ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/121/22 Справа № 177/729/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)
захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , прокурора Криворізької північної окружної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 23 червня 2021 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тітовка Брянської області Російської Федерації, громадянина України, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:
- вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 29.08.2019 за ч. 1 ст. 121 КК України, до 05 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 03 роки,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, у кримінальному провадженні № 0000240,
ВСТАНОВИЛА:

Вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 23 червня 2021 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 08 років.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 29.08.2019 року, яким ОСОБА_7 засуджено до 05 років позбавлення волі, до покарання за даним вироком у виді 8 (восьми) років позбавлення волі, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання позбавлення волі на строк 09 років.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, залишено без змін до дня набрання вироком законної сили.
Строк відбування покарання ухвалено рахувати з 23.06.2021 року.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано ОСОБА_7 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення, з 03.05.2020 року по 22.06.2021 року, з розрахунку день попереднього увязнення за день відбування покарання.

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим в тому, що він, 02.05.2020 року, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився разом із своєю співмешканкою ОСОБА_10 , за місцем їх спільного проживання, що за адресою: будинок АДРЕСА_1 , де між ними, на ґрунті побутових питань сталася сварка, у ході якої у ОСОБА_7 раптово виник злочинний умисел, спрямований на умисне, протиправне заподіяння ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень.
Передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, діючи умисно, ОСОБА_7 у цей же день, тобто 02.05.2020 року, у період часу з 14 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв., більш точного часу не встановлено, знаходячись за вищевказаною адресою, наніс тупим твердим предметом (кулак, коліно, лікоть, взута (невзута) нога, інші предмети з подібними властивостями) не менше 21 удару в різні частини тіла потерпілої ОСОБА_10 .
У результаті умисних дій ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_10 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: синців в проекції підборіддя, правої дуги нижньої щелепи, на правій щоці з переходом на область носу, в проекції зовнішнього кута лівого ока, в область правої скроні, лівої дельтоподібної області, 3 синців на задній поверхні лівого ліктьового суглоба з переходом на область плеча по задній поверхні, на тильній поверхні лівого променево зап`ясткового суглобу, на задній поверхні правого ліктьового суглобу, на розгинальній поверхні правого променево зап`ясткового суглобу, на тильній поверхні 2-4 пальців правої кисті, 5 синців в проекції правої тазостегнової області, у проекції задньої третини гребня лівої тазової кістки, 4 синців у проекції верхньої та середньої третини зовнішньої поверхні лівого стегна, 5 синців на передній поверхні правого колінного суглоба, не менше 7 синців на передній поверхні лівого колінного суглоба з переходом на передню поверхню верхньої третини обох гомілок, у проекції нижньо-зовнішнього квадрату лівої сідниці, травматична припухлість м`яких тканин правої лобної області, з розповсюдженим крововиливом у шкіряний клапоть з внутрішньої поверхні. Також виявлені крововиливи спини міжлопаткової області ліворуч, у проекції лівої лопатки з переходом на ліву бокову поверхню грудної клітини, правої поперекової області, правої бокової поверхні грудної клітини, переломи 5-8 ребра по правій передньо-паховій лінії, 10-12 ребер по правій лопатковій лінії, 3-10 ребер по лівій задньо-пахвовій лінії, 3-10 ребер по лівій передньо-пахвовій лінії, 2,3,5,10 ребра по лівій навколо хребтовій лінії з пошкодженням пристінкової та легеневої плеври, підшкірна емфізема, двобічний гемопневмоторакс (800мл ліворуч, 300 мл праворуч), множинні розриви селезінки, кров у черевній порожнині 400 мл).
Усі вище описані тілесні ушкодження прижиттєві, виникли за лічені одиничні десятки хвилин до настання смерті у короткий проміжок часу, у різній послідовності один за одним.
Також виявлена поверхнева забійна рана потиличної області праворуч, яка є прижиттєвою, виникла від дії твердого тупого предмету, з широкою контактуючою поверхнею, та виникла в агональному періоді, невиключно при падінні на твердий тупий предмет, що підтверджується наявністю слабо інтенсивного крововиливу в навколишніх м`яких тканинах та широкого осадження країв.
