Єдиний унікальний номер 722/687/22
Номер провадження 1-в/722/81/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2022 року Сокирянський районний суд Чернівецької області
в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокиряни клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі,
ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до Сокирянського районного суду Чернівецької області з вказаним вище клопотанням, в якому просив на підставі ст.81 КК України звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі.
Засуджений ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву про розгляд клопотання за його відсутності.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого, вказуючи, що він не досяг необхідного ступеня виправлення, а тому не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

Представник ДУ «Сокирянська виправна колонія (№67)» ОСОБА_5 та заступник голови спостережної комісії Дністровської райдержадміністрації ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилися, подавши до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. При цьому, представник виправної колонії заперечив щодо задоволення клопотання, посилаючись на те, що засуджений ОСОБА_4 відбуваючи міру покарання за вчинення умисного тяжкого злочину, не досяг необхідного ступеню виправлення, а заступник голови спостережної комісії вирішення клопотання залишив на розсуд суду.
Заслухавши думку прокурора та враховуючи заяви учасників процесу, дослідивши письмові документи, додані до клопотання та частково матеріали особової справи засудженого суд вважає, що клопотання засудженого ОСОБА_4 задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Таким чином, виходячи із вказаної норми кримінального закону, застосування умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування як основного, так і додаткового покарання, є виключною дискрецією суду.

Пунктом 2 частини 3 ст.81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим, не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Маріуполя Донецької області, засуджений вироком Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 08.11.2016 року від 08.11.2016 року за ст. ст.187 ч.2, 69 КК України до п`яти років позбавлення волі. Відповідно до ст. 75 ч.1; ст.76 ч.1 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки.

Вироком Донецького апеляційного суду від 09.12.2019 року вирок Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 08.11.2016 року в частині призначеного покарання скасовано, ОСОБА_4 визнано винуватим та призначено покарання за ч.2 ст.187 КК України у виді позбавлення волі строком на сім років з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві власності. На підставі ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України №838-VІІІ від 26.11.2015 року в строк відбування покарання зараховано строк його попереднього ув`язнення з 01.04.2014 року по 08.08.2015 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В решті вирок залишено без змін.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 відраховано з моменту його фактичного затримання.

Постановою Верховного суду від 25.06.2020 року вирок Донецького Апеляційного суду від 09.12.2019 року залишено без змін.

Згідно розпорядження Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 17.12.2019 року вирок набрав законної сили 09.12.2019 року.

Згідно протоколу затримання засудженої особи від 09.01.2020 року, засудженого ОСОБА_4 затримано 09.01.2020 року.

Відповідно початок строку відбування покарання засудженого ОСОБА_4 26.04.2024 року.

Станом на час розгляду судом клопотання, засуджений ОСОБА_4 відбув 2 років 4 місяці 21 день позбавлення волі, зарахований засудженому строк, на підставі ч.5 ст.72 КК України становить 2 роки 08 місяців 14 днів, тобто в загальному відбутий засудженим строк становить 5 років 1 місяць 5 днів позбавлення волі, що є більше ніж дві третіх строку покарання, призначеного судом.

Невідбутий засудженим ОСОБА_4 строк покарання у виді позбавлення волі, станом на час постановлення судом даної ухвали, становить 1 рік 10 місяців 27 днів.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року (далі Постанова №2), умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття рішення при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст.81 КК).

Тобто, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому, основним і вирішальним є не факт відбуття визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.

Відповідно до Постанови № 2, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання.

Головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи, а висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен засновуватись на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.

Відповідно до п.17 Постанови №2 під час судового розгляду питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання суди повинні ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Із досліджених в судовому засіданні письмових матеріалів клопотання та особової справи засудженого судом встановлено, що ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі перебуває з 09.01.2020 року.
За час перебування в слідчому ізоляторі в м.Маріуполя Донецької області до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Заохочень не мав.

З 24.07.2020 року відбував міру кримінального покарання в «Торецькій виправній колонії (№2)» Донецької області. За час перебування в даній установі зарекомендував себе з посередньої сторони, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. В двох випадках заохочувався.

