1Справа № 335/2263/22 1-кс/335/1122/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 травня 2022 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у залі суду у м. Запоріжжі клопотання слідчого СВ Відділу поліції №1 Запорізького районного управління поліції ГУ Національної поліції в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна, подане в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000387 від 19.04.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 189 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, в обґрунтування якого зазначив, що СВ Відділу поліції №1 Запорізького районного управління поліції ГУ Національної поліції в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000387 від 19.04.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 189 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом ЗМНО ОСОБА_4 від 24.04.2004 року, ОСОБА_5 , належить житловий будинок АДРЕСА_1 .

В жовтні 2004 року ОСОБА_6 звернувся до свого батька ОСОБА_5 з проханням виступити майновим поручителем за кредитним договором, який він планував укласти з Акціонерним банком «Металург», запевнивши його, що це проста формальність, тому останній погодився і виступив майновим поручителем за кредитним договором № 08-04/0396-К від 14.10.2004 року, підписавши іпотечний договір №08-04/0396-МП від 14.10.2004 року, посвідчений приватним нотаріусом ЗМНО ОСОБА_7 , за яким передав АБ «Металург» в іпотеку належний йому будинок АДРЕСА_1 .

Вподальшому на прохання сина ОСОБА_5 повторно виступив майновим поручителем за кредитним договором №32-11-05/0125-К від 24.11.2005 року, укладеним між ОСОБА_6 та АБ „Металург, на теперішній час - ПАТ „МетаБанк, уклавши 24.11.2005 року з Банком іпотечний договір №32-11-05/0125-МП/К, посвідчений приватним нотаріусом ЗМНО ОСОБА_7 , за умовами якого передав в іпотеку банку належний йому на праві власності будинок АДРЕСА_1 .

На прохання сина він також підписував договори про внесення змін до нотаріально посвідченого іпотечного договору № 32-11-05/0125- МП/К від 24.11.2005 року, а саме: 29.05.2006 року - договір № 1; 07.07.2006 року - договір № 2; 24.11.2006 року - договір № 3; 15.01.2007 року - договір № 4; 17.05.2007 року - договір № 5, якими передбачалися введення та збільшення штрафів, які потерпілий мав сплачувати банку за порушення ОСОБА_6 виконання зобов`язань за кредитним договором, а з них випливало, що сума боргу за кредитом збільшується.

Потерпілий зрозумів, що син не виконує свої зобов`язання перед банком належним чином і в травні 2007 року повідомив йому, що більше не стане виступати поручителем за його кредитами, жодних договорів не підпише, оскільки може залишитись без свого майна.

Разом з тим, в червні 2007 року ОСОБА_6 знов запропонував батьку ОСОБА_5 виступити майновим поручителем у кредитному договорі між ним та АБ «Металург» для отримання ним кредиту на суму 2 500 000,00 гривень для ведення поточної підприємницької діяльності, шляхом передання в іпотеку АБ «Металург» нерухомого майна - житлового будинку АДРЕСА_1 .

Отримавши відмову, ОСОБА_6 , маючи умисел на примушування потерпілого до виконання цивільно-правових зобов`язань, тобто вимоги виконати договір, угоду чи інше цивільно-правове зобов`язання з погрозою насильства над потерпілим, діючи на протязі тривалого часу, шляхом залякування та погроз застосування фізичного насильства та психологічного впливу, примусив потерпілого вступити в правовідносини з АБ «Металург» та укласти іпотечний договір № 32-11-07/0104-МП/К від 30.07.2007 року, згідно з яким ОСОБА_5 передав іпотекодержателю - АБ «Металург» належне йому на праві власності нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , до складу якого входить: житловий будинок літ. В-2, цегла, житловою площею 158,1 кв. м.; ворота № 7; паркани № № 6, 9, 10; хвіртка № 8; замощення І; навіс Г; вольєр Д; загальною площею 217, 4 кв. м., площа земельної ділянки 497 кв. м. До складу предмети іпотеки також входило інше майно, у тому числі металопластикові вікна та двері, броньовані двері, підлога з підігрівом, камін, кондиціонери, імпортна сантехніка, в тому числі душові кабіни, газовий котел, супутникове обладнання, система відеонагляду, яке знаходиться у вищевказаному жилому будинку, не маючи при цьому статусу нерухомого майна.

