Справа № 307/1023/22
Провадження № 1-кс/307/249/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2022 року м. Тячів

Слідчий суддя Тячівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю дізнавача ОСОБА_3 , володільця ОСОБА_4 , його представника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши клопотання дізнавача СД Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

Дізнавач СД Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 за погодженням з прокурором Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_6 звернулася до суду із клопотанням про арешт майна.
В обґрунтування клопотання посилається на те, що в провадженні СД Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000332 від 19.03.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України.

Вказує на те, що надійшло повідомлення від оперуповноваженого СКП Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області про те, що ним разом з іншим працівником поліції 18 березня 2022 року, близько 19 години, було здійснено перевірку осіб-переселенців, які не стали на військовий облік до Тячівського РВК та проживають у готельному комплексі «Форель» в смт. Буштино, Тячівського району, та виявлено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . мешканця АДРЕСА_1 , в якого в користуванні перебуває автомобіль марки «LAND ROVER Range Rover 4.4 TD», державний номерний знак НОМЕР_1 . Перевіривши номерні знаки в базі ІПНП встановлено, що останні не зареєстровані. Також, ОСОБА_4 повідомив, що автомобіль не розмитнений на території України і надав для перевірки документ про ідентифікацію вказаного автомобіля із Швейцарії, який викликав сумнів у достовірності. 18 березня 2022 року було вилучено автомобіль марки «LAND ROVER Range Rover 4.4 TD», державний номерний знак НОМЕР_1 , та документ про ідентифікацію вказаного автомобіля.

18 березня 2022 року вказаний вище автомобіль та документ про його ідентифікацію постановою дізнавача визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

З огляду на те, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні дізнавача, а також те, що у разі задоволення вказаного клопотання може бути виконане завдання арешту, передбаченого ч. 1 ст. 170 КПК України, тобто запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження з метою забезпечення збереження речових доказів, задля захисту особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, дізнавач просить клопотання задовольнити та накласти арешт на автомобіль марки «LAND ROVER Range Rover 4.4 TD», державний номерний знак НОМЕР_1 , та документ про його ідентифікацію.

Дізнавач ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання про арешт майна підтримала та просить його задовольнити. Додатково пояснила, що інший дізнавач їй повідомив, що в ході огляду автомобіля за згодою володільця ОСОБА_4 були вилучені також ключі запалювання від вилученого автомобілямарки «LAND ROVER»,

Володілець майна ОСОБА_4 в судовому засіданні просить в задоволенні клопотання дізнавача про арешт майна відмовити. Пояснив, що 19 лютого 2022 року ним у Швейцарії був придбаний автомобільмарки «LAND ROVER», номер кузова НОМЕР_2 , який в подальшому був знятий з обліку в Швейцарії. Він хотів розмитнити даний автомобіль, але не встиг, так як почалися воєнні дії в Україні. Українські номерні знаки на свій автомобіль він поклав з іншого автомобіля, щоб добратися з Харкова до західного регіону України з метою збереження сім`ї та майна.
Представник володільця майна адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні просить в задоволенні клопотання дізнавача про арешт майна відмовити, у зв`язку з його безпідставністю.
Розглянувши клопотання суд приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні СД Тячівського РВП ГУНП України в Закарпатській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000332 від 19.03.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України.

Постановою дізнавача СД Тячівського РВП ГУНП України в Закарпатській області від 18 березня 2022 року автомобіль марки LAND ROVER Range Rover 4.4 TD», державний номерний знак НОМЕР_1 , та документ про його ідентифікацію, визнані речовими доказами.

Згідно реєстраційного документу (8079625), фактури VO-03-2022 володільцем автомобіля марки «LAND ROVER Range Rover 4.4 TD», номер кузова НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 , зазначений ОСОБА_7 .

Відповідно до ст.131 КПК України заходи кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості провадження.

Згідно з ч.5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Як вбачається зі змісту ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення; існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; правову підставу для арешту майна, можливість використання останнього, як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як зазначено в ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя враховує правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, що передбачено ч.2 ст.173 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року за №3477-ІV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

В рішеннях ЄСПЛ у справах Амор проти Франції, Колишній король Греції та інші проти Греції, Спорронг та Льорнрот проти Швеції констатовано, що перша та найважливіша вимога ст.1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним. Крім того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції. Суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням справедливого балансу між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.

Відповідно до ч.4 ст.358 КК України, за якою внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, передбачена кримінальна відповідальність за використання завідомо підробленого документа.

Згідно ч.3 ст.132 КПК України застосування арешту, як одного із заходів забезпечення кримінального провадження, не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

В поданому до суду клопотанні не наведено жодних аргументованих доводів щодо наявності обставин визначених ч.3 ст.132 КПК України, недоведеність яких усуває застосування заходів забезпечення кримінального провадження в частині накладення арешту