Єдиний унікальний номер 341/580/20
Номер провадження 1-кп/341/50/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2022 року місто Галич
Галицький районний суд Івано-Франківської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.03.2020 під № 0000101, за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бурштина, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , не одружений, не працює, з середньою спеціальною освітою, українець, громадянин України, востаннє засуджений вироком Галицького районного суду від 07.03.2017 за ч. 2 ст. 185 КК України до обмеження волі на строк 1 рік,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 185 Кримінального кодексу України.
встановив:
ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, за попередньому змовою групою осіб та поєднане з проникненням у приватне приміщення за наступних установлених судом обставин.
У першій декаді грудня 2019 року ОСОБА_4 проживав в одному житловому будинку із своїм племінником ОСОБА_5 та повідомив йому про те, що у АДРЕСА_2 , знаходиться господарство ОСОБА_6 , у якому ніхто не проживає. При цьому запропонував ОСОБА_5 поїхати з ним до вищевказаного господарства та вчинити крадіжку чужого майна.
ОСОБА_5 погодився на пропозицію обвинуваченого. Після чого узяв наявний у його користуванні легковий автомобіль марки ВАЗ- 2101, р. н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 , а також узяв власний автомобільний причеп марки АМС-500 «Старконь», р. н. НОМЕР_2 , і спільно з ОСОБА_4 , діючи за попередньою домовленістю між собою, з метою вчинення таємного викрадення чужого майна поїхали в с. Дем`янів Івано-Франківської області.
Цього ж вечора ОСОБА_4 та ОСОБА_5 прибули до вказаного населеного пункту та залишили легковий автомобіль з причепом неподалік господарства потерпілого у АДРЕСА_2 . Діючи у групі осіб та бувши об`єднаними єдиним умислом на вчинення крадіжки чужого майна, пішли до вищевказаного господарства. При цьому вони підійшли до дерев`яного сараю потерпілого, який знаходиться біля огорожі господарства, за його межами і у якому знаходились заготовлені господарем та порізані на метрову довжину стовбури дерев твердих порід ясена, граба та бука.
Обвинувачений та ОСОБА_5 переконались, що поблизу нікого немає і за їх діями ніхто не спостерігає, після чого через незачинені вхідні двері удвох незаконно проникли всередину сараю, звідки таємно викрали 2 куб. м дров твердих порід вартістю 420 грн за 1 куб. м, які завантажили на причіп та втекли з місця вчинення кримінального правопорушення.
Надалі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 продали викрадені дрова місцевій жительці ОСОБА_8 за 800 грн. Своїми спільними умисними діями заподіяли потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду за загальну суму 840,0 грн.
Через декілька днів після вчинення кримінального правопорушення, розтративши виручені від продажу викрадених дров грошові кошти, обвинувачений та ОСОБА_5 знову вирішили поїхати до господарства ОСОБА_6 та вчинити звідти крадіжку чужого майна.
Цього ж дня близько 21 години 00 хвилин ОСОБА_5 взяв наявний у його користуванні легковий автомобіль з власним автомобільним причепом і спільно з ОСОБА_4 , діючи за попередньою домовленістю між собою, з метою вчинення таємного викрадення чужого майна поїхали в с. Дем`янів Івано-Франківської області.
Прибувши до вищевказаного населеного пункту, ОСОБА_5 та обвинувачений залишили легковий автомобіль з причепом неподалік господарства потерпілого та через відчинену хвіртку безперешкодно зайшли на його територію.
Обвинувачений та ОСОБА_5 переконались, що поблизу нікого немає і за їх діями ніхто не спостерігає, з корисливою метою, підійшли до приміщення іншого сараю, який знаходився на території господарства ОСОБА_6 , вхідні двері якого на той час були зачинені на навісний замок. ОСОБА_4 за допомогою невстановленого слідством підручного предмета зірвав з вхідних дверей навісний замок, після чого вони обоє незаконно проникли всередину вказаного сараю. Умисно, повторно, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, таємно викрали 2 куб. м порізаних на метрову довжину стовбурів дерев твердих порід вартістю 420 грн за 1 куб. м, які завантажили на привезений з собою причіп та втекли з місця вчинення кримінального правопорушення. Повторно викрадені дрова продали місцевій жительці ОСОБА_8 за 800 грн. Своїми умисними діями заподіяли потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 840,0 грн.
