ГОРОДИЩЕНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 691/698/20
провадження № 1-кп/691/205/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2021 рокум. Городище

Колегія суддів Городищенського районного суду Черкаської області у складі головуючої судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , захисника (адвоката) ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , розглянувши, у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городище Черкаської області, клопотання щодо дії запобіжного заходу, в об`єднаному кримінальному провадженні, про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.3 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні суду перебуває об`єднане кримінальне провадження, про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.3 ст.185 КК України.

У відповідності до вимог Закону про те, що до спливу продовженого строку, суд, зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу (ч.3 ст.331 КПК України), з врахуванням того, що строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у обвинуваченого ОСОБА_7 в даному кримінальному провадженні спливає 02.10.2021, а судове засідання заплановане на 28.09.2021 не відбулося, із-за неявки свідків, та згідно графіку судових засідань, наступне судове засідання призначено на 12.10.2021, колегією суддів, поставлено на обговорення питання щодо дії заходу забезпечення кримінального провадження, а саме, доцільності продовження строків тримання під вартою обвинуваченому, що внесене прокурором, та, можливості його зміни на більш мякий, що подане обвинуваченим.
В судовому засіданні 28.09.2021 прокурор підтримав внесене та подане через канцелярію суду 27.09.2021 року клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на обвинуваченого ОСОБА_7 .. Зазначає, що клопотання є отримане обвинуваченим, захисником. Вказує, що ухвалою слідчого судді Городищенського районного суду Черкаської області від 24.04.2020 відносно підозрюваного ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та у послідуючому ухвалою суду продовжено строк тримання під вартою до 02.10.2021. Вирішуючи питання про продовження застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слід врахувати вимоги п.п. 3.4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. У справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє увязнення може бути застосоване, рішення у справі "Летельє проти Франції" від 26.06.1991. Обвинувачений ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до пятнадцяти років. На даний час ризики, передбачені ст.177 КПК України не зменшились та є достатні підстави вважати, що обвинувачений може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, так після вчинення кримінального правопорушення, який є особливо тяжким злочином та за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до пятнадцяти років, з метою уникнення покарання, може переховуватися від суду, крім того після вбивства ОСОБА_8 , ОСОБА_7 з метою уникнення покарання, не повідомив працівників поліції та швидку про вказану подію, натомість умисно, замотав труп ОСОБА_8 у клейонку та покривала, маючи намір приховати трупний запах; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, а саме на жителів будинку в якому він проживає; вчинити інше кримінальне правопорушення, так відповідно до вимоги про судимість, ОСОБА_7 попередньо був судимий за вчинення умисного правопорушення та відносно якого 31 жовтня 2018 року обвинувальний акт направлено до суду за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.185 КК України, на шлях виправлення не став та скоїв умисний злочин, що унеможливлює з урахуванням даних про особу обвинуваченого, застосування до обвинуваченого більш м`якого заходу забезпечення кримінального провадження. Вважає, що на даний час відсутні належні гарантії, які б переважали наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, а тому доцільно вирішити питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вважаючи його таким, що відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченому, відповідності особі обвинуваченого та запобіганню можливості перешкодити інтересам правосуддя, а тому на даний час відсутні підстави для обрання обвинуваченому іншого більш м`якого запобіжного заходу, крім тримання під вартою. Вказані обставини у своїй сукупності свідчать про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. В задоволені клопотання сторони захисту про зміну заходу забезпечення кримінального провадження на нічний домашній арешт слід відмовити.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечує щодо клопотання прокурора, надав для вивчення колегії суддів письмове заперечення від 28.09.2021, також до суду надійшло клопотання від 17.09.2021, які підтримує в повному обсязі, та згідно яких при вирішенні клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просить керуватися положеннями ст. 9, 29, 129 Конституції України, ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, п.9 та ст.177 КПК України, практикою ЄСПЛ, у задоволенні клопотання прокурора відмовити, змінити міру запобіжного заходу тримання під вартою на нічний домашній арешт, покласти процесуальні обов`язки визначені ст.194 КПК України. Вважає, що лише дослідивши всі обставини даної справи з усією повнотою та об`єктивного розгляду можливо встановити його вину або невинуватість дій, які саме були скоєні ним, та вирішити питання за клопотанням про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Суд зобов`язаний встановити під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу обгрунтованість підозри. Внаслідок неповноти та упередженості досудового розгляду справи, йому інкриміноване кримінальне правопорушення, тяжкість якого сторона обвинувачення мотивує утримання під вартою в Черкаському СІЗО № 30. Просив взяти до уваги те, що на той момент у нього був шок, переляк, депресія, так як позбавив людину життя. Клопотання прокурора не доводиться матеріалами провадження, жоден із заявлених ризиків не витримує критики, ґрунтуються на припущеннях. Прокурор не надав доказів, що ризики продовжують існувати. Застосування запобіжного заходу не повинно бути "очікуванням" обвинувального вироку". Обґрунтування наявності ризиків лише тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення є неприпустимим, неправомірним. Національні судові органи, мають забезпечити, щоб у будь-якому конкретному випадку, досудове тримання обвинуваченого під вартою не перевищувало розумного строку, з цією метою вони повинні вивчити всі факти "за" і "проти" наявності справжньої вимоги громадських інтересів, яка за належного врахування принципу презумпції невинуватості виправдувала б відступ від правил поваги до особистої свободи, та викласти їх у своєму рішенні щодо відхилення клопотання про звільнення. Те, що він офіційно не одружений та офіційно не працює, не має неповнолітніх дітей, не вказує на відсутність міцних соціальних зв`язків. Має постійне місце проживання та прописки в АДРЕСА_1 , належить йому на праві власності, в даному населеному пункті також проживає його брат. Підстави вважати, що він не став на шлях виправлення, говорить про упереджене ставлення сторони обвинувачення. Щодо ризику ухилення від слідства або суду, то по мірі прогресу провадження та завершення збирання доказів, ризик того, що заявник загрожуватиме певним свідкам, як зазначено в рішенні ЄСПЛ у справі "Невмержицький проти України", п.136, стає усе меншим. Суд зобов`язаний перевірити можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу. Вважає, що нічний домашній арешт, на час вирішення пред`явленого обвинувачення в суді, відповідатиме його особі.