Виявлені при судово медичній експертизі трупа ушкодження у вигляді сполученої тупої травми грудної клітини та живота, яка представлена у вигляді множинних синців грудної клітини та живота, крововиливів у м`які тканин спини, множинних локальних двосторонніх переломів ребер з ушкодженням пристінкової та легеневої плеври, з розривом селезінки та рясною внутрішньою кровотечею в сукупності, стосовно живих осіб, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент спричинення.
Множинні синці кінцівок, крововилив правої лобної області, поверхнева забійна рана потиличної області праворуч в сукупності і окремо, стосовно живих осіб, викликають незначні, скороминущі наслідки, і за цією ознакою відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Виявлені при судово-медичній експертизі трупа ушкодження у вигляді сполученої тупої травми грудної клітки та живота перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

В апеляційних скаргах:

- обвинувачений ОСОБА_7 не погодився з рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить вирок Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 23 червня 2021 року скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що прокурор не надав доказів на підтвердження його винуватості в інкримінованому кримінальному правопорушенні.
Вказує, що був один свідок, який бачив потерпілу в день подій живою, однак через деякий час даний свідок помер, а сторона обвинувачення не надала суду відомостей щодо того, коли та чому помер свідок.

- захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить вирок щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що вирок суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню.
Посилається на те, що всупереч ч. 1 ст. 357 КПК України судом першої інстанції не оглядались та не надавались для ознайомлення учасникам судового провадження речові докази у кримінальному провадженні.
Крім того, в порушення вимог ч. 1 ст. 358 КПК України, судом не було оголошено та пред`явлено для ознайомлення учасникам провадження протоколи слідчих (розшукових) дій.
На думку апелянта, процесуальні дії проведено з порушенням їх суттєвих умов, а тому отримані докази є недопустимими.

- прокурор в своїй апеляційній скарзі просить вирок в частині призначеного ОСОБА_7 покарання скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, яке за своїм розміром є явно несправедливим через м`якість. Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 09 років.
На підставі ч. 1 ст.71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 29.08.2019 року, остаточно визначити ОСОБА_7 покарання у виді 10 років позбавлення волі.
В іншій частині вирок залишити без зміни.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що судом при призначені покарання не було надано належної оцінки особі обвинуваченого, який під час судового розгляду вину в скоєнні злочину не визнавав, від дачі показів в суді відмовився, вчинив злочин відносно жінки. Викладене свідчить про відсутність у обвинуваченого будь-якого розкаяння за умисне спричинення ним тяжких тілесних ушкоджень, що призвели до смерть потерпілої ОСОБА_10 .
Посилається на те, що ОСОБА_7 раніше був засуджений за вчинення тяжкого злочину проти життя та здоров`я, проте в період іспитового строку вчинив аналогічний тяжкий злочин щодо однієї і тієї ж особи - ОСОБА_10 .
Крім того, незважаючи на стан потерпілої, яка перебувала на підлозі будинку за місцем їх спільного мешкання, маючи видимі множинні тілесні ушкодження, ОСОБА_7 до правоохоронних органів із заявою про вчинене кримінальне правопорушення не звернувся, медичну допомогу одразу не надав, швидку медичну допомогу викликав через тривалий час за наполяганням свідка, що, на думку прокурора, свідчить про його байдуже відношення до скоєного.

Потерпілий ОСОБА_11 в судове засідання апеляційної інстанції не з`явився. Подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, вказав, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, покарання просив призначити на розсуд суду. Враховуючи думки учасників провадження, колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду поданих апеляційних скарг за відсутності потерпілого.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_8 підтримали вимоги своїх скарг, просили їх задовольнити. Апеляційні вимоги сторони захисту залишити без задоволення.
Прокурор підтримала апеляційні вимоги сторони обвинувачення та просила їх задовольнити, щодо задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та захисника - заперечувала.
В судових дебатах учасники кримінального провадження підтримали такі ж позиції.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів прийшла до наступних висновків.
Згідно зі ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.
Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Судове рішення, відповідно до ст. 370 КПК, повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час судового розгляду в повній мірі дотримався вищевказаних вимог кримінального процесуального Закону та Конвенції.
Висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження та доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину при обставинах, викладених у вироку, а також правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 121 КК України - вірні та ґрунтуються на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, та оцінці сукупності доказів з точки зору належності, допустимості та достовірності.
Посилання обвинуваченого в апеляційній скарзі на невідповідність висновків суду про його винуватість у вчиненні інкримінованих йому дій фактичним обставинам справи є безпідставними.
Матеріалами справи встановлено, що судове слідство по ній проведено з дотриманням процесуальних норм, а висновки суду про винність ОСОБА_7 у вчиненні злочину, за який його засуджено, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені розглянутими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами.
В обґрунтування свого висновку про винність ОСОБА_7 суд насамперед послався на покази свідків, зокрема:
- свідок ОСОБА_12 - дільничий інспектор смт. Христофорівка вказав, що раніше від ОСОБА_10 на лінію 102 надходили виклики про застосування до неї з боку її співмешканця ОСОБА_7 фізичного насильства, однак, після приїзду слідчо-оперативної групи, вона відмовлялась від своїх заяв. Перша дружина ОСОБА_7 розлучилася з ним, оскільки він її бив. 02 травня 2020 року свідок виїздив за місцем проживання обвинуваченого, останній поводив себе агресивно, кричав. Потерпіла була виявлена у будинку, повністю роздягнена, все її тіло було вкрите синцями та гематомами;
- свідок ОСОБА_13 повідомив суду, що 02.05.2020 року до обіду ОСОБА_7 приїздив до нього з пляшкою горілки, упродовж години вони спілкувалися, обвинувачений випив сам приблизно 100 гр. горілки та поїхав додому. Приблизно через 2 години, ОСОБА_7 зателефонував йому і сказав, що ОСОБА_10 зле, у чому це проявляється не зазначив. Коли свідок приїхав до обвинуваченого додому, останній зустрів його на подвір`ї, був у стані алкогольного сп`яніння, засмучений та повторював, що Ані погано. Коли вони разом зайшли до будинку, ОСОБА_10 лежала на підлозі, повністю роздягнена. Свідок злякався та вибіг з будинку, сказавши ОСОБА_7 викликати швидку. Чи була ОСОБА_10 жива та чи були на ній тілесні ушкодження сказати не може, оскільки дивився на неї лічені секунди. Коли виходив з двору до ОСОБА_7 заходив ОСОБА_14 . Свідок поїхав додому, а через 40 хвилин ОСОБА_7 знову приїхав з ОСОБА_14 . При розмові стало зрозуміло, що швидку обвинувачений досі не викликав і ОСОБА_13 примусив ОСОБА_7 зробити це в його присутності;
- свідок ОСОБА_14 вказав, що 02.05.2020 року близько 18.00 - 19.00 годин вирішив зайти до ОСОБА_7 , чув як ОСОБА_13 говорив останньому викликати швидку. Зайшовши у дім, побачив, що на підлозі лежала ОСОБА_10 повністю роздягнена, тому відразу вийшов. Потім вони разом з ОСОБА_7 поїхали додому до ОСОБА_15 і останній наполіг, щоб ОСОБА_7 викликав швидку. Зазначив, що синці на ОСОБА_10 бачив і раніше, на його думку, потерпіла боялася обвинуваченого, ніколи з ним не сперечалася, розуміла його з пів слова. Саму ОСОБА_10 ОСОБА_7 ніде не пускав, завжди її скрізь супроводжував. У стані алкогольного сп`яніння останній був агресивним, бив першу дружину. Також зазначив, що крім нього, ОСОБА_13 та жінки на ім`я ОСОБА_16 , інші особи до ОСОБА_7 не заходили. Вільного доступу до подвір`я ОСОБА_7 немає, домоволодіння огорожено парканом, на подвір`ї є собака, яка чужих у двір не пускала. Для того, щоб чужому зайти у двір, ОСОБА_7 завжди притримував собаку;
