"16" червня 2022 р. Єдиний унікальний № 375/1308/20
Номер провадження № 1-кп/371/118/22
Миронівський районний суд Київської області
Провадження № 1-кп /371/ 118/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2022 року м. Миронівка

Миронівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

представника

потерпілої особи ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні, в залі суду угоду про визнання винуватості від 15 червня 2022 року по кримінальному провадженню, відомості про яке внесено 08 жовтня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000316, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Брилівка Ставищенського району Київської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, розлученого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що 08 жовтня 2020 року близько 01 годині 50 хвилин знаходився за мсіцем свого проживання в будинку АДРЕСА_2 . В цей час у нього виник умисел проникнути до будівлі стаціонарного корпусу не діючої туберкульозної лікарні, яка розташована в АДРЕСА_3 , неподалік від його місця проживання, з метою викрадення чавунних батерей. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 взявши з підсобного приміщення свого місця проживання металевий лом направився до території діючої туберкульозної лікарні.

Близько 02 години, прибувши до території не діючої туберкульозної лікарні, приміщення якої перебуває на балансі КНП «Рокитнянська ЦРЛ» ОСОБА_4 , діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, таємно від оточуючих, через отвір в паркані проник на територію лікарні та направився до будівлі стаціонарного корпусу, до середині якого проник через незачинені двері. Знаходячись в середині стаціонарного корпусу не діючої туберкульозної лікарні, яка розташована в АДРЕСА_3 , ОСОБА_4 почергово почав заходити до кабінетів та палат, де з допомогою лома демонтував 6 чавунних батарей, кожна з яких на 4 секції. Відразу взявши в кожну з рук по одній чавунній батареї на 4 секції, ОСОБА_4 переніс їх до паркану будинку в якому він проживає, де поклав їх на землі під парканом, після чого аналогічним способом переніс до паркану ще дві чавунні батареї на 4 секції кожна. Повернувшись до будівлі стаціонарного корпусу не діючої туберкульозної лікарні з метою викрадення ще двох чавунних батарей, ОСОБА_4 виніс дві батареї на 4 секції кожна з будівлі стаціонарного корпусу та почав їх нести по території не діючої лікарні, протее в цей час був затриманий працівниками поліції Рокитнянського ВП, не вчинивши всіх дій, які вважав за необхідні для доведення свого умислу до кінця.

Згідно з висновком експерта № 3436 від 14 жовтня 2020 року, складеним за результатами проведення судової товарознавчої експертизи, ринкова вартість 1 чавунної батереї на 4 секції часів виробництва СРСР, станом 08 жовтня 2020 року з урахуванням зносу складає 180 грн., вартість 6 чавунних батарей складає 1080 грн.

Дії ОСОБА_4 кваліфікуються як незакінчення замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у приміщення, тобто як вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України.

15 червня 2022 року між прокурором у кримінальному провадженні начальником Рокитнянського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 була укладена угода про визнання винуватості.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні зазначив, що при укладанні угоди були дотримані всі вимоги і правила кримінального процесуального та кримінального кодексів України, а тому просив затвердити зазначену угоду і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді про визнання винуватості міру покарання.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України беззастережно визнав повністю та просив суд затвердити укладену між ним та прокурором угоду про визнання винуватості і призначити йому узгоджену в ній міру покарання. Також зазначив, що розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості.

Позицію свого підзахисного підтримав захисник ОСОБА_5 .

Заслухавши думку прокурора, захисника та обвинуваченого, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши у обвинуваченого повне розуміння ним своїх процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які б примусили його погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого щодо нього обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості. При цьому суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена за ініціативою прокурора чи обвинуваченого.

Частиною 5 ст. 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру, до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Як вбачається з обвинувального акту та угоди про визнання винуватості ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України, беззастережно визнав себе винним у вчиненні вказаного злочину, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину і погодився із прокурором на призначення йому остаточного покарання за цей злочини у виді 3 років позбавлення волі із звільненням на підставі ст. 75 Кримінального кодексу України від відбування покаран з випробуванням з призначенням іспитового троку один рік із покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 Кримінального кодексу України та п. 2 ч. 3 ст. 76 Кримінального кодексу України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та не виїзджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 згідно ст. 12 Кримінального кодексу України відносився до тяжких злочинів та внаслідок його вчинення шкода завдана лише державним та суспільним інтересам.

Відповідно до положень ст. ст. 468-469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладеною між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого, у разі відсутності потерпілого та у випадку завдання злочином шкоди лише державним та суспільним інтересам, що і має місце у даному випадку.

Укладена угода за своїм змістом відповідає вимогам ст. 472 КПК України, має усі необхідні реквізити та відомості, у тому числі стосовно міри та виду узгодженого між сторонами покарання та наслідків невиконання угоди.

Обвинуваченому суд відповідно до ст. 474 КПК України роз`яснив процесуальні права, характер обвинувачення, вид покарання та наслідки укладання, затвердження та невиконання угоди, передбачені ст. ст. 473, 476 КПК України, роз`яснив вичерпні підстави оскарження вироку суду, винесеного на підставі угоди.

Суд приходить до переконання, що угоду сторонами підписано добровільно, свідомо, без впливу будь-яких сторонніх обставин чи факторів. Умови укладеної угоди також не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод чи інтересів сторін чи інших осіб. З угоди також не вбачається обставин, які б свідчили про очевидну неможливість виконання підозрюваним узятих на себе за угодою зобов`язань.

Як видно з реєстру матеріалів досудового розслідування у справі зібрано достатньо доказів для обґрунтованої підозри і обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України, а саме крадіжка, поєднана з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище або що завдала значної шкоди потерпілому.

Суд також вважає, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, дані про його особу, характер кримінального правопорушення та інші обставини цілком враховані угодою про визнання винуватості і знайшли своє відображення в узгодженому остаточному покаранні.

Згідно приписів п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України в підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про необхідність затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором в кримінальному провадженні - начальником Рокитнянського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Речові докази в даному кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлений.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні не заявлені.

З урахуванням викладеного та керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, -

ЗАСУДИВ:

1. Затвердити угоду про визнання винуватості від 15 червня 2022 року, укладену між прокурором у кримінальному провадженні - начальником Рокитнянського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

2. Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання, у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

3. На підставі ст. 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, визначивши йому іспитовий строк у 1 (один) рік.

4. Згідно п. п 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: протягом строку випробування періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

5. На вирок може бути подана апеляційна скарга обвинуваченим, прокурором виключно з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через Миронівський районний суд.

6. Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, а в разі її подання - після прийняття рішення апеляційним судом.

7. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя підпис ОСОБА_1
ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ

Суддя ОСОБА_1