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечила щодо продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просила задовольнити клопотання підзахисного, змінити міру запобіжного заходу та пом`якшити її, вказує, що практика ЄСПЛ орієнтує суди на те, що тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення не може покладатися в обґрунтування ризику, передбаченого в статті 177 КПК України, як і те, що застосування запобіжного заходу не повинно бути очікуванням обвинувального вироку, з часом ризики, за їх наявності, змінюються в сторону пом`якшення, їх суду потрібно оцінювати, та приймати відповідне рішення щодо заходу забезпечення кримінального провадження.

Вирішення питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Кожна заарештована або затримана особа, за п.3 ст.5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбачених ст.177 цього Кодексу (ч.1 ст.183 КПК України).

Стаття 194 КПК України передбачає, що під час розгляду клопотання суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст.177 КПК України, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Метою застосування запобіжного заходу, згідно п. п. 1, 3, 5 ч.1, ч.2 ст.177 КПК України, є запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити ці дії.

При вирішенні клопотання щодо дії обраного запобіжного заходу колегія суддів, враховує, що причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінальних правопорушень (злочинів) передбачених ч.1 ст.115, ч.3 ст.185 КК України, підтверджується зібраними на досудовому розслідуванні доказами.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" (Fох, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), п. 32, Series A, № 182).

Обвинувачений ОСОБА_7 , як встановлено в суді, не погоджуючись з кваліфікацією своїх діянь за ч.1 ст.115 КК України, визнав той факт, що 10 квітня 2020 року в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , за місцем свого проживання, позбавив людину життя, наніс удари ОСОБА_8 , після чого тіло обмотав у клейонку, покривала, щоб не було запаху, та зберігав його до 22.04.2020, часу коли до його квартири прийшли та постукали в двері, це був працівник поліції, злочин не приховував, надав можливість здійснити процесуальні дії та показав за яких обставин все відбулося, та визнає, що має за це нести відповідальність, яка передбачена діючим законодавством.

Вирішуючи питання доцільності продовження раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_7 , колегія суддів виходить із встановлених обставин кримінального провадження, тяжкості інкримінованого обвинуваченому діяння та враховує вік останнього, стан його здоров`я, сімейний стан, відсутність постійного роду заняття, матеріальне становище та місце мешкання, а також з огляду на суспільну небезпечність вчиненого діяння, тяжкість покарання за інкримінований обвинуваченому злочин (ч.1 ст.115 КК України), який згідно зі статтею 12 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів, у зв`язку з чим прийшла до висновку, що наразі не перестав існувати ризик, передбачений пунктом 1, пунктом 3, пунктом 5 частини першої статті 177 КПК України, а також враховує наявність обвинувачення за ч.3 ст.185 КК України, що мало місце 24.10.2018, та є тяжким злочином.

Так, ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Виходячи з приведеного вище та згідно статей 7 - 9 КПК України, якими визначено, що кримінальне процесуальне законодавство України, застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, колегія суддів також враховує й іншу практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішенні по справі "W. проти Швейцарії" від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє "прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства". У рішенні у справі "Харченко проти України" від 10.02.2011 Європейський суд з прав людини зазначив, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно, вона має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливостей конкретної справи.

