Справа № 461/4886/22
Провадження № 1-кс/461/4202/22
УХВАЛА
іменем України

28.09.2022 року м. Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду міста Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю скаржника підозрюваного ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , слідчого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу підозрюваного ОСОБА_3 на повідомлення про підозру у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст. 191 КК України у кримінальному провадженні №0000738 від 04.08.2021 р., -

ВСТАНОВИВ:

19.09.2022 року підозрюваний ОСОБА_3 , подав до Галицького районного суду м. Львова скаргу від 16.09.2022 р. на повідомлення від 15.07.2022 р., про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 5 ст. 191 КК України у кримінальному провадженнні № 0000738 від 04.08.2021 р. в порядку п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Вважає, що це не відповідає дійсності та вигадано органом досудового розслідування. Стверджує, що він ніколи не вступав в будь-яку змову з ОСОБА_7 в тому числі попередню, як про це йдеться в підозрі, на вчинення будь-якого кримінального правопорушення, ніякої розтрати коштів ДГІ «Львіввугілля» він ніколи не вчиняв, і такого умислу, ніколи не мав ні сам, ні по зговору з іншими особами. зокрема, з ОСОБА_8 про якого йдеться в письмовому повідомленні про підозру, про що дав покази при допиті в якості підозрюваного від 18.07.2022р. Розтрати передбаченою ст. 191 КК, по якій йому було вручено підозру, взагалі не було і кримінальне провадження по даному факту взагалі не відкривалося. Зазначає, що відсутня суб`єктивна сторона такого кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється, а саме прямий умисел, мотив і мета дій ОСОБА_3 , направлених на особисте збагачення чи збагачення третіх осіб у долі яких зацікавлений, тобто прямий корисливий умисел такий дій, що є кваліфікуючою ознакою ст.191 КК України,
У судовому засіданні адвокат ОСОБА_9 скаргу підтримали з мотивів наведених у ній.
У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_3 скаргу підтримав з мотивів наведених у ній. Крім цього зазначив, що кримінальне провадження відкрито 04.08.2021 р., за фактом розтрати посадовими особами ДП «Львіввугілля» за попередньою змовою групою осіб, шляхом зловживання своїм службовим становищем майна підприємства в особливо великих розмірах, в той же час коли так звана розтрата майна підприємства, про яку йдеться у врученому йому повідомленні про підозру, за версією слідства відбулась тільки 09.08.2021р., що підтверджується платіжним дорученням 09.08.2021р. щодо перерахування 1 345 800,00грн., в т.ч. ПДВ 224 300, 00 грн. ПДП з рахунку відокремленого підрозділу ДП «Львіввугілля» на рахунок ПП «Фірма» Спецреммаш» на виконання умов діючого договору, укладеного між ДП «Львівугілля» і отримувачем коштів ПП «Фірма» Спецреммаш». Кримінальне провадження відкрито по одному факту, а письмове повідомлення про підозру вручено по іншому факту, по якому кримінальне провадження взагалі не відкривалося, і докази зворотного в матеріалах справи відсутні, що є грубим порушенням ч.2 ст. 214 КПК України та свідчить про незаконність врученої підозри та про неналежність і недопустимість всіх доказів, зібраних досудовим розслідуванням у цьому кримінальному провадженні.
Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечив проти задоволення скарги. Зазначив, що з підозрюваний оскаржує підозру по суті, та просить слідчого суддю досліджувати докази про справі, що суперечить нормам КПК України, оскільки надавати оцінку зібраним доказам має лише суд при розгляді справи по суті, та це не входить до компетенції слідчого судді. Крім того, зазначив, що жоддних процесуальних та інших порушень при оголошенні та врученні підозри ОСОБА_3 у вказаномцу кримінальному провадженні допущено не було, а тому просить, в задовленні скарги підозрюваного ОСОБА_3 відмовити повністю.
Слдіча ОСОБА_6 у судовому засіданні вимоги скарги заперечила, додала витяг з ЄРДР станом на 28.09.2022 р. з якого вбачається, що фабула підозри передбачає, що т.в.о. генерального дтректора ДП «Львіввугілля» ОСОБА_3 за попердньою змовою з виконуючим обов`язки директора з МТП, транспорту, тендерних закупівель і збуту продукції ДП «Львіввугілля» ОСОБА_7 ,, який виконував роль пособника, 09.08.2021 р. вчинив розтрату майна ДП «Львіввушілля» на суму 1345000,00 грн. Також вона підьтвердила доводи викладені прокурорм та просила у задоволенні скарги відмовити повністю.
Заслухавши пояснення підозрюваного, захисника та прокурора зі слдічим, дослідивши матеріали справи, слідчим суддею встановлено що скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що СУ ГУ НП у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000738 від 04.08.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.5 ст.191 КК України.
15.07.2022р. по цьому кримінальному провадженні ОСОБА_3 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст. 191 КК, в тому, що він за попердньою змовою з виконуючим обов`язки директора з МТП, транспорту, тендерних закупівель і збуту продукції ДП «Львіввугілля» ОСОБА_7 ,, який виконував роль пособника, 09.08.2021 р. вчинив розтрату майна ДП «Львіввушілля» на суму 1345000,00 грн.
Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, а саме - повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.
Норми щодо повідомлення про підозру регулюються Главою 22 КПК України.
Зокрема, частинами 1-3 ст. 276 КПК України визначено вичерпний перелік підстав, при яких в обов`язковому порядку здійснюється повідомлення про підозру та осіб, яким надано право вручати особі повідомлення про підозру, до яких відносяться слідчий чи прокурор.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням із прокурором. Повідомлення має містити, зокрема такі відомості: прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; зміст підозри; правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; права підозрюваного; підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.