Крім того, потерпілий під впливом ОСОБА_6 уклав договір поруки № 32-11-07/0104-К/П-1 від 26.06.2007 року. Вказані договори забезпечували виконання зобов`язань ОСОБА_6 за кредитним договором №32-1107/0104-К, укладеним ним 26.06.2007 року з АБ «Металург». На підставі договору іпотеки, іпотекодержатель - АБ «Металург» видав ОСОБА_6 кредит на суму 2 500 000, 00 гривень.

Крім того, ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що він має психологічний вплив на батька, вирішив знову примусити його до виконання цивільно-правових зобов`язань, при аналогічних обставинах.

Так, вподальшому погрожуючи потерпілому застосувати насильство, ОСОБА_6 примусив ОСОБА_5 підписати договори № 1 від 11.02.2008 року, № 2 від 23.12.2008 року, № 3 від 05.03.2009 року, № 4 від 18.02.2010 року про внесення змін до нотаріально посвідченого іпотечного договору №32-11-07/0104-МП/К від 30.07.2007.

Більш того, в лютому 2008 року ОСОБА_6 , плануючи укласти новий кредитний договір з АБ «Металург» знову примусив потерпілого до виконання цивільно-правових зобов`язань.

Отримавши відмову, ОСОБА_6 , маючи умисел на примушування потерпілого до виконання цивільно-правових зобов`язань, тобто вимоги виконати договір, угоду чи інше цивільно-правове зобов`язання, плануючи укласти новий кредитний договір з АБ «Металург» з погрозою насильства, шляхом залякування та погроз застосування фізичного насильства та психологічного впливу, а також із застосуванням насильства, що не є небезпечним для його життя і здоров`я, повторно примусив потерпілого вступити в правовідносини з АБ «Металург» та укласти 11.02.2008 року два нові іпотечні договори, а саме:

- іпотечний договір № 32-11-08/0013-МП/К-1 від 11.02.2008, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_8 , зареєстровано в реєстрі за № 715, згідно якого ОСОБА_5 передав іпотекодержателю - АБ «Металург» належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме: жилий будинок літ. В-2, площею 158,1 кв.м., ворота №7; паркани № №6, 9, 10; хвіртка № 8; замощення І; навіс Г; вольєр Д, загальною площею 217,4 кв. м., площа земельної ділянки 497 кв.м. До складу предмета іпотеки також входило інше майно, у тому числі металопластикові вікна та двері, броньовані двері, підлога з підігрівом, камін, кондиціонери, імпортна сантехніка, в тому числі, душові кабіни, газовий котел, супутникове обладнання, система відеонагляду, сигналізація, ворота з дистанційним керуванням, яке знаходиться в вищевказаній іпотеці, не маючи при цьому статусу нерухомого майна. Місцезнаходження нерухомого майна: АДРЕСА_1 .

- іпотечний договір № 32-11-08/0013-МП/К-2 від 11.02.2008, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_8 , зареєстровано в реєстрі за № 717, згідно якого потерпілий передав іпотекодержателю - АБ «Металург» належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме жилий будинок АДРЕСА_2 .

Крім того, шляхом залякування та погроз застосування фізичного насильства та психологічного впливу щодо потерпілого, ОСОБА_9 примусив його підписати договір поруки № 32-11-08/0013-К/П-1 від 11.02.2008 року. Зазначені іпотечні договори та договір поруки забезпечували виконання ОСОБА_6 зобов`язань за кредитним договором № 32-1108/0013-К від 11.02.2008 року, за умовами якого іпотекодержатель - АБ «Металург» видав ОСОБА_10 кредит на суму 1 500 000, 00 гривень.

Крім того, ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що він має психологічний вплив на потерпілого, примушував останнього до виконання цивільно-правових зобов`язань, при аналогічних обставинах. Так, в подальшому погрожуючи йому застосувати насильство, ОСОБА_6 примусив потерпілого підписати договори № 1 від 11.02.2008, № 2 від 23.12.2008, № 3 від 05.03.2009, № 4 від 18.02.2010 про внесення змін до нотаріально посвідченого іпотечного договору №32-11-07/0104-МП/К від 30.07.2007.

Крім того, в подальшому всі підписані потерпілим документи в інтересах ОСОБА_6 потерпілий укладав не за своєю волею, а за примушуванням, в тому числі договір № 1 від 31.08.2009 про внесення змін до нотаріально посвідченого іпотечного договору №32-11-08/0013-МП/К-1 від 11 лютого 2008 року, а також договір № 2 від 18.02.2010 про внесення змін до іпотечного договору №32-11-08/0013-МП/К-1 від 11 лютого 2008 року.

