У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 183/3533/22

№ 1-кп/183/1054/22

11 серпня 2022 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні 0000295 відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львів, громадянина України, військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 402, ч. 4 ст. 409 КК України,
за участю прокурора - ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3

в с т а н о в и в :
До Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області 03.08.2022 року надійшло клопотання захисника про заміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 з тримання під вартою на особисте зобов`язання.

Клопотання обґрунтоване тим, що до ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 липня 2022 року задоволено клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 . Вказаною ухвалою продовжено строк раніше обраного запобіжний захід обвинуваченому по 12 серпня 2022 року включно. Визначено розмір застави у відношенні ОСОБА_3 у вигляді 300 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 744 300 грн.

25 липня 2022 року захисником обвинуваченого було подано апеляційну скаргу на ухвалу Новомосковськом міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 липня 2022 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. 04 серпня 2022 року Дніпровським апеляційним судом було скасовано ухвалу Новомосковськом міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 липня 2022 року щодо ОСОБА_3 в частині продовження застосування запобіжного заходу. Постановлено нову ухвалу, якою клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_3 задоволено частково. Продовжено строк застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 12 серпня 2022 року включно. Визначено ОСОБА_3 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 100 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 260 000 (двісті шістдесят тисяч) гривень 00 копійок.

Як підставу зміни запобіжного заходу захисник зазначив ті обставини, що з 03 серпня 2022 року ОСОБА_3 має місце проживання в місті Дніпро, що підтверджується договором оренди житлового приміщення від 03 серпня 2022 року, копіями свідоцтва про право спадщини за законом від 11 лютого 2022 року за реєстровим № 2-262 (власник ОСОБА_6 ), сторінок паспорту ОСОБА_6 , має намір захищати країну, зобов`язується виконувати всі покладені на нього обов`язки, зацікавлений в розгляді кримінального провадження по суті. Вважає, що вказані обставини дають змогу застосувати в відношенні ОСОБА_3 більш м`який запобіжний захід.

Також, захисник зазначив, що ОСОБА_3 має міцні соціальні зв`язки - постійне місце проживання, має постійне місце роботи, одружений, за місцем проживання та за час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_2 старший солдат ОСОБА_3 зарекомендував себе позитивно, має позитивну репутацію, раніше не судимий. На утриманні ОСОБА_3 знаходиться дружина ОСОБА_7 та малолітня дитина, також фінансово допомагає матері ОСОБА_8 , так як їх родина є багатодітною. Згідно із характеристикою з місця проживання характеризується з позитивної сторони, відповідальний, не конфліктний, постійно працює, з сусідами перебуває в добрих стосунках. Сім`я користується авторитетом та повагою у сусідів.

27 лютого 2022 року ОСОБА_3 повернувся з Чехії де працював декілька років, став військовослужбовцем військової служби за призивом під час мобілізації, проходячи її на посаді гранатометника 2-го механізованого відділення 2- го механізованого взводу 1-ї механізованої роти 3-го механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України, придбав за рахунок власних коштів - транспортний засіб марки RENAULT, модель TRAFIC, реєстраційний номер НОМЕР_3 , тепловізор, форму для військовослужбовців НОМЕР_4 комплектів, харчі та предмети першої необхідності для себе та свого взводу.

В судовому засіданні захисник підтримав подане до суду клопотання, просив його задовольнити.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання захисника, просив вирішити вказане клопотання на розсуд суду.

Обвинувачений ОСОБА_9 просив задовольнити клопотання захисника, повідомив, що не відмовляється від несення військової служби, у зв`язку з чим прибув з Чехії.

Дослідивши подане клопотання, заслухавши думку учасників провадження, суд дійшов такого висновку.