Після розтрати виручених від продажу викрадених дров грошових коштів наприкінці грудня 2019 року ОСОБА_4 і ОСОБА_5 у черговий раз вирішили поїхати до господарства потерпілого та знову вчинити крадіжку чужого майна.
Цього ж дня близько 20 години 00 хвилин ОСОБА_5 узяв з дому наявний у його користуванні саморобний мотоцикл з коляскою марки К-750 та МТ і з почепленим на нього р. н. НОМЕР_3 , спільно із ОСОБА_4 , реалізуючи свій спільний злочинний умисел, діючи за попередньою домовленістю між собою, з метою вчинення таємного викрадення чужого майна, поїхали в с. Дем`янів Івано-Франківської області.
Прибувши цього ж вечора до указаного населеного пункту, вищезазначені особи залишили мотоцикл неподалік господарства потерпілого, діючи у групі осіб, пішли до господарства ОСОБА_9 . Через відчинену хвіртку вони обоє безперешкодно зайшли на територію потерпілого та підійшли до стайні, яка розташована під одним дахом з літною кухнею та стодолою і вхідні двері якої на той час були зачинені на навісний замок.
Обвинувачений та ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, діючи із спільним умислом на вчинення крадіжки чужого майна, з корисливих мотивів незаконно проникли усередину стайні.

Під час огляду приміщення вони виявили чотири залізничні рейки марки Р-5-, довжиною по 2 м кожна, вагою 1 погонний м - 51,67 кг та вартістю як брухту чорного металу по 3 грн за 1 кг, які виконували роль балок перекриття. Вирішили вчинити крадіжку цих рейок.
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , діючи умисно, повторно, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, за допомогою невстановленого слідством предмета зірвали з місць кріплень залізничні рейки і по черзі поносили їх до мотоцикла та завантажили в коляску. Тобто таємно викрали майно потерпілого ОСОБА_6 .
Надалі обвинувачений та ОСОБА_5 , продовжуючи свої злочинні дії у пошуках іншого майна, підійшли до житлового будинку потерпілого, вхідні двері якого були зачинені на врізний замок і у якому на той час ніхто не проживав. Однак, оглянувши ззовні житловий будинок, виявили розбиту шибку у вікні, що знаходилась справа від входу в помешкання. ОСОБА_5 незаконно проник через вікно всередину будинку та почав шукати там якесь майно, яке б можна було викрасти. У цей час ОСОБА_4 перебував на вулиці та спілкувався з ОСОБА_5 .
ОСОБА_5 вилучив з житла 6 м алюмінієвої електричної проводки загальною вагою 0,5 кг, вартістю як брухт кольорових металів по 18 грн за 1 кг, яку спільно з ОСОБА_4 також завантажили у коляску мотоцикла і втекли з місця вчинення кримінального правопорушення. Надалі вони розпорядились викраденим майном на власний розсуд, здавши його як металобрухт.
ОСОБА_4 спільно із ОСОБА_5 у вказаний день всього викрали з господарства потерпілого 8 пог. м залізничної рейки марки Р-50, вагою 1 пог. м 51,67 кг, вартістю як брухт чорного металу по 3 грн за 1 кг та 6 м алюмінієвої електричної проводки, загальною вагою 0,5 кг, вартістю як брухт кольорових металів по 18 грн за 1 кг. Своїми спільними умисними діями заподіяли потерпілому майнову шкоду на загальну суму 1249,08 грн.
З огляду на викладене, суд визнає ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 185 КК України, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, за попередньому змовою групою осіб та поєднане з проникненням у приватне приміщення потерпілого ОСОБА_6 .
Розгляд кримінального провадження стосовно ОСОБА_4 здійснювався у межах пред`явленого йому обвинувачення.
Водночас установлені судом обставини підтверджуються наступними доказами.
Показаннями допитаного у судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_4 , який свою вину у вчиненому визнав, розкаявся та пояснив, що дійсно спільно із ОСОБА_5 вчиняв крадіжки з господарства ОСОБА_6 . Зазначив, що у житло потерпілого не проникав, а лише стояв на вулиці. Під час допиту потерпілого попросив у ОСОБА_6 вибачення. Зазначив, що металеві рейси із ОСОБА_5 повернули. До вчиненого ним кримінального правопорушення ставиться негативно, готовий до покарання, яке просить призначити не дуже суворим. Просив не позбавляти його волі, оскільки пенсійного віку і хворіє, зокрема дуже погіршився зір.
