ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/844/22 Справа № 932/2809/22 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі матеріали досудового розслідування №0000390 за апеляційною скаргою прокурора Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2022 року, про відмову у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, не одруженого, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2022 року, було відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ ВП №7 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 , погоджене з прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 .
Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці, до 30.07.2022 року включно.
Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення зазначив, що виключних обставин для тримання ОСОБА_7 під вартою немає, оскільки даних, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів у клопотанні слідчого не вказано та прокурором в судовому засіданні не доведено. Заявлені ризики, в сукупності з тяжкістю кримінального правопорушення та даних про особу підозрюваного, не можуть служити виключними підставами для запобіжного ув`язнення підозрюваного. При цьому слідчий суддя зауважив, що прокурором не було доведено наявність ризиків, передбачених п.п. 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Слідчий суддя зазначив, що запобігти встановленому ризику переховування, можливо шляхом обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб. Визначити підозрюваному ОСОБА_7 заставу у розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконною та такою, що підлягає скасуванню.
Вказує, що судом не було враховано наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_7 30.05.2022 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. Вина підозрюваного ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами.
Слідчий суддя не врахував дані про особу ОСОБА_7 , який офіційно не працевлаштований, скоїв кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких, санкція яких передбачає покарання виключно у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років, тому є достатні підстави вважати, що враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, підозрюваний усвідомлює невідворотність покарання за вчинене кримінальне правопорушення та з метою уникнення відповідальності, може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, враховуючи, що Дніпропетровська область значно наближена до кордонів територія яких, визначена статусом тимчасово окупованої території, останній може покинути територію Дніпропетровської області та України чи переміститись на тимчасово окуповану територію України.
Окрім цього, на теперішній час встановлюються всі обставини вчиненого кримінального правопорушення, тому є всі підстави вважати, що залишаючись на свободі, своїми діями буде всіляко заважати проведенню досудового розслідування та встановленню істини у кримінальному провадженню.
Крім того, вказує, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 під час вчинення вищевказаного кримінального правопорушення стали відомі анкетні дані потерпілого та інших учасників кримінального провадження, крім цього ОСОБА_7 відомо місце мешкання потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, зокрема, як зазначав особисто підозрюваний ОСОБА_7 в залі судового засідання, останній приятелює з одним зі свідків, а саме: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у квартирі якого і було вилучено один із викрадених акумуляторів, тому наявний ризик того, що ОСОБА_7 у разі обрання йому більш м`якого запобіжного заходу, не позбавляється можливості впливати на потерпілого, свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні.
Також, прокурор зазначив, що підозрюваний ОСОБА_10 може вчинювати інше кримінальне правопорушення з корисливих мотивів, враховуючи той факт, що останній офіційно не працевлаштований та не має законного джерела доходів.
Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді, прокурор підтримав доводи апеляційної скарги з підстав викладених в ній, просив її задовольнити.
Підозрюваний ОСОБА_10 та його захисник ОСОБА_6 заперечували заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, просив ухвалу слідчого судді залишити без змін.
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників провадження, вивчивши матеріали судового провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.
Частиною 1 статті 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
В ході перевірки ухвали слідчого судді, судом апеляційної інстанції встановлено, що зазначені вимоги закону суддею дотримані повністю.
Колегією суддів встановлено, що у провадженні СВ ВП №7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000390 від 29.05.2022 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , 29.05.2022 року, приблизно о 19 год. 17 хв., знаходячись на автостоянці розташованої за адресою: м. Дніпро, вул. Гладкова біля буд. № 23,побачив автомобіль марки марки «ГАЗ», моделі 03376, д.н.з. НОМЕР_1 в якому знаходилась акумуляторна батарея марки FB 6CT-190A3, яку ОСОБА_7 визначив предметом свого злочинного посягання, після чого реалізуючи раптово раніше виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднаного із проникненням до сховища, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи таємно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, шляхом зняття кришки акумуляторного відсіку автомобілю марки «ГАЗ», моделі 03376, д.н.з. НОМЕР_1 , викрав чуже майно, яке належить потерпілому ОСОБА_11 , а саме, акумуляторну батарею марки FB 6CT-190A3, яку останній виніс за межі автостоянки та поклав біля трубопроводу за адресою: вул. Гладкова біля буд. № 33 у м. Дніпро.
