ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/716/22 Справа № 932/2466/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 травня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000341 стосовно підозрюваного
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпро, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий, останній раз: 27.01.2021 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 100 годин
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_8
захисника ОСОБА_6
в режимі відеоконференції:
підозрюваного ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ :
Обставини, встановлені ухвалою слідчого судді та короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 травня 2022 року клопотання старшого слідчого СВ ВП №7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором ОСОБА_10 задоволено та застосовано стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 08 липня 2022 року з визначенням застави у розмірі 99 240 гривень.
В обґрунтування свого рішення слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, що підтверджується матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.
Крім цього, вважав встановленими та доведеними органом досудового розслідування існування ризиків передбачених п. п. 1 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що з урахуванням фактичних обставин даного кримінального провадження та особи підозрюваного є достатньою підставою для застосування до ОСОБА_7 саме такого, виключного запобіжного заходу.
Так, слідчий суддя зазначив, що ризик переховування ОСОБА_7 підтверджується тим, що останній підозрюється у вчиненні тяжкого, корисливого кримінального правопорушення та в Україні введено режим воєнного стану.
Ризик вчинення нових кримінальних правопорушень обумовлений тим, що ОСОБА_7 раніше судимий за вчинення аналогічних злочинів, стосовно нього на розгляді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська перебувають два інші обвинувальні акти, а тому, за відсутності даних щодо офіційного працевлаштування, останній, на думку слідчого судді, може продовжити вчиняти злочини.
За вказаних обставин, слідчий суддя вважав, що навіть не дивлячись на наявність певних соціальних зв`язків та постійного місця реєстрації та мешкання, більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки ОСОБА_7 та запобігти встановленим ризикам.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та постановити нову ухвалу, якою застосувати стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що слідчий суддя прийшов до безпідставного висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 та існування будь-якого ризику, передбаченого ч. 1 ст. 177 КПК України, на який посилається слідчий у своєму клопотанні.
Так, вказує, що матеріали кримінального провадження не містять достатньо доказів для підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.
Також посилається й на те, що стороною обвинувачення не надано жодного доказу, не повідомлено та не доведено того факту, що ОСОБА_7 може переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду, впливати на свідків та потерпілого або вчинити новий злочин. Більше того, зазначає, що зазначені висновки слідчого судді спростовуються відомості про особу підозрюваного, який має постійне місце мешкання та реєстрації, де проживає з бабою та дідом, не має потреби впливати на потерпілого та свідків, оскільки вказані особи вже допитані під час досудового розслідування та не збирається вчиняти нові злочини.
Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні захисник та підозрюваний підтримали апеляційну скаргу захисника і з підстав, викладених у скарзі, просили її задовольнити, вважали ухвалу слідчого судді необґрунтованою, просили її скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, її доводи вважав безпідставними, а ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою і просив залишити її без змін.
Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 196 КПК України в ухвалі про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зазначає відомості про: 1) кримінальне правопорушення (його суть і правову кваліфікацію із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність), у якому підозрюється, обвинувачується особа; 2) обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу; 3) обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу; 4) посилання на докази, які обґрунтовують ці обставини; 5) запобіжний захід, який застосовується.
Слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом.
Перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані належним чином, а доводи захисника, викладені в судовому засіданні та в апеляційній скарзі щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, апеляційний суд вважає безпідставними з огляду на таке.
Висновки слідчого судді про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України за обставин, викладених в повідомленні про підозру, є обґрунтованими і такими, що підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання слідчого і з такими висновками погоджується суд апеляційної інстанції.
Згідно з матеріалами справи, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, а саме у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого повторно, в період воєнного стану.
