1Справа № 335/9399/21 1-кп/335/303/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2022 р. Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, б. 107Б, питання доцільності продовження тримання під вартою ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

10.03.2022 під час судового розгляду кримінального провадження головуючий у відповідності з вимогами ст. 331 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) поставив на розгляд питання доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою.

Прокурор в судовому засіданні просила продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, відносно ОСОБА_4 не зменшилися, а інші запобіжні заходи не забезпечать його належної процесуальної поведінки.

Потерпіла в судове засідання не прибула, в справі наявна заява про згоду розглянути кримінальне провадження у її відсутність.

Обвинувачений ОСОБА_4 , який приймав участь в судовому засіданні дистанційно в режимі відеоконференції з ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України заперечував проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив змінити його на більш м`який.

Захисник ОСОБА_5 в судове засідання не прибув у зв`язку із введенням на території України воєнного стану та відсутністю технічної можливості бути присутнім у судовому засіданні, в тому числі дистанційно у іншому приміщенні суду та за допомогою власних технічних закладів.

Заслухавши учасників кримінального провадження, вивчивши надані матеріали, суд дійшов таких висновків.
Статтею 64 Конституції України передбачена можливість введення в Україні воєнного або надзвичайного стану. При цьому можуть встановлюватися певні обмеження прав і свобод людини із зазначенням строку дії цих обмежень.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності.
24.02.2022 відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» постановлено ввести в Україні воєнний стан строком на 30 діб.
Відповідно до статті 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у період воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, а також судів, органів прокуратури України, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність.
Згідно зі статтею 122 цього закону в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.
Враховуючи вищевикладене, положення ст.ст. 2, 331 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), введений на даний час на території України Указом Президента воєнний стан, суд дійшов висновку, що відсутність учасників судового провадження, а саме захисника, потерпілої не є перешкодою для розгляду питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою.

З Реєстру матеріалів досудового розслідування випливає, що 22.08.2021 до підозрюваного ОСОБА_4 слідчим суддею було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 20.10.2021 із визначенням застави.
В подальшому вказаний запобіжний захід неодноразово продовжувався судом, заставу обвинувачений не вносив.
В останній раз, ухвалою суду від 03.02.2022 продовжено ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» строком на 60 днів до 03.04.2022 включно.
Відповідно до частин першої та другої статті 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Частиною третьою цієї ж статті передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
Як випливає з обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, раніше був засуджений за вчинення корисливого злочину, відносно нього 20.01.2017 Токмацьким районним судом Запорізької області ухвалено обвинувальний вирок, яким останнього засуджено за ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі КК України) до 2-х років позбавлення волі, звільнено від відбування покарання на підставі ст. 75, 76 КК України з випробуванням строком на 1 рік.
Також судом враховується вік обвинуваченого, його стан здоров`я, а також перевіряється міцність соціальних зв`язків та інші обставини, визначені ст. 178 КПК України.
Однак, з огляду на тривалість судового розгляду, на протязі якого ОСОБА_4 весь час тримався під вартою, відсутні об`єктивні підстави вважати, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, існують у тому ж обсязі, в якому вони були встановлені судом станом на час застосування запобіжного заходу.

Так, в обґрунтування своїх доводів щодо необхідності продовження ОСОБА_4 строку тримання під вартою прокурор послалась на обставини інкримінованого останньому діяння, зокрема його тяжкість, тобто на обставини, викладені в обвинувальному акті, які вже неодноразово були оцінені судом під час продовження запобіжного заходу в минулих судових засіданнях. Інших або нових доводів прокурором не наведено.

Відповідно до позиції, висловленої ЄСПЛ в рішенні від 10.02.2011 у справі «Харченко проти України», в якому, зокрема, цитується п. 3 ст. 5 Конвенції, де зазначено, що за спливом певного часу, лише наявність обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення волі і судові органи зобов`язані навести інші аргументи для продовження тримання під вартою.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 , відповідно до обвинувального акту, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , однак в судовому засіданні обвинувачений пояснив, що фактично має намір проживати у місті Запоріжжя, крім того докладе зусиль щодо пошуку роботи, а також йому роз`яснено і відомо, що у випадку зміни запобіжного заходу на біль м`який, і в разі невиконання покладених на нього судом обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Під час судового розгляду не встановлено випадків вчинення ОСОБА_4 перешкод у здійсненні кримінального провадження.

Крім цього, судом також враховується і тривалість перебування обвинуваченого під вартою, який в межах цього кримінального провадження тримається під вартою з 22.08.2021.

В цей же час суд, з урахуванням введення на території України воєнного стану, а також тимчасової окупації деяких окремих територій України, вважає недоцільним змінювати запобіжний захід на домашній арешт, оскільки це зобов`язує обвинуваченого увесь час перебувати в одному населеному пункті та житлі.

Відповідно до ч. 1 ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

З урахуванням даних про особу обвинуваченого, а також межі пред`явленого йому обвинувачення, тривалості перебування під вартою, та обставин, передбачених ст. 178 КПК України, суд дійшов висновку про необхідність зміни ОСОБА_4 запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання з покладанням на нього обов`язків відповідно до вимог ст. 194 КПК України.

На переконання суду такий запобіжний захід зможе забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України.

Керуючись ст.ст. 179, 183, 194, 291, 331, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Змінити з 10 березня 2022 р. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання строком до 10 травня 2022 р. включно.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти негайно.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання або місця роботи;

- утримуватися від спілкування з потерпілою та зі свідками у цьому кримінальному провадженні;

- докласти зусиль до пошуку роботи.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Обов`язок контролю за виконанням ухвали слідчого судді покладається на прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала постановлена в нарадчій кімнаті та проголошена у судовому засіданні 10 березня 2022 р.

Суддя ОСОБА_1