Перевірка повідомлення про підозру з точки зору обґрунтованості підозри з врахуванням положень ст.17 КПК України не входить до предмету судового розгляду, який здійснюється слідчим суддею відповідно до положень ст.303 ч.1 п.10 КПК України на стадії досудового розслідування, а може бути лише предметом безпосереднього судового розгляду кримінального провадження судом, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вдаватись до оцінки отриманих слідством доказів та порядку їх отримання, давати оцінку зібраним доказам з точки зору їх допустимості, а без такої оцінки висновок щодо обґрунтованості повідомленої особі підозри неможливий.
Визнання доказів недопустимими належить виключно до компетенції суду під час судового розгляду (ст.89 КПК України).
Наведене в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йоникайло проти України» поняття «обґрунтована підозра», означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Крім того, Європейський суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.
Отже, на початковій стадії розслідування, оцінка обґрунтованості підозри не повинна пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.
Так, оцінюючи в сукупності обставини провадження та враховуючи достатню наявність доказів про вчинення інкримінованого підозрюваному злочину, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, слідчий суддя вбачає, що обґрунтованість підозри ОСОБА_3 в контексті її розуміння ЄСПЛ, присутня.
При цьому, слід зауважити, що слідчий суддя на етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою Кримінального закону ця особа підлягає відповідальності, оскільки належна оцінка представлених у справі доказів буде здійснена в межах судового провадження.
Системний аналіз положень ст.ст. 276-278 КПК України вказує на те, що при розгляді скарги на рішення слідчого про підозру слідчий суддя має з`ясувати виконання слідчим положень кримінального процесуального закону в частині дотримання порядку повідомлення про підозру та наявності на день повідомлення про підозру достатніх доказів для підозри особи.
Відповідно до вимог п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді - судді суду першої інстанції, належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. Зокрема, під час вирішення питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, запобіжних заходів та здійснення судового контролю в порядку ст.206 КПК України та ст. 303 КПК України.
Аналіз змісту ст. 368 КПК України та інших норм КПК України, вказує на те, що питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, чи винна особа в його в вчиненні, перевірка обсягу підозри вирішуються судом при ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.
Питання, які слідчий суддя повинен дослідити під час розгляду скарги на повідомлення про підозру, повинні стосуватися перевірки наступних обставин:
1) чи не спростовані під час досудового розслідування з дня обрання запобіжного заходу (коли слідчий суддя вирішує питання про обрання запобіжного заходу з урахуванням обов`язкової наявності обґрунтованості підозри) докази, що давали підстави для підозри особи;
2) чи немає на день розгляду скарги підстав для визнання доказів недопустимими, в контексті положень ч. 4 ст.87 КПК України, зокрема якщо слідчим суддею буде встановлено, що будь-які докази, на яких ґрунтується підозра, були отримані внаслідок істотного порушення прав і свобод людини, оскільки рішення про недопустимість доказів з інших підстав, може бути прийняте виключно судом за результатами судового розгляду обвинувачення по суті.
З поданої скарги вбачається, що заявник фактично незгоден з підозрою у зв`язку з її необґрунтованістю та безпідставністю, при цьому просить її скасувати. Обґрунтовує свою незгоду тим, що в його діях відсутній умисел на вчинення кримінального правопорушення; відсутня суб`єктивна сторона такого кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється, а саме прямий умисел, мотив і мета дій , направлених на особисте збагачення чи збагачення третіх осіб, тобто прямий корисливий умисел таких дій, що є кваліфікуючою ознакою ст.191 КК України.
Крім цього, вирішення питання про достатність доказів вини особи є компетенцією суду та може бути підставою для постановления виправдувального вироку.
Отже, заявник по суті просить слідчого суддю надати оцінку пред`явленій підозрі та фактично висловитися по суті пред`явленого обвинувачення, що може зробити тільки суд при розгляді справи по суті, прийнявши законне та обґрунтоване рішення, встановивши вину або невинуватість певної особи. Адже з огляду на доводи сторони захисту та заперечення сторони обвинувачення слідчим суддею не встановлено факту спростування під час досудового розслідування доказів, що давали підстави для підозри ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України. Крім цього, очевидної недопустимості доказів на даній стадії судового провадження без дослідження їх у взаємозв`язку з іншими доказами, суд не вбачає.
Слідчий суддя не погоджується з доводами сторони захисту щодо порушення вимог ч.2 ст.214 КПК України з наступних підстав. В скарзі підозрюваний зазначає, що в повідомленні про підозру розтрата майна «за версією слідства відбулась тільки 09.08.2021 року». Але ці доводи підозрюваного спростовуються текстом повідомлення про підозру. В якому зазначено, що ОСОБА_3 вступив у змову щодо розтрати коштів «у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше 09.08.20212», що не суперечить витягу з ЄРДР.
Таким чином, враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що у задоволенні скарги в частині скасування повідомлення про підозру, необхідно відмовити.
Керуючись ст.ст.276-278, 303-307, 376 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на повідомлення про підозру у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст. 191 КК України, - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1