- свідок ОСОБА_17 , яка є сусідкою ОСОБА_7 вказала, що 02.05.2022 року бачила на подвір`ї ОСОБА_7 , який ходив та кричав, і нібито, плакав. Також у нього на подвір`ї бачила ОСОБА_18 та ОСОБА_13 , при цьому останній казав ОСОБА_7 викликати швидку допомогу, інакше він викличе поліцію. ОСОБА_14 у цей час сидів на подвір`ї і тримався за голову;
- свідок ОСОБА_19 пояснила, що неодноразово бачила ОСОБА_10 з синцями, де їх отримала вона не говорила, однак всі розуміли, що окрім ОСОБА_7 її більше ніхто бити не міг. Також вказала, що ОСОБА_10 завжди бачили разом з ОСОБА_7 , оскільки останній її саму не залишав;
- свідок ОСОБА_20 зазначила, що є сусідкою ОСОБА_7 . Останній бив першу дружину, яка неодноразово прибігала до свідка з синцями. Також пояснила, що ОСОБА_7 та ОСОБА_10 завжди були удвох, саму її він ніде не пускав. В день події бачила, що до ОСОБА_7 приходили ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , інших осіб не бачила;
- свідок ОСОБА_21 пояснив суду, що свідком подій 02.05.2022 року не був. За рік до даних подій приїздив до ОСОБА_7 , бачив ОСОБА_10 , яка лежала на ліжку, її тіло було вкрите синцями та гематомами. ОСОБА_7 тоді пояснив, що вони потрапили в ДТП, однак на ньому тілесних ушкоджень не було. А коли останній вийшов з кімнати, ОСОБА_10 зазналася, що її побив ОСОБА_7 .
Покази допитаних свідків є послідовними та узгоджуються між собою.
Крім того, судом першої інстанції було взято до уваги і інші докази, наявні у матеріалах кримінального провадження, зокрема:
- аудіозапис виклику ШМД, який було відтворено у суді першої інстанції, згідно якого ОСОБА_7 повідомив диспетчера про те, що дружині зле, вона впала, вдарилася головою та розбила її, втрачає свідомість;
- рапорт старшого інспектора ЧЧ Криворізького РВП ГУНП в Дніпропетровській області, згідно якого вбачається, що бригадою ШМД № 68, на підставі повідомлення від ОСОБА_7 , здійснено виїзд за адресою: АДРЕСА_1 , де виявлено ОСОБА_7 у стані алкогольного сп`яніння, який повідомив, що вбив дружину;
- протокол огляду місця події від 02.05.2020 року, під час огляду зазначеного домоволодіння на підлозі у кімнаті виявлено труп ОСОБА_10 ;
- висновок судово-медичної експертизи від 15.05.2020 року № 985, та додаткової судово-медичної експертизи, згідно яких у ОСОБА_10 виявлено не менше 28 тілесних ушкодження. Смерть потерпілої настала внаслідок шоку, множинних переломів ребер з ушкодженням легень, розривів селезінки. Всі тілесні ушкодження прижиттєві, виникли за лічені - одиничні десятки хвилин до настання смерті у короткий проміжок часу, у різній послідовності один за одним, внаслідок прямої багаторазової травматизації тупим (тупими) предметом (предметами), якими могли бути: кулак, коліно, лікоть, взута (невзута) нога, інші предмети з подібними властивостями.
Також були виявлені синці на передньо-зовнішній поверхні лівого та правого плечей, на передньо-зовнішній поверхні правого стегна, внутрішній поверхні лівого стегна, які виникли внаслідок багаторазової травматизації тупим твердим предметом (предметами) з обмеженою контактуючою поверхнею у різний проміжок часу, який міг складати від 2-3 до 8-10 діб до настання смерті.
Виявлені при судово-медичній експертизі трупа ушкодження у вигляді сполученої тупої травми грудної клітини та живота, яка представлена у вигляді множинних синців грудної клітини та живота, крововиливів у м`які тканини спини, множинних локальних двосторонніх переломів ребер з ушкодженням пристінкової та легеневої плеври, з розривом селезінки та рясною внутрішньою кровотечею в сукупності, стосовно живих осіб, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент спричинення.
