст. 369 та ч. 1 ст. 343 КК України, що відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого.

Згідно ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконався, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Підстав для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ст. 474 ч. 7 КПК України, судом не встановлено.

На підставі наведеного, враховуючи, що угода про визнання винуватості, укладена між сторонами даного кримінального провадження, повністю відповідає встановленим кримінальним процесуальним законодавстом вимогам, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Судові витрати відсутні.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 100, 368, 370, 371, 374, 394, 395, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 30 червня 2020 року між прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 у кримінальному провадженні за № 0000746, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 червня 2020 року, за підозрою у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 369, ч. 1 ст. 343 КК України.

ОСОБА_4 визнати винним:

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8 500,00 грн (вісім тисяч п`ятсот гривень 00 копійок);

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 343 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесят неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн (вісімсот п`ятдесят гривень 00 копійок).

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточно призначити ОСОБА_4 за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, покарання у видіштрафу в розмірі п`ятсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8 500,00 грн (вісім тисяч п`ятсот гривень 00 копійок).

Речовий доказ у справі, а саме: купюру номіналом 200 (двісті) гривень із серійним номером «КЗ 0785973», яка знахолиться на відповідальному зберіганні в Закарпатській обласній дирекції ПАТ Акціонерний банк "Укргазбанк", конфіскувати в дохід держави.

Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд виключно з підстав, визначених ч. 3 ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1