КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 367/2569/19 Провадження № 11-кп/824/2151/2022 Головуючий в суді першої інстанції: ОСОБА_1 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 квітня 2022 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні з використанням цифрового засобу зв`язку програмного забезпечення «Viber» провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 06 квітня 2022 року у кримінальному провадженні № 0002278 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить ухвалу Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 06 квітня 2022 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою змінити йому запобіжний захід із тримання під вартою на будь-який інший запобіжний захід, непов`язаний із триманням під вартою.

Ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 06 квітня 2022 року обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, а саме до 05 червня 2022 року включно.
Таке рішення суду вмотивовано тим, що на даний час ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були враховані під час обрання та продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою не зменшились, оскільки ОСОБА_6 , будучи неодноразово судимим, має незняті та непогашені судимості за вчинення злочинів проти власності після відбуття покарання знову обвинувачується у вчиненні умисного злочину. Також він не працевлаштований, не має міцних соціальних зв`язків, крім того у даному кримінальному провадженні ще не були допитані свідки та потерпіла, що у сукупності підтверджує існування наведених ризиків.

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_6 зазначає, що не погоджується із ухвалою суду першої інстанції, вважає її необґрунтованою та незаконною.
Апелянт вказує на те, що прокурор, звертаючись до суду з клопотанням про продовження йому строків тримання під вартою, не виконав вимог ст. 184 КПК України, оскільки йому не була вручена копія такого клопотання.
Крім того, обвинувачений зазначає про те, що прокурором до клопотання не було додано доказів на підтвердження існування ризиків, про які він зазначає у клопотанні.
Таким чином, як вважає ОСОБА_6 було порушено його право на захист, тому вважає, що ухвала підлягає скасуванню.

Апеляційний розгляд відбувався за відсутності сторін провадження, оскільки клопотань про їх участь, зокрема від обвинуваченого не надходило.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.
Під час розгляду клопотання суд встановив, що відсутні переконливі докази на підтвердження обставин, які б вказували на зменшення або зникнення ризиків, які були підставою для обрання та продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, також судом враховано наявність в обвинуваченого обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який будучи неодноразово судимим, має незняті та непогашені судимості за вчинення злочинів проти власності, після відбуття покарання знову обвинувачується у вчиненні умисного злочину. Крім того він не працевлаштований, не має міцних соціальних зв`язків. Також у даному кримінальному провадженні ще не були допитані свідки та потерпіла, що у сукупності підтверджує існування ризиків та є підставою для продовження строків тримання обвинуваченого під вартою.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необхідності продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 . Таке судове рішення, незважаючи на умови воєнного стану, не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. В той же час, в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який з урахуванням презумпції невинуватості виправдовує відступлення від принципу поваги до особистої свободи, а також забезпечує не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Тому колегія суддів погоджується з тим, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.
Доводи апелянта про те, що було порушено його право на захист, у зв`язку із неврученням йому копії клопотання прокурора про продовження йому строків тримання під вартою, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки як вбачається із оскаржуваної ухвали ОСОБА_6 було надано достатньо часу для ознайомлення з таким клопотанням, тому він був обізнаний щодо його суті.
Щодо доводів апеляційної скарги про необґрунтованість ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, то вони не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на матеріалах провадження.
Суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, на підставі яких прийняв відповідне рішення.
За сукупності таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано продовжив раніше застосований до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, зможуть на даному етапі судового провадження забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду.
Керуючись ст.ст. 376 ч. 2, 404, 405, 407, 409, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 06 квітня 2022 року, якою обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серед іншого, продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, а саме до 05 червня 2022 року включно, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4