Показаннями потерпілого ОСОБА_6 у судовому засіданні, який підтвердив, що з обвинуваченим він не знайомий. До батьківського будинку він приїжджає один раз на два чи три місяці. До нього зателефонували сусіди та повідомили, що в його будинку відбулась крадіжка, щоб він приїхав. Коли приїхав, то виявив крадіжку дров, залізних рейок з перекриття. У будинку вирвана та викрадена електрична проводка. Написав письмову заяву про вчинення крадіжки з його житлового будинку. Йому не відома кількість викрадених дров. Дрова йому ніхто не повертав, кошти також. ОСОБА_5 повернув йому залізничні рейки. Обвинувачений попросив у нього вибачення. Претензій морального та матеріального характеру до обвинуваченого не має. Просить призначити обвинуваченому міру покарання на розсуд суду. Вважає, що обвинуваченого не потрібно ізолювати від суспільства.
Показаннями свідка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який підтвердив, що в грудні 2019 року близько 20 години 00 хвилин він спільно із обвинуваченим узяв наявний у його користуванні легковий автомобіль марки ВАЗ- 2101, р. н. НОМЕР_1 , та поїхали біля с. Мартинів, в с. Дем`янів, там знаходилось кілька нежитлових будинків. ОСОБА_4 було відомо, що в будинку потерпілого знаходяться дрова, які можна було викрасти та продати. Дрова знаходились у сараї. Повантажили 2 куб. м дров на причіп та привезли їх додому. Надалі вказані дрова продали особі за 800-900 грн в м. Бурштині. Покупця на дрова знайшли в інтернеті. Вказані кошти поділили між собою. Через кілька днів вони знову поїхали в с. Дем`янів до житлового будинку потерпілого. З сараю викрали 2 куб. м дров, повантажили на причіп та продали тій же особі , що і перший раз за 800-900 грн. Обвинувачений у тому ж сараї побачив рейки. Приблизно через місяць на мотоциклі вони поїхали до житлового будинку потерпілого для викрадення рейок. Рейки знаходились на перекритті. На території подвір`я потерпілого знаходився ще інший сарай (стайня). На дверях знаходився замок, але не закритий, було закрито на защіпку. Обвинувачений замка з дверей не зривав. Надалі ОСОБА_4 знаходився на вулиці, а він заліз через вікно у житловий будинок та зірвав декілька метрів проводів. Обвинувачений питав його, що знаходиться в середині житлового будинку. Рейки порізали вдома машинкою, яку взяли на прокат та продали разом із проводкою. Щодо нього та подій, які відбувались в 2019 році вже ухвалено вирок. Рейки, які були викрадені він сам потерпілому відшкодував. За дрова потерпілий нічого не казав. Обвинувачений фінансово не допомагав відшкодовувати шкоду. Помагав фізичною працею, зокрема вантажити та ставити рейки.
Показаннями свідка ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який підтвердив, що з обвинуваченим у нього немає ніяких стосунків, декілька раз бачив його в приміщенні кафе. Побачив, як обвинувачений та ОСОБА_5 везли рейки на здачу брухту. Сказали, що везуть рейки на продаж. Він їх перекупив та оплатив за них більше як 1000,0 грн. Проводів у них він не бачив. Надалі вказані рейки він продав на базарі у м. Івано-Франківську, оскільки вони йому не підійшли.
Показаннями свідка ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка зазначила, що вона є рідною сестрою обвинуваченого. Відносини з ним у неї нейтральні, інколи між ними бувають суперечки, оскільки в 2003 році він згвалтував її дочку. На цей час вони живуть спільно в одному житловому будинку. Вона почула від сторонніх осіб, що обвинувачений та ОСОБА_5 продають людям дрова. За рейки їй нічого не було відомо. Обвинувачений просив її, щоб вона подала оголошення на сайт «Фейсбук» про продаж дров. Вона зазначила на сайті свій номер телефону. Коли до неї телефонували особи, то повідомляла, що дров немає. Давала обвинуваченому контакти особи (жінки), яка телефонувала та запитувала про продаж дров. Син ОСОБА_5 казав, що дрова продали тій жінці, яка телефонувала.
Показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка підтвердила, що з обвинуваченим знайома, оскільки два роки тому він привозив їй дрова. Більше нічого їх спільно не пов`язує. Прочитала в інтернеті на сайті «Фейсбук» оголошення про продаж дров, які надала сестра обвинуваченого. Дрова їй привозили двічі. Перший раз за дрова оплатила 800 грн, другий раз оплатила 950,0 грн. Більше їй нічого не відомо щодо вказаного провадження.
