Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/906/22
Провадження № 1-кп/553/218/2022
У Х В А Л А
Іменем України
16.05.2022 року м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

з участю прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника адвоката - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві кримінальне провадження № 0000438 за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
В провадженні Ленінського районного суду м. Полтави перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 .

На підставі постанови першого заступника керівника Слобідської окружної прокуратури м. Харкова від 25.03 2022 року до ОСОБА_6 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 30 днів, тобто до 23.04.2022 року. Строк запобіжного заходу продовжений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Полтави від 22.04.2022 року строком на 30 днів до 21 травня 2022 року включно.

При вирішенні питання про обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та його продовження було враховано, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, за який законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі строком до 8 років, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, те, що вона перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності, чи унеможливить досягнення завдань кримінального провадження, передбачених в ст. 2 КПК України, вчинити інше кримінальне правопорушення, в тому числі аналогічний злочин чи інші майнові злочини чи продовження кримінального правопорушення, визнавши, що застосування інших більш м`яких запобіжних заходів є неможливим.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_6 , посилаючись на те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, запобігання яким стало підставою для його обрання, не зникли, а застосування інших більш м`яких запобіжних заходів з огляду на дані про особу обвинуваченої, зміст пред`явленого обвинувачення та інші конкретні обставини справи є неможливим.

В обґрунтування клопотання прокурор послався на дані про особу обвинуваченої ОСОБА_6 , яка не працює та не має постійного джерела доходу, не має сталих соціальних зв`язків, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, що передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років. Вказане в сукупності дає підстави стверджувати про те, що вона може вчинити інше кримінальне правопорушення, здійснити спробу переховуватися від суду. Зазначив, що інші більш м`які запобіжні заходи не здатні запобігти зазначеним ризикам.

Обвинувачена ОСОБА_6 утримується під вартою в ДУ "Харківський слідчий ізолятор" у зв`язку з застосуванням до неї запобіжного заходу у виді тримання під вартою у даному провадженні та з об`єктивних незалежних від суду причин не може бути доставлена до зали судових засідань.

Ухвалою судді від 10.05.2022 року вирішено судове засідання по справі проводити в режимі відеоконференції під час трансляції з ДУ "Харківський слідчий ізолятор" з метою забезпечення участі обвинуваченої у судовому засіданні та дотримання її прав і інтересів.

Разом з тим, згідно з довідкою ДУ "Харківський слідчий ізолятор" доступ до глобальної мережі інтернет в установі відсутній у зв`язку з пошкодженням кабельної мережі, а тому проведення засідань в режимі відеоконференцій неможливе.

Спроба встановити відеоконференцзв`язок з ДУ "Харківський слідчий ізолятор" безпосередньо перед початком судового засідання виявилась безрезультатною, зв`язок відсутній.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_4 заперечували проти продовження строку тримання під вартою у зв`язку з безпідставністю клопотання прокурора, недоведеністю існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Захисник вказувала на наявність у обвинуваченої постійного місця проживання, а відтак і підстав для застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

При вирішенні клопотання прокурора суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
В ч. 1 ст. 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.02.2010 року у справі "Гарькавий проти України" зазначив, що особа не може бути позбавлена або не може позбавлятися свободи, крім випадків, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.
Згідно положень п. "С" ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, нікого не може бути позбавлено свободи інакше, ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Таким чином, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177, 178, 183 КПК України.

Як встановлено в ч. 1, 3 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Суд у відповідності до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, враховує той факт, що вона обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України віднесене до категорії тяжких злочинів та за яке передбачене покарання санкцією статті у виді позбавлення волі на строк до 8 років, а також дані про особу обвинуваченої ОСОБА_6 , яка не працює та не має постійного джерела доходу, тоді як інкриміноване кримінальне правопорушення спрямоване на заволодіння чужим майном, не має міцних та сталих соціальних зв`язків, вік, репутацію, майновий стан та оцінюючи встановлені обставини у сукупності вважає обґрунтованими доводи прокурора про наявність підстав стверджувати, що вона може ухилитись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Сам факт перебування обвинуваченої в умовах ізоляції, на переконання суду, не свідчить безперечно про таку її зміну, яка дає підстави припускати зменшення суспільної небезпечності інкримінованого їй діяння і особи обвинуваченої та є приводом до такої істотної зміни обставин, що б виключали можливість реалізації ризиків, необхідність запобігання яким стала підставою для застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Доводи сторони захисту щодо наявності у обвинуваченої постійного місця проживання, наведені в обґрунтування можливості застосування до неї запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, на переконання суду, в будь-якому випадку самі по собі не можуть бути визнані достатніми для висновку про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не спростовують твердження сторони обвинувачення про можливість ухилитись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.
Жодних даних, які свідчать про наявність таких обставин, які можуть істотно вплинути на можливість продовження тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_6 , та стати підставою для скасування запобіжного заходу чи зміни запобіжного заходу на інший більш м`який, стороною захисту не надано та судом в ході судового розгляду справи не встановлено.

Заслухавши пояснення учасників процесу, враховуючи доведеність існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, запобігання яким було підставою для обрання та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , та які на теперішній час не зникли, а також те, що, на переконання суду, застосування до неї іншого більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, в тому числі домашнього арешту чи особистого зобов`язання, є неможливим, позаяк з огляду на дані про особу обвинуваченої, зміст пред`явленого обвинувачення та інші конкретні обставини справи не здатне забезпечити належну процесуальну поведінку та реалізацію завдань кримінального провадження, визначених в ст. 2 КПК України, тим паче у зв`язку з військовою агресією проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, з приводу застосування особистої поруки та застави жодна особа у встановленому законом порядку не зверталась, суд приходить до висновку про доведеність підстав для продовження застосування раніше обраного запобіжного заходу та оскільки судовий розгляд справи не завершений, з метою забезпечення виконання обвинуваченою покладених на нього процесуальних обов`язків, а також повного, всебічного та об`єктивного судового розгляду даної справи, вважає за доцільне продовжити строк тримання під вартою відносно неї на 60 днів.

Разом з цим, при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд відповідно до положень ч. 3 ст. 183 КПК України вважає за необхідне визначити розмір застави, достатній для виконання обвинуваченою обов`язків, передбачених КПК України, що може стати вагомим стримуючим фактором, який забезпечуватиме належну процесуальну поведінку ОСОБА_6 , оскільки вказане не було вирішене прокурором при застосуванні запобіжного заходу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини розмір застави повинен визначатись тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

У відповідності з нормою ч. 4 ст. 182 КПК України, з урахуванням конкретних обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченої, інших даних про її особу та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, задля забезпечення достатньою мірою гарантування виконання обвинуваченою покладених на неї обов`язків, суд визнає доцільним визначити заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, яка буде достатньою у співставленні з існуючими ризиками та даними про особу обвинуваченої, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. 331 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :
Клопотання прокурора задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів з 10 год. 30 хв. 16 травня 2022 року по 10 год. 30 хв. 14 липня 2022 року включно з застосуванням застави в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 49620 грн. 00 коп., яка може бути внесена як самою обвинуваченою, так і іншою особою, на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Харківській області.

У разі внесення застави зобов`язати обвинувачену ОСОБА_6 :

- з`являтися за викликом суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому проживає, без дозволу суду.
Роз`яснити обвинуваченій, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави, має бути наданий уповноваженій службовій особі Державної установи "Харківський слідчий ізолятор".
Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа установи виконання покарань негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_6 з-під варти та повідомити усно і письмово суд. З моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави обвинувачена вважається такою, до якої застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення, а обвинуваченою в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_1