Характер та фактичні обставини інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_7 злочину за ч.1 ст.115 КК України, за ч.3 ст.185 КК України, свідчать про підвищену суспільну небезпеку діяння у вчиненні якого останній обвинувачується.

Разом з тим, на теперішній час не досліджено всі зібрані у справі докази, в тому числі, після об`єднання в суді в одне двох кримінальних проваджень, недопитані свідки, які є жителями села Мліїв, Городищенського району, Черкаської області.

Отже, продовжуючи такий вид запобіжного заходу, як тримання під вартою, колегія суддів виходить з необхідності уникнення ризику, визначеного статтею 177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованого злочину за ч.1 ст.115, ч.3 ст.185 КК України, а також приймає до уваги ту обставину, що підстави, за яких слідчим суддею було обрано обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою за ч.1 ст.115 КК України в подальшому продовжений ухвалою суду, на теперішній час не відпали, додалася обставина обвинувачення за ч.3 ст.185 КК України, що по часу є першим - 24.10.2018, і під загрозою можливого застосування покарання, передбаченого санкцією цих статей, які інкриміновані обвинуваченому ОСОБА_7 , останній може переховуватись від суду.

Наявні наведені ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають на даний час можливість зміни запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який.

Обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_7 на досудовому розслідуванні - 24.04.2020 та продовжений в суді - 03.08.2021 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням строку тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення, яке інкримінується ОСОБА_7 , та його особи не виходить за межі розумного строку.

Застосований відносно ОСОБА_7 запобіжний захід кореспондується з характером суспільного інтересу, підставами і метою його обрання, відповідає характеру та тяжкості діянь, які інкримінуються обвинуваченому, не надає можливості обвинуваченому перешкоджати інтересам правосуддя шляхом ухилення від суду, впливу на свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Будь-яких нових обставин, які мають значення при вирішенні питання щодо запобіжного заходу обвинуваченому та які не існували і не розглядались на час обрання та продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Не ігноруючи ті аргументи, які наводяться обвинуваченим та захисником, колегія суддів в даному конкретному випадку приходить до переконання, що ці аргументи не переважають вимог суспільного інтересу, який полягає у встановленні істини в справі, недопущенню перешкоджання цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинуваченого і виконанні процесуальних рішень у справі. Обставин, які були би вагомою підставою для зміни запобіжного заходу в даному судовому засіданні обвинуваченим і захисником не надано.

Таким чином, виходячи з положень статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також частини першої статті 197 КПК України, згідно яких строк застосування запобіжних заходів, в тому числі, і тримання під вартою або продовження тримання під вартою не може перевищувати шістдесят днів, обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, спрямований на уникнення ризику, передбаченого пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України, та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, а тому колегія суддів приходить до висновку про доцільність продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 ..

Колегією суддів вирішувалося питання про вжиття до обвинуваченого альтернативного запобіжного заходу, але наявність вказаних вище обставин, на думку суду, враховуючи те, що у справі не допитано заявлених стороною обвинувачення свідків і не досліджено доказів, виключає застосування таких. При цьому, наразі жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризику, передбаченого статтею 177 КПК України, що виправдовує подальше тримання обвинуваченого під вартою. При цьому необхідно зауважити, що колегія суддів ґрунтується на принципі презумпції невинуватості, та не ставить ціллю передбачити можливе покарання за інкриміновані обвинуваченому діяння.

Отже, клопотання прокурора слід задовольнити, як доведене в суді, та продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 строк тримання під вартою на 60 днів. При постановленні даної ухвали колегія суддів не визначає розмір застави, що узгоджується з п.2 ч.4 ст.183 КПК України. У задоволенні клопотання сторони захисту слід відмовити за відсутності доведених (наданих) в даному судовому засіданні (суду) обставин, які були би вагомою підставою для зміни запобіжного заходу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7 - 9, 177, 178, 181, 183, 197, 199, 201, 331, 350, 369 - 372, 376, 392 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Відмовити, у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про зміну міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на нічний домашній арешт, покладення процесуальних обов`язків визначених ст.194 КПК України.

Клопотання прокурора Городищенського відділу Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_5 про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, задовольнити.

Продовжити, обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , строк тримання під вартою, на 60 діб, по 27.11.2021 року, з утриманням в Державній установі "Черкаський слідчий ізолятор".

Копію ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_7 , та, на вимогу, іншим учасникам судового (кримінального) провадження.

Копію ухвали про продовження дії запобіжного заходу (тримання під вартою) скерувати начальнику ДУ "Черкаський слідчий ізолятор" для відома та виконання.

Про продовження дії запобіжного заходу ОСОБА_7 у виді тримання під вартою повідомити ОСОБА_9 (брат обвинуваченого).

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом семи днів з дня її проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії ухвали.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3