Справа № 944/1050/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/873/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу прокурора Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 19 серпня 2021 року у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Довге Стрийського району Львівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а:

вищевказаною ухвалою задоволено клопотання загальних зборів трудового колективу ДП «Фінансування інфраструктурних проектів» та звільнено ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, у зв`язку з передачею його на поруки трудового колективу ДП «Фінансування інфраструктурних проектів», за умови, що він протягом року з дня передачі його на поруки виправдає довіру колективу підприємства, не ухилятиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадського порядку.
Кримінальне провадження, про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, закрито.
Не погоджуючись з ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 19 серпня 2021 року, прокурор Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 19 серпня 2021 року скасувати та скерувати обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000867 від 12.11.2020 до Яворівського районного суду Львівської області для організації нового судового розгляду зі стадії підготовчого судового засідання.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог прокурор покликається на те, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою, постановленою з порушенням вимог кримінального закону та істотного порушення кримінального процесуального закону, оскільки обвинуваченим ОСОБА_7 формально визнано свою вину лише при завершенні досудового розслідування та чіткого усвідомлення того, що вина останнього підтверджується зібраними матеріалами кримінального провадження, експертизами та іншими доказами у справі.

На переконання апелянта, суд формально підійшов до вирішення клопотання, оскільки в судовому засіданні безпосередньо не було заслухано думку представника трудового колективу, який на момент розгляду такого клопотання міг як підтримати таке клопотання, так і заперечити проти його задоволення, що свідчить про те, що суд передчасно, без з`ясування всіх обставин, необхідних для всебічного та об`єктивного розгляду такого, безпідставно задовольнив таке клопотання.

Заслухавши доповідача, прокурора на підтримання поданої апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які вважають апеляційну скаргу безпідставною, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Частиною 1 ст. 404 КПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції в частині встановлених фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, доведеності вини обвинуваченого у його вчиненні, правильності кваліфікації його дій учасниками судового провадження не оскаржувалися. Підстав для виходу за межі апеляційної скарги в порядку ч. 2 ст. 404 КПК України колегія суддів не вбачає, у зв`язку із чим ухвала суду у зазначеній вище частині не перевіряється.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання колегії суддів, зазначених вимог суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, дотримався в повному обсязі.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 47 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та щиро покаялася, може бути звільнено від кримінальної відповідальності з передачею її на поруки колективу підприємства, установи чи організації за їхнім клопотанням за умови, що вона протягом року з дня передачі її на поруки виправдає довіру колективу, не ухилятиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадського порядку.

При цьому, виходячи з положень вказаної норми, звільнення від кримінальної відповідальності можливе лише за клопотанням колективу підприємства, установи чи організації, членом якої є особа, який здатний забезпечити проведення заходів виховного характеру та їх контроль з метою виправлення та перевиховання особи, яка звільняється від кримінальної відповідальності. Така особа має виправдати довіру колективу, а саме: дотримуватися правил внутрішнього трудового розпорядку на підприємстві, в установі чи організації, належно виконувати, покладені на неї трудові обов`язки, зобов`язання щодо своєї поведінки, взяті на загальних зборах колективу, не уникати виховного впливу колективу та своєю працею демонструвати бажання виправлятися тощо.

Відповідно до ст. 21 Кодексу законів про працю України трудовий договір є угодою між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Як вбачається з Наказу Державного підприємства «Фінансування інфраструктурних проектів» Державного агентства інфраструктурних проектів України від 2 листопада 2020 року №283к, ОСОБА_7 прийнято на посаду інженера з технічного нагляду за будівництвом служби замовника Державного підприємства «Фінансування інфраструктурних проектів» на основне місце роботи з 3 листопада 2020 року з встановленням посадового окладу згідно зі штатним розписом (а.с. 51).

Наведеним підтверджується факт працевлаштування ОСОБА_7 на Державному підприємстві «Фінансування інфраструктурних проектів», тобто те, що останній є членом трудового колективу даного підприємства.

19 травня 2021 року трудовий колектив Державного підприємства «Фінансування інфраструктурних проектів» звернувся до Яворівського районного суду Львівської області з клопотанням про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у межах кримінального провадження №0000867 від 12 листопада 2020 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, у зв`язку з передачею його на поруки трудовому колективу Державного підприємства «Фінансування інфраструктурних проектів»; закриття вказаного кримінального провадження.

Відповідно до протоколу позачергових загальних зборів трудового колективу Державного підприємства «Фінансування інфраструктурних проектів» від 12 травня 2021 року, присутніми під час зборів були 42 члени трудового колективу, які одноголосно підтримали пропозицію начальника відділу правового забезпечення ОСОБА_9 про передачу на поруки трудового колективу підприємства інженера з технічного нагляду за будівництвом ОСОБА_7 (а.с. 47). При цьому загальна кількість членів трудового колективу становить 65 осіб.

Таким чином, як видно з наведеної інформації, що підтверджується матеріалами провадження, задоволення клопотання трудового колективу Державного підприємства «Фінансування інфраструктурних проектів» про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку з передачею його на поруки є законним та обґрунтованим.

Що стосується доводів прокурора про неможливість задоволення вказаного клопотання через неявку представника трудового клопотання у судове засідання під час його вирішення, то законом не встановлено вимоги щодо обов`язкової присутності представника трудового колективу під час розгляду в суді клопотання про передачу особи на поруки.

Крім того, суд не бере до уваги доводи прокурора про незаконність рішення суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 , через те, що судом не було роз`яснено положення ст. 289 КПК України, які передбачають підстави відмови від поручительства, оскільки, як видно з ухвали Яворівського районного суду Львівської області від 19 серпня 2021 року щодо ОСОБА_7 вказані умови були зазначені в її резолютивній частині, а також згадані в протоколі позачергових загальних зборів трудового колективу Державного підприємства «Фінансування інфраструктурних проектів» від 12 травня 2021 року (а.с. 40-47), що свідчить про те, що члени вказаного колективу були поінформовані про умови взяття на поруки ОСОБА_7 та підстави відмови від такого поручительства.

Стосовно покликання прокурора на те, що ОСОБА_7 визнав свою вину формально, лише при завершенні досудового розслідування, то п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23 грудня 2005 року №12 визначено, що підставою звільнення від кримінальної відповідальності з передачею на поруки є щире розкаяння особи, яке свідчить про її бажання спокутувати провину перед колективом підприємства, установи чи організації та виправити свою поведінку. Особу, яка не визнала себе винною у вчиненні злочину, передавати на поруки не можна.

Тобто чинним законодавством не визначено строки, до якого моменту чи коли саме особа може визнати свою вину у інкримінованому їй правопорушенні. Час визнання вини не впливає на щирість такого визнання, а також не підлягає оцінці судом під час вирішення клопотання про передачу особи на поруки трудового колективу.

За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку, що ОСОБА_7 слід звільнити від кримінальної відповідальності у зв`язку з передачею його на поруки трудового колективу, а провадження у справі закрити.

Порушень кримінального процесуального закону, які б перешкодили суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване рішення під час апеляційного перегляду справи не встановлено.

Ухвала суду є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а тому в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а ухвалу суду першої інстанції, - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 19 серпня 2021 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4