Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/460/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 липня 2022 року м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Олевську кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000015 від 06.03.2021 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Жубровичі Олевського району Житомирської області, українця, громадянина України, освіта середня, не депутата, не працюючого, одруженого, не інваліда, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
В період з 26.02.2021 по 28.02.2021 року у невстановлений слідством день та час ОСОБА_4 , проходячи неподалік будинку свого знайомого ОСОБА_5 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , де у нього виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме насосної станції «OPTIMA» JET 100S-50 1,1 кВт, нержавійка, артикул 70133210, яка належить ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 , впевнившись, що в даному будинку вимкнене світло, через незачинену хвіртку проник до подвір`я, за вищевказаною адресою, де підійшовши до вхідних дверей будинку, смикнув їх за дверну ручку та відкривши двері, які не були зачинені ОСОБА_4 проник всередину приміщення будинку, де підійшовши до дверей кладової кімнати, які були зачинені на навісний замок, шляхом фізичних зусиль смикнув рукою за навісний замок від чого той відчинився та зайшовши до кладової кімнати, на підлозі помітив насосну станцію торгівельної марки «OPTIMA», модель JET 100S-50 потужністю 1,1 кВт, нержавійка, артикул 70133210. ОСОБА_4 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони залишаються непоміченими, таємно викрав насосну станцію торгівельної марки «OPTIMA», модель JET 100S-50 потужністю 1,1 кВт, нержавійка, артикул 70133210, вартість якої згідно висновку експерта № 494/21-25 від 12.03.2021 становить 3717,40 гривень, яка належить ОСОБА_5 . Після цього, з місця скоєння злочину зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, заподіявши потерпілому матеріальний збиток на вище вказану суму.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав повністю, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини, які підтвердив наданими у судовому засіданні показами, ознайомлений із обмеженням прав на апеляційне оскарження відповідно до ст. 349 ч. 3 КПК України і згодний на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку.

Прокурор у судовому засіданні просить суд при призначенні покарання обвинуваченому врахувати відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин та призначити покарання обвинуваченому за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування призначеного судом покарання з випробувальним терміном тривалістю 2 роки, при цьому покласти на обвинуваченого обов`язки передбачені ст. 76 КК України. Також прокурор просить витрати на проведення під час досудового розслідування експертизи в розмірі 1716,10 грн. стягнути з обвинуваченого та речові докази у даному кримінальному провадженні повернути потерпілому. Крім того, прокурор просить не обирати обвинуваченому до вступу вироку у законну силу запобіжний захід.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про проведення судового розгляду без його участі.
Прокурор, обвинувачений вважають за можливе проведення судового розгляду за відсутності потерпілого.
Виходячи з аналізу норм ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити такі питання, в тому числі: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений; чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення; чи підлягає обвинувачений покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення; чи є обставини, що обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченого, і які саме; яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому і чи повинен він її відбувати; як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.

Згідно із ст.8 Конституції України, в Україні діє принцип верховенства права.

Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч.1 ст.8 КПК України).

Статтею 2 КПК України встановлено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Виходячи з аналізу частини 2 статті 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Крім того, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (ч.6 ст.22 КПК України).

Судом створено необхідні умови для реалізації сторонами кримінального провадження їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Оскільки учасники судового провадження не оспорювали фактичні обставини провадження, беручи до уваги те, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, суд, вислухавши думку прокурора, обвинуваченого, які не заперечують проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів поданих на підтвердження події кримінального правопорушення та винуватості обвинуваченого у вчиненні даного кримінального правопорушення, як таких, що ніким не оспорюються, окрім допиту обвинуваченого та дослідженням матеріалів експертних висновків, судових витрат, речових доказів, характеризуючих особу ОСОБА_4 матеріалів.

Тому оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразились у вчиненні таємного викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у житло, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України.
Частиною 1 ст. 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" № 7 від 24 жовтня 2003 року зі змінами від 06 листопада 2009 року звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення
покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого: за місцем проживання характеризується негативно, не працює, на диспансерному обліку у нарколога та психіатра не перебуває.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_4 згідно ст.ст. 66, 67 КК України, судом не встановлено.

Тому суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у межах санкції частини третьої статті 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки, оскільки суд переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 вказаного Кодексу, визначена даним вироком міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження інших кримінальних правопорушень.

Також з огляду на відношення обвинуваченого до вчиненого, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, суд приходить до висновку про можливість звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з встановленням іспитового строку два роки та покладенням певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Цивільний позов не був заявлений, витрати на проведення під час досудового розслідування експертизи становлять 1716 грн. 10 коп., які слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 .

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.
На підставі наведеного та керуючись : ст.ст. 50, 65, 66, 67, 75,76, ч. 3 ст. 185 КК України ; ст.ст. 100, 349, 370, 373, 374, 376, 392, 393, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 2 (два) роки.
Покласти на ОСОБА_4 обов`язки відповідно до ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення під час досудового розслідування експертизи в розмірі 1716 грн. 10 коп.

Речові докази:насосну станцію марки «OPTIMA» - повернути законному власникуОСОБА_5 .

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Олевський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя: ОСОБА_1