З 10.04.2022 року відбуває міру кримінального покарання в державній установі «Сокирянська виправна колонія(№67)».

По прибуттю до установи та на даний час до будь-яких оплачуваних робіт не залучався у зв`язку із стійким небажанням працювати. З приводу працевлаштування до персоналу установи не звертався.

За час перебування в установі до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Не заохочувався.
По відношенню до персоналу установи напоказ тактовний. У відношенні до інших засуджених вживчивий, стосунки підтримує із засудженими різної спрямованості. Роботи із самообслуговування та з благоустрою установи виконання покарань виконує неохоче та лише під контролем. Намагається утримувати в чистоті та порядку своє спальне місце та приліжкову тумбочку. Не завжди має охайний зовнішній вигляд. Заходи виховного характеру, які проводяться у відділенні відвідує в якості спостерігача, належних висновків для себе не робить.

Участі в програмах диференційованого виховного впливу не приймає.
Відповідно до статей 110 та 112 Кримінально-виконавчого кодексу України соціально-корисні зв`язки на волі підтримує. Взаємовідносини із рідними добрі.

Матеріальних збитків завданих злочином не має. Згідно з вироком суду свою вину у скоєному злочині визнав.

Як вже зазначалося судом, відповідно до ч.2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування ст.81 КК України.

Тобто, умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і ці дані оцінюються в їх сукупності.

Сумлінна поведінка повинна полягати у дотриманні засудженим правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни.

Згідно розділу ІІІ Положення про відділення соціально-психологічної служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №2300/5 від 04.11.2014 року, в обов`язки начальника відділення соціально-психологічної служби входить вивчення особистості засуджених, аналізування стану виконання індивідуальних програм роботи із засудженими та періодичне здійснювання оцінки ступеня виправлення засуджених.

Соціально-виховна та психологічна робота із засудженими здійснюється відповідно до індивідуальних програм, які складаються за результатами медичного обстеження, психодіагностики і психолого-педагогічного вивчення, кримінологічної, кримінально-правової характеристики, оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення та реалізуються, в тому числі за допомогою програм диференційованого виховного впливу.

Ступінь виправлення засуджених визначається з урахуванням оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення та стану реалізації індивідуальної програми соціально-виховної роботи із засудженим.

Корисна ініціатива засуджених реалізується шляхом їх участі у програмах диференційованого виховного впливу, роботі гуртків за інтересами (прикладної творчості, художньої самодіяльності тощо) та у спортивних секціях, порядок роботи яких затверджується наказом начальника установи.

Згідно Витягів з протоколу №20 від 25.08.2020 року, протоколу №25 від 04.11.2020 року та протоколу №2 від 11.01022 року засідання комісії Державної установи «Торецька виправна колонія (№2)», засудженому ОСОБА_4 відмовлено в переведенні до ДСР, застосуванні ст.ст.82,81 КК України як особі, яка не довела що стає, стала на шлях виправлення та довела своє виправлення, відповідно.

Враховуючи наведені вище вимоги кримінального закону та встановлені обставини в їх сукупності, характеризуючі дані про особу засудженого, суд вважає, що ОСОБА_4 не довів свого виправлення, а тому не заслуговує на застосування щодо нього умовно-дострокового звільнення.

Суд вважає, що лише перебуваючи під пильним контролем з боку працівників установи виконання покарань, ОСОБА_4 може зазнати позитивних змін, що відповідатиме меті призначеного покарання.

При цьому, наявність у засудженого двох заохочень не свідчать про доведення засудженим свого виправлення та не є підставами для можливості звільнення його умовно-достроково, в розумінні ст.81 КК України.
На підставі ст.81 КК України, ст.ст.6, 102, 107, 118 КВК України, керуючись ст.ст.369-372, 376, 392, 395, 537, 539 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляції через Сокирянський районний суд Чернівецької області, а засудженим в той же строк з дня вручення йому повного тексту копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали складено 02.06.2022 року