На теперішній час житловий будинок АДРЕСА_1 є єдиним належним потерпілому ОСОБА_5 на праві власності житлом.

В ході досудового розслідування проведено слідчі дії, в ході яких встановлено, що зазначене майно, яке належить ОСОБА_5 може бути предметом вчинення кримінального правопорушення.

Посилаючись на необхідність збереження речових доказів, з метою запобігання втрати потерпілим належного йому нерухомого майна, слідчий просить накласти арешт на жилий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; житловою площею 158,1 кв.м., ворота №7, паркани № 6,9,10; хвіртка № 8; замощення І; навіс Г; вольєр Д; загальною площею 217,4 кв.м., площа земельної ділянки 497 кв.м., а також інше майно, що належить ОСОБА_5 , у тому числі металопластикові вікна та двері, броньовані двері, підлога з підігрівом, камін, кондиціонери, імпортна сантехніка, в тому числі душові кабіни, газовий котел, супутникове обладнання, система відео спостереження, сигналізація, ворота з дистанційним керуванням, що не мають статусу нерухомого майна, шляхом заборони будь-яким чином розпоряджатися вказаним майно, у тому числі укладати будь-які цивільно-правові договори із вказаним майном та здійснювати його реалізацію.

Прокурор та слідчий суду подали письмові заяви про розгляд клопотання у їх відсутність, відповідно до яких клопотання підтримали та просили задовольнити.

На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України, розгляд клопотання проведено без фіксації судового процесу технічними засобами.

Дослідивши клопотання, матеріали, якими обґрунтовано доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження, в тому числі, є арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України , арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

З поданих матеріалів клопотання, слідчим суддею встановлено, що у даному кримінальному провадженні 20.04.2022 року проведений огляд жилого будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та 20.04.2022 року жилий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; житловою площею 158,1 кв.м., ворота №7, паркани № 6,9,10; хвіртка № 8; замощення І; навіс Г; вольєр Д; загальною площею 217,4 кв.м., площа земельної ділянки 497 кв.м., металопластикові вікна та двері, броньовані двері, підлога з підігрівом, камін, кондиціонери, імпортна сантехніка, в тому числі душові кабіни, газовий котел, супутникове обладнання, система відео спостереження, сигналізація, ворота з дистанційним керуванням визнані речовими доказами по кримінальному провадженню.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

При вирішенні клопотання слідчий суддя керується вимогами ч. 2 ст. 173 КПК України та враховує правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна, яке є власністю потерпілого.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

На переконання слідчого судді, з урахуванням обставин вчинення кримінального правопорушення та предмету посягання, застосування заходу забезпечення даного кримінального провадження у вигляді арешту зазначеного у клопотанні майна, відповідає потребам досудового розслідування і дані потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та свободи третьої особи власника майна.

При цьому, слідчий суддя враховує, що на даний час органом досудового розслідування перевіряються обставини щодо примушування потерпілого шляхом залякування та погроз до укладання цивільно-правових угод щодо відчуження належного йому майна, для виконання боргових зобов`язань іншої особи.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Беручи до уваги, що матеріали кримінального провадження, додані до клопотання, містять достатні дані для висновку, що зазначене у клопотанні майно, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та, з метою збереження речових доказів та запобігання його відчуження, пошкодження, псування, знищення, перетворення, слідчий суддя вважає за необхідне накласти арешт на зазначене у клопотанні майно із забороною будь-яким чином розпоряджатися вказаним майном у спосіб, про який зазначив слідчий.

Керуючись вимогами ст.ст. 131, 132, 170, 172, 173, 175, 309, 369, 372 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на жилий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; житловою площею 158,1 кв.м., ворота №7, паркани № 6,9,10; хвіртка № 8; замощення І; навіс Г; вольєр Д; загальною площею 217,4 кв.м., площа земельної ділянки 497 кв.м., а також інше майно, що належить ОСОБА_5 , у тому числі металопластикові вікна та двері, броньовані двері, підлога з підігрівом, камін, кондиціонери, імпортна сантехніка, в тому числі душові кабіни, газовий котел, супутникове обладнання, система відео спостереження, сигналізація, ворота з дистанційним керуванням, що не мають статусу нерухомого майна, шляхом заборони будь-яким чином розпоряджатися вказаним майно, у тому числі укладати будь-які цивільно-правові договори із вказаним майном та здійснювати його реалізацію.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1