Множинні синці кінцівок, крововилив правої лобної області, поверхнева забійна рана потиличної області праворуч в сукупності і окремо, стосовно живих осіб, викликають незначні скороминущі наслідки, і за цією ознакою відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Виявлені при судово-медичній експертизі трупа ушкодження у вигляді сполученої тупої травми грудної клітки та живота перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Всі інші тілесні ушкодження не мають причинного зв`язку з настанням смерті.
При судово-токсикологічному дослідженні крові трупа спирти не виявлені.
Згідно висновку додаткової судово-медичної експертизи, характер виявлених тілесних ушкоджень повністю виключають можливість їх виникнення в умовах ДТП при падінні з мототранспортного засобу на ґрунтову дорогу.
При судово-медичній експертизі трупа виявлена поверхнева забійна рана потиличної області праворуч, вона прижиттєва, виникла від дії твердого тупого предмету, не виключено при падінні з висоти власного зросту з широкою контактуючою поверхнею, та виникла в агональному періоді, невиключно при падінні на твердий тупий предмет, що підтверджується наявністю слабо-інтенсивного крововиливу в навколишніх м`яких тканинах та широкого осадження країв;
- та іншими доказами і письмовими матеріалами, в їх сукупності.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_7 , здійснюючи протиправні дії по відношенню до потерпілої ОСОБА_10 , шляхом нанесення їй численних ударів твердим тупим предметом, не виключається кулаком, коліном, ліктем, взутою (невзутою) ногою чи іншими предметами з подібними властивостями в область грудної клітки, живота, усвідомлюючи свою фізичну перевагу над потерпілою та суспільно-небезпечний характер свого діяння і передбачав, що може заподіяти тяжку шкоду здоров`ю потерпілій, та бажав настання такої шкоди у виді тяжких тілесних ушкоджень.
Дослідженими в судовому засіданні доказами встановлено наявність прямого причинного зв`язку між зазначеними вище діями ОСОБА_7 і настанням смерті потерпілої ОСОБА_10 .
Крім того, судом враховано і поведінку ОСОБА_7 після вчинення злочину і відношення до наслідків злочину, який не надав відразу медичну допомогу потерпілій і викликав швидку допомогу через наполягання свідка ОСОБА_13 .
Злочин вчинено в умовах неочевидності. Доказів спричинення ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, від яких настала її смерть, іншими особами чи у інший спосіб, аніж як встановлено стороною обвинувачення, стороною захисту надано не було.
Як свідчить проведений судом аналіз, наявні у справі докази у своїй сукупності містять дані щодо часу, мотиву, знаряддя злочину, способу застосування до потерпілої ОСОБА_10 насильства, наслідків таких дій та інших фактичних обставин злочину, які складають елементи кримінально-караного діяння і які визнані доведеними судом і викладені в мотивувальній частині вироку.
Наведеними у вироку даними спростовані твердження сторони захисту про відсутність в справі доказів вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину та про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.
Апеляційні доводи обвинуваченого про те, що у день подій ОСОБА_10 бачив живою свідок, який помер, і прокурором на надано відомостей про причини її смерті, на думку колегії суддів, не є слушними.
Так, судом було встановлено, що 02.05.2020 року до домоволодіння ОСОБА_7 заходили лише свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_14 та жінка на ім`я ОСОБА_16 . Інших сторонній осіб не було. Особа ОСОБА_16 була встановлена під час досудового розслідування ОСОБА_22 , яку допитати у судовому засіданні не виявилося можливим через смерть останньої.
При цьому, обвинуваченим не вказано, яким саме чином покази свідка ОСОБА_22 , чи причина смерті останньої, могли б підтвердити факт його невинуватості у вчиненні інкримінованого злочину.
Що стосується посилань захисника на не дослідження судом першої інстанції в судовому засіданні речових доказів та не надання для ознайомлення учасникам провадження протоколів слідчих (розшукових) дій, колегія суддів вважає їх необґрунтованими.
