Справа № 756/2374/22
Номер провадження № 1-кс/756/569/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2022 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі слідчого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 5 Оболонського районного суду міста Києва клопотання прокурора, яке подане в рамках кримінального провадження, внесеного 21.05.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003227, про арешт майна,

УСТАНОВИВ:
21.02.2022 до Оболонського районного суду міста Києва надійшло клопотання прокурора Оболонської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , яке подане в рамках кримінального провадження, внесеного 21.05.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003227.

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що група осіб, у невстановлений час та місці, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, за попередньою змовою, незаконно заволоділи квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності належала ОСОБА_4 , яка 12.08.2006 померла, та ОСОБА_5 .

На думку прокурора, наведені обставини свідчать про те, що наразі є необхідність в накладенні арешту на вказану квартиру, оскільки вона відповідає ознакам речових доказів.

У зв`язку з чим прокурор просить накласти арешт на нерухоме майно квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_6 , шляхом заборони користування, відчуження та розпорядження.

У судове засідання прокурор не з`явився, але надав заяву згідно з якою просив розглядати клопотання у його відсутність та просив задовольнити клопотання з підстав викладених у ньому.

Прокурор також у клопотанні просив розглянути питання про накладення арешту на майно, за відсутності власника, посилаючись на ч. 2 ст. 172 КПК України, оскільки це є необхідним задля забезпечення арешту майна. У зв`язку з чим судом було задоволено цю заяву, а отже розгляд клопотання про накладення арешту відбувався без виклику та повідомлення власника, тобто третьої особи, питання про накладення арешту на чиє майно ставиться в клопотанні прокурора.

Дослідивши клопотання та надані докази, суд установив наступні обставини.

Як встановлено у судовому засіданні, органом досудового розслідування, яким є Слідчий відділ Оболонського управління поліції ГУНП у місті Києві, здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні, яке внесено 21.05.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003227. Процесуальне керівництво здійснює Оболонська окружна прокуратура міста Києва. Кримінальне провадження зареєстроване за тим фактом, група осіб, у невстановлений час та місці, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, за попередньою змовою, незаконно заволоділи квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності належала ОСОБА_4 , яка 12.08.2006 померла та ОСОБА_5 .

З матеріалів справи убачається, що 22.07.2021 приватний нотаріус ОСОБА_7 вніс в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно договір дарування від 21.04.2010, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_8 . Згідно із вказаним договором ОСОБА_4 та ОСОБА_5 подарували вказану квартиру ОСОБА_9 .

До створення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме до 01 січня 2013 року, право власності реєструвалося в «Київському міському бюро технічної інвентаризації», однак з інформаційного листа убачається, що договір право власності на квартиру в вказаній установі не реєструвався.

Надані матеріли також свідчать, що договір зареєстрований було посвідчено нотаріусом 21.04.2010, однак ОСОБА_4 , померла ще 12.08.2006, а отже не могла підписати вказаний договір.

Тож, наразі, суд погоджується з тим, що договір купівлі-продажу від 21.04.2010, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_8 , предметом якого стала квартира за адресою: АДРЕСА_1 , має ознаки підроблення, а ОСОБА_9 , який ніби став власником квартири, не є реальним власником, а лише задіяний в шахрайській схемі відчуження нерухомого майна.

Вирішуючи питання про накладення арешту, слід також урахувати, що вже 26.08.2021 вказану квартиру було перереєстровано на іншу особу ОСОБА_6 .

Крім того, під час досудового розслідування було допитано свідків, які мешкають за адресою: АДРЕСА_1 , а саме ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , тобто мешкають поряд із квартирою, якою шахрайським способом заволоділи невстановлені особи. Зокрема, як вбачається з протоколів допитів наведених свідків, після смерті ОСОБА_4 в квартирі мешкав лише ОСОБА_5 . Про намір якого продажу квартиру свідкам не відомо. При цьому свідкам відомо, що одного разу ОСОБА_4 повернувся з роботи, однак не міг потрапити в квартиру, оскільки в квартирі за його відсутності було замінено замки, та через ці обставини проживав на роботі.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно зі ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1-4 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Отже, суд уважає доведеним, що наразі об`єкт нерухомого майна є доказом у кримінальному провадженні за № 0003227, оскільки є безпосереднім об`єктом шахрайських дій невстановлених осіб, а отже самостійно або у сукупності з іншими доказами може доводити певні обставини чи вказувати на їх існування. Крім того, не вжиття заходів із забезпечення кримінального провадження, як то арешт на вказане майно, дійсно може, у подальшому, зробити неможливим відновлення стану майна, тобто призведе до його незаконного відчуження.

Ураховуючи викладене, на думку суду, клопотання, яке подане в рамках кримінального провадження, внесеного 21.05.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003227, про арешт майна слід задовольнити задля збереження стану речового доказу, а отже слід заборонити на час досудового розслідування відчужувати, розпоряджатись та користуватись вказаним майном будь-яким особам.

Керуючись статтями 7, 110, 131, 132, 167-168, 170-173, 175, 369-372, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора, яке подане в рамках кримінального провадження, внесеного 21.05.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003227, про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт у кримінальному провадженні, внесеного 21.05.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003227, на нерухоме майно, а саме квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заборонити на час досудового розслідування кримінального провадження № 0003227 відчужувати, користуватись та розпоряджатись вказаним майном будь-яким особам.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Копію ухвали надати прокурору, а також надіслати слідчому та третій особі, щодо майна якої було вирішено питання про арешт майна.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1