Ухвалою суду від 21.07.2022 року обвинуваченому ОСОБА_3 продовжено строк раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по 12 серпня 2022 року включно.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Суд, дослідивши подане клопотання захисника обвинуваченого, врахувавши практику ЄСПЛ, перевіривши чи буде тримання обвинуваченого під вартою, вважатися виправданим втручанням, вважає, що вказане втручання, відповідає вимозі «згідно із законом», а також «законна (легітимна) мета», однак не буде «необхідним у демократичному суспільстві».

Незважаючи на те, що при продовженні строків тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 було враховано ризик, що передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів за які, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 10 років, у зв`язку із чим розуміючи тяжкість понесення покарання, у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від суду з метою уникнення понесення покарання, однак, суд бере до уваги міцність соціальних зв`язків, а саме наявність у обвинуваченого родини та утриманців та процесуальну поведінку обвинуваченого. Суд вважає, що в даному випадку, аргументи захисника є обґрунтованими та підтверджуються наданими та дослідженими в судовому засіданні доказами.

Перед судом доведено, що ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, на даний час зменшився.

Щодо наявності ризику, передбаченого п. 3, 4 ч.1 ст.177 КК України, а саме того, що обвинувачений може вплинути на свідків, які разом з ним проходять військову службу в одній військовій частині та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (шляхом самокалічення, стимуляції хвороби), суд зазначає, що вказані обставини протягом усього періоду як досудового розслідування так і судового провадження не мали місце, жодним чином не підтверджуються. Натомість, захисник наголошував та заявляв клопотання про допит понад 20 свідків, в тому числі серед командування тієї військової частини, в якій останній проходить військову службу, що свідчить про те, що він, як підпорядкована за своїм службовим становищем особа, не має ані реальних, ані імовірних можливостей вчиняти подібний вплив на свідків. Суд також бере до уваги те, що ОСОБА_3 залишив місце проживання за кордоном, володіючи інформацією про воєнні події в Україні та широкомасштабну збройну агресію, приїхав до України та був призваний на військову службу за призовом під час мобілізації у Збройні Сили України фактично у перші дні воєнного стану без подальшого самокалічення. Отже, вказаний також ризик не підтверджується .

Наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений, обвинувачується у вчиненні непокори, в умовах воєнного стану, а обставини кримінального правопорушення фактично містять у собі склад іншого кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 - 408 КК України і вказаний ризик тісно переплітається із ризиком, що обвинувачений може переховуватися від суду, оскільки за ним зберігається статус військовослужбовця, і у разі відсутності законних підстав перебування поза межами підрозділу, суд вважає недостатнім для того, щоб продовжувати обвинуваченому запобіжних захід у вигляді тримання під вартою, тим більше, що обвинувачений ОСОБА_9 несудимий, суду не надано доказів про його схильність до антигромадської та протизаконної поведінки.

Після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням гримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому слідчому судді, суду у разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, п. 60 рішення у справі «Єлоєв проти України»).

На думку суду, наявні підстави вважати, що інший (більш м`який) запобіжний захід, передбачений ст. 176 КПК України, а саме, особисте зобов`язання, може на даному етапі забезпечити виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно положень ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу. Підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Контроль за виконанням особистого зобов`язання здійснює слідчий, а якщо справа перебуває у провадженні суду - прокурор.

Отже, суд вважає, що відносно обвинуваченого ОСОБА_3 можливо застосувати більш м`який запобіжний захід, а саме особисте зобов`язання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 179, 314, 331, 376 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:
Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому - задовольнити.

Обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 402, ч. 4 ст. 409 КК України, ОСОБА_3 , змінити обраний раніше запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він перебуває у зв`язку з проходженням військової служби без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання і місця роботи, служби;
- утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.
Строк дії ухвали в частині покладання обов`язків на обвинуваченого ОСОБА_3 встановлюється до 09 жовтня 2022 року включно.

Попередити обвинуваченого ОСОБА_3 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі, визначеному Кримінальним процесуальним кодексом України.

Обвинуваченого ОСОБА_3 звільнити з-під варти в залі суду негайно.

Ухвала в частині зміни обвинуваченому запобіжного заходу може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1