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел ОСОБА_7 , повернувся на автостоянку за адресою: АДРЕСА_2 , де знаходився автомобіль марки «ГАЗ», моделі 3307, д.н.з. НОМЕР_2 в якому знаходилась акумуляторна батарея марки FirePremium Layout 3 12V, яку останній визначив предметом свого злочинного посягання, після чого, реалізуючи раніше виниклий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднаного із проникненням до сховища, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи таємно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, шляхом зняття кришки акумуляторного відсіку автомобілю марки «ГАЗ», моделі 3307, д.н.з. НОМЕР_2 звідки викрав чуже майно, яке належить потерпілому ОСОБА_11 , а саме, акумуляторну батарею марки FirePremium Layout 3 12V.
Після чого, ОСОБА_7 із викраденим майном залишив місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд чим спричинив потерпілому ОСОБА_11 матеріальні збитки розмір яких встановлюється.
Умисні дії ОСОБА_7 , виразились у незаконному придбанні і зберіганні з метою збуту психотропних речовин, кваліфікуються за ч. 4 ст. 185 КК України.
29.05.2022 року ОСОБА_7 було затримано у порядку ст. 208 КПК України.
30.05.2022 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.
Слідчий суддя відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, встановив та виходив з того, що матеріали кримінального провадження, на які посилались прокурор та слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру оголошену ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу.
Також при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя врахував, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та сама по собі тяжкість інкримінованих правопорушень не може бути підставою для обрання запобіжного заходу, але при цьому з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовується відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, про що викладено правову позицію в рішенні ЄСПЛ Летельє проти Франції.
Слідчим суддею взято до уваги, що підозрюваний ОСОБА_7 раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , а тому для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, слідчий суддя вважав, що застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту буде достатнім для попередження ризиків вказаних слідчим та прокурором.
Суд апеляційної інстанції погоджується із такими висновками слідчого судді.
При розгляді апеляційної скарги, виконуючи вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.
Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу, суд зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування до нього такого запобіжного заходу про який йдеться у клопотанні слідчого.
Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення, колегія суддів зважає на те, що, в контексті практики Європейського суду з прав людини наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин (рішення від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства»).
Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
На думку колегії суддів апеляційного суду відомості та докази, що містяться в доданих до клопотання слідчого матеріалах, у їх сукупності дають підстави вважати, що підозра про причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, за викладених у клопотанні обставин, є обґрунтованою, відтак висновок слідчого судді про наявність обґрунтованої підозри відповідає закону та фактичним обставинами кримінального провадження.
На даному етапі провадження суд не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу. А тому, з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані, у слідчого судді суду першої інстанції були всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрювану з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).
Відповідно, до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Одним із видів запобіжних заходів у кримінальному провадженні відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 176 КПК України є домашній арешт.
Зі змісту ст. 181 КПК України слідує, що домашній арешт, як вид запобіжного заходу, може бути застосований до особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі та полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби на підставі ухвали слідчого судді, суду.
На думку колегії суддів, з урахуванням віку та стану здоров`я підозрюваного ОСОБА_7 , особи останнього, який має постійне місце проживання, характер вчинення кримінального правопорушення, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, отже обраний слідчим суддею підозрюваній запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, в сукупності з обов`язками, передбаченими ч. 5 ст. 194 КПК України, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та не буде порушувати його права, передбачені ст. 43 Конституції України. Також доводи апеляційної скарги прокурора правильності цього висновку не спростовують.
У відповідності до п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз.
Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що зазначені в апеляційній скарзі доводи і підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та задовольнити клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції, відтак ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог ст.ст. 194, 196 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для її скасування не вбачається.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_5 , залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2022 року, про відмову у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3