У Х В А Л А

24.05.2022 року місто Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0001030 від 21.09.2020 року, за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 307 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Прокурор відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, яке було вилучено в ході проведення санкціонованого обшуку від 17.05.2022 транспортного засобу марки «VOLKSWAGEN» моделі «POLO», номерний знак НОМЕР_1 , який перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та який на праві приватної власності належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Подане клопотання обґрунтовує тим, що 21.09.2020 в ході оперативно-розшукових заходів, отримано інформацію про те, що особа ОСОБА_6 спільно за попередньою змовою з особою ОСОБА_7 організувала мережу збуту наркотичних засобів, а саме «метамфетаміну» серед наркозалежних осіб Ужгородського району.
Відомості про дану подію зареєстровано в СУ ГУ НП в Закарпатській області за № 0001030 від 21.09.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України.

У ході проведення санкціонованого обшуку на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 22.04.2022 (справа № 308/11413/21) проведено обшук транспортного засобу марки «VOLKSWAGEN» моделі «POLO», номерний знак НОМЕР_1 , який перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та який на праві приватної власності належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в ході якого вилучено вищевказаний автомобіль.
17.05.2022 старшим слідчим в ОВС відділу СУ ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_8 вищеперераховані речі визнано речовими доказами по кримінальному провадженню № 0001030 від 21.09.2020, про що винесено відповідну постанову.

Прокурор зазначає, що автомобіль марки «VOLKSWAGEN» моделі «POLO», номерний знак НОМЕР_1 має значення речового доказу у даному кримінальному провадженні та необхідний для проведення ряду експертиз, проведення необхідних процесуальних дій, а тому виникає необхідність у накладенні арешту на вищевказане тимчасово вилучене майно.

17.05.2022 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України.

В судовому засіданні прокурор прокурор не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримав, просив задвольнити.

Власник майна та його представник в судове засідання не з`явилися. Адвокат ОСОБА_9 подав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі, а також заяву, в якій просить відмовити в задоволенні клопотання у зв`язку з його безпідставністю та необгрунтованістю. Зокрема звертає увагу на те, що власником вилученого транспортного засобу є ОСОБА_5 , який не є підозрюваним у даному кримінальному провадженні. Також зазначає, що вилучений транспортний засіб не відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України.

Вивчивши зміст клопотання, дослідивши додані до нього матеріали, слідчий суддя встановив наступні обставини.

Органом досудового слідства СВ в ОВС відділу СУ ГУ НП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження за № 0001030 від 21.09.2020 року, за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 307 КК України.

В рамках даного кримінального провадження 17.05.2022 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України.

З клопотання встановлено, що в ході проведення санкціонованого обшуку на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 22.04.2022 (справа № 308/11413/21) проведено обшук транспортного засобу марки «VOLKSWAGEN» моделі «POLO», номерний знак НОМЕР_1 , який перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та який на праві приватної власності належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в ході якого вилучено вищевказаний автомобіль.
17.05.2022 старшим слідчим в ОВС відділу СУ ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_8 вказане майно визнано речовими доказами по кримінальному провадженню № 0001030 від 21.09.2020, про що винесено відповідну постанову.

Сторона кримінального провадження прокурор ставить питання про застосування в рамках даного кримінального провадження заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту на вилучене майно з тих підстав, що вилучена річ є предметами злочинної діяльності.

Власник майна заперечив проти задоволення клопотання.

Згідно зі ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

При цьому за загальними правилами застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначеними ст. 132 КПК України, для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні, а застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

За приписами ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Оцінивши вищенаведене, враховуючи, що стороною кримінального провадження прокурором не наведено правових підстав для застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, як і не доведено, що в подальшому вказаний у клопотанні транспортний засіб може слугувати речовим доказом у кримінальному провадженні, не надано жодних доказів того, що т/з використовувався підозрюваним ОСОБА_4 для вчинення кримінального правопорушення, не надано жодних доказів, що такий містить будь-які сліди злочину, натомість встановлено, що законним власником автомобіля є інша особа, а саме: ОСОБА_5 , який не є підозрюваним у даному кримінальному провадженні, тому слідчий суддя відмовляє в клопотанні про накладення арешту на вказане майно у звязку з необгрунтованістю клопотання і вважає, що таке втручання у права та інтереси власника майна буде незаконним.

Керуючись ст.ст. 170, 171-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0001030 від 21.09.2020 року, за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 307 КК України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її постановлення.

Повний текст ухвали складено 25.05.2022 року.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області ОСОБА_1