З наданих матеріалів слідує, що під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані та долучені документи свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого злочину, що підтверджується, зокрема електронним рапортом на гарячу лінія 102, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_11 повідомив про його побиття та викрадення особистих речей, які були при ньому; протоколом огляду місця події від 13.05.2022 року за адресою: м. Дніпро, вул. Панікахи, біля буд. 36; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 від 13.05.2022 року, який повідомив про обставини вчинення стосовно нього грабежу, перелік викрадених речей та характерні ознаки особи, яка вчинила стосовно нього грабіж; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.05.2022 року за участю потерпілого ОСОБА_11 , який впізнав ОСОБА_7 , як особу, яка 12.05.2022 року завдала йому тілесних ушкоджень та викрала майно; протоколом перегляду відеозапису, на якому зафіксовано момент вчинення кримінального правопорушення; протоколом огляду місця події від 13.05.2022 року, відповідно до якого за адресою мешкання ОСОБА_7 було виявлено та вилучено чохол для мобільного телефону, який був викрадений у потерпілого; протоколом огляду від 14.05.2022 року за участю потерпілого ОСОБА_11 , який впізнав свій чохол від мобільного телефону, який було вилучено за місцем мешкання ОСОБА_7 та футболку, в яку був одягнутий останній та іншими матеріалами кримінального провадження.
Суд апеляційної інстанції, перевіряючи обґрунтованість підозри, зважає на відсутність законодавчого визначення поняття «обґрунтованість підозри» та усталену практику Європейського суду з прав людини та критеріїв її визначення. Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom, заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86 рішення від 30.08.1990, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, пункт 175 рішення від 21.04.2011).
Крім того, апеляційний суд зауважує, що на стадії досудового розслідування слідчий суддя та суд апеляційної інстанції не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.
При цьому стандарт доказування «обґрунтованої підозри» є нижчим, ніж доведеність «поза розумним сумнівом», яким керується суд під час судового розгляду кримінального провадження по суті та ухвалення вироку.
Таким чином, доводи сторони захисту, які обмежуються в цій частині твердженням про необґрунтованість підозри без наведення конкретних доводів та аргументів, є безпідставними та спростовуються матеріалами провадження.
Санкція частини 4 статті 186 КК України, як попередньої кваліфікації дій ОСОБА_7 , передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від семи до десяти років, що відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, дає матеріально-правові підстави для застосування стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою.
Застосовуючи саме такий запобіжний захід слідчий суддя, вважав встановленими ризики, передбачені п. п. 1 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик переховування від органу досудового розслідування та продовження вчинення злочинів.
При цьому, слідчий суддя правильно врахував, що з огляду на тяжкість злочину у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 та суворість можливого покарання, яке може бути призначено у випадку визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину і ці обставини, як за національним законодавством, так і за судовою практикою Європейського суду з прав людини, визнаються вагомими факторами при оцінці даного ризику, підозрювана особа може переховуватись від органу досудового розслідування. Правильно слідчий суддя зазначив й про те, що вказаний ризик додатково обґрунтовується запровадженим в Україні правовим режимом воєнного стану у зв`язку зі збройною агресією РФ, оскільки ОСОБА_7 , з метою переховування від органів досудового розслідування та/або суду може виїхати на територію проведення бойових дій.
Правильно слідчий суддя вважав встановленим й наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний ОСОБА_7 раніше судимий, в тому числі й за вчинення умисних корисливих злочинів та стосовно нього направлено до суду два інші кримінальні провадження за обвинуваченням у крадіжці та грабежах, що вказує на схильність підозрюваного ОСОБА_7 до протиправної діяльності.
Належну оцінку отримали і відомості про особу підозрюваного, який не працевлаштований, не одружений, не має на утриманні малолітніх або неповнолітніх дітей, тобто не має стійких соціальних зв`язків, раніше притягувався до кримінальної відповідальності.
Таким чином, для запобігання вищенаведених ризиків на даному етапі досудового розслідування застосування саме такого запобіжного заходу є необхідним та доцільним.
Апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді, що для досягнення мети застосування запобіжних заходів, які застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, на початковій стадії досудового розслідування, що зумовлює необхідність в проведенні низки слідчих та процесуальних дій, а також враховуючи інші фактичні обставини даного конкретного кримінального провадження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідним та доцільним.
Слідчим суддею належним чином виконані положення ч. 4 ст. 183 КПК України і прийнято рішення визначити розмір застави, як альтернативний вид запобіжного заходу.
Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б слугували підставами для скасування ухвали слідчого судді, не вбачається, застосований слідчим суддею запобіжний захід стосовно підозрюваного ОСОБА_7 відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 194 КПК України, прийняте рішення є обґрунтованим і достатньо вмотивованим, у зв`язку з чим не підлягає скасуванню, а відтак апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 177-178, 183, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 травня 2022 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4