Копією витягу з ЄРДР від 15.02.2020.
Копією витягу з ЄРДР від 20.03.2020.
Копією витягу з ЄРДР від 25.03.2020.
Постановою про виділення з матеріалів з кримінального провадження від 25.03.2020.
Копією рапорта працівника поліції від 14.02.2020.
Копією протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 14.02.2020.
Копією рапорта слідчої про виявлення кримінального правопорушення від 19.03.2020.
Копією протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 19.03.2020.
Копією протоколу огляду місця події від 03.03.2020. Оглядом місця є господарство, яке належить ОСОБА_6 за адресою:
АДРЕСА_2 до протоколу огляду місця події.
Копією довідки приватного підприємства «Іннокс» щодо закупівельної вартості брухту чорних металів з 15.12.2021 до 30.12.2021.
Копією довідки приватного підприємства «Іннокс» щодо закувельної вартості брухту алюмінію з 15.12.2021 до 30.12.2021.
Копією протоколу проведення слідчого експерименту від 20.03.2020.
Фототаблицями до протоколу слідчого експерименту.
Копією вироку Галицького районного суду від 2004 року, у якому особу визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.
Копією ухвали колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 15.11.2005, у якій зазначено, що у касаційній скарзі ОСОБА_4 відмовлено.
Копією вироку Галицького районного суду від 2012 року, у якому особу визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ст. 395 КК України та призначено покарання у виді арешту на строк 3 місяці.
Копією вироку Галицького районного суду від 07.03.2017 року, у якому особу визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.
Копією вироку Галицького районного суду від 24.07.2020, у якому ОСОБА_5 визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. Відповідно до ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю два роки. А також покладено на нього обов`язки згідно зі ст. 76 КК України.
За встановлених обставин, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, яке полягало у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжці), повторно, за попередньому змовою групою осіб та поєднане з проникненням у приватне приміщення, в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винуватим за частиною 3 статті 185 КК України.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд відповідно до статті 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що обтяжують покарання.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого згідно зі статтею 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого відповідно до статті 67 КК України, суд визнає рецидив злочину.
Відповідно до статті 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.
Суд під час призначення покарання враховує позицію потерпілого, який просив обвинуваченого покарати на розсуд суду і зазначив, що, на його думку, обвинуваченого не потрібно ізольовувати від суспільства. Водночас суд бере до уваги те, що ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується посередньо, психіатрична амбулаторна та стаціонарна допомога не надавалась, вину визнав, проте до кримінальної відповідальності притягується не вперше.
Відповідно до змісту висновку досудової доповіді Державної установи «Центр пробації» Галицького районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, історію правопорушень, а також високу ймовірність ризику небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, орган пробації вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення волі або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства (в т. ч. окремих осіб). Виконання покарання у громаді можливе лише у винятковому порядку за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.
З урахуванням усіх вказаних обставин суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно призначити покарання у межах санкції частини третьої статті 185 КК України у вигляді позбавлення волі, яке буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Своєю чергою, ураховуючи ставлення ОСОБА_4 до вчиненого, його вік, позицію потерпілого, суд дійшов висновку, що перевиховання та виправлення особи можливі без відбування покарання, та вважає за можливе на підставі положень статті 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Тобто, з огляду на обставини справи, характер вчиненого кримінального правопорушення, вік та фізичний стан ОСОБА_4 , суд дійшов висновку про те, що обвинувачений не становить для суспільства на стільки високу небезпеку, що вимагає обов`язкової його ізоляції. Отже, суд вважає за можливе надати ОСОБА_4 можливість довести перед суспільством, що він став на шлях виправлення.

Окрім обов`язків, визначених частиною першою статті 76 КК України, суд додатково покладає обов`язки не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Процесуальні витрати у цьому кримінальному провадженні відсутні.
Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.
Цивільний позов не заявлявся.
Процесуальні витрати відсутні.
Речові докази відсутні.

Керуючись статтями 368, 374, 376, 532 КПК України, статтями 66, 67, 75, 76, 185 Кримінального кодексу України, суд
ухвалив :
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки, з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. Іспитовий строк суд встановлює тривалістю 3 (три) роки.

На підставі статті 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до статті 165 КВК України іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Галицький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

СуддяОСОБА_12