Як вбачається з журналу судового засідання від 26.06.2020 року, після з`ясування думки учасників кримінального провадження, було встановлено наступний обсяг доказів та порядок їх дослідження: допитати потерпілого, свідків, дослідити письмові матеріали провадження, в разі необхідності допитати експертів, після чого обвинуваченого (т.2 а.с.79).
Після закінчення дослідження визначених письмових матеріалів справи, на запитання головуючого по справі, стороною захисту було вказано, що доповнень до досліджених матеріалів кримінального провадження немає (т.2 а.с. 221 об.).
31.05.2021 року перед закінченням судового слідства, захисник та обвинувачений, на запитання суду, зазначили про можливість закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами, і можливість перейти до судових дебатів.
При цьому сторона захисту будь-яких заяв чи клопотання щодо додаткового ознайомлення чи безпосереднього дослідження інших матеріалів провадження, зокрема і речових доказів, не заявляли.
Також згідно протоколу, після завершення досудового розслідування, обвинуваченому ОСОБА_7 та його захиснику адвокат ОСОБА_8 було надано доступ до матеріалів провадження (т.1 а.с. 210). Відповідно до власноручних записів, сторона захисту була ознайомлена з наданими матеріалами в повному обсязі, заяви, клопотання відсутні.
Отже, ствердження захисника про порушення вимог ст.ст. 357, 358 КПК України, є необґрунтованими та не відповідають дійсності.
До такого ж висновку приходить колегія суддів і щодо апеляційних доводів захисника про те, що процесуальні дії проведено з порушенням суттєвих умов, а тому отримані докази є недопустимими. При цьому адвокатом ні в апеляційній скарзі, ні під час апеляційного перегляду справи не вказано, які саме процесуальні дії проведено з порушенням та в чому полягали ці порушення.
В зв`язку з викладеним, апеляційні доводи обвинуваченого та його захисника є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Аналізуючи доводи прокурора про необґрунтованість призначення обвинуваченому занадто м`якої міри покарання, колегія суддів зазначає, що відповідно з вимогами ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд повинен враховувати ступінь тяжкості скоєного злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, що скоїла злочин, повинно бути призначено покарання необхідне та достатнє для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів.
Із роз`яснень, які містяться в п. 3 постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» вбачається, що суди визначаючи ступінь тяжкості скоєного злочину, зобов`язанні виходити з класифікації злочинів, а також з особливостей конкретного злочину та обставин його скоєння (форма вини, мотив, спосіб скоєння, кількість епізодів, характер та ступінь тяжкості наслідків та інше).
Вказані вимоги Закону судом першої інстанції було дотримано в повному обсязі.
Приймаючи рішення про призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції послався на тяжкість вчиненого злочину, який відносяться до категорії тяжких, наслідки, які настали в результаті дій обвинуваченого смерть потерпілої, особу ОСОБА_7 , який раніше судимий за вчинення злочину проти життя та здоров`я особи, однак будучи звільненим від відбування покарання з випробуванням, належних висновків для себе не зробив та знову вчинив аналогічний злочин; вину свою не визнав, у скоєному не розкаявся, за місце проживання характеризується негативно, схильний до вживання алкогольних напоїв, конфліктний, агресивний, неврівноважений, як такий, що застосовував насилля до жінок, розлучений, має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, не працював, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Тому, враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_7 , слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 121 КК України, на строк - 08 років. На підставі ч.1 ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 09 років, оскільки саме такий вид та розмір покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та для запобігання вчиненню ним нових злочинів.
Також колегія суддів враховує і практику рішень Європейського суду з прав людини. Так, в справі Скополла проти Італії від 17.09.2009 року, суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Доводи, на які посилається прокурор в апеляційній скарзі, зокрема щодо даних про особу обвинуваченого, його поведінку після вчинення злочину, були взяті до уваги судом в сукупності з іншими доказами по справі.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів підстав для задоволення апеляційних скарг обвинуваченого, його захисника та прокурора - не вбачає.
Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , прокурора Криворізької північної окружної прокуратури ОСОБА_9 - залишити без задоволення.
Вирок Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 23 червня 2021 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, у кримінальному провадженні № 0000240 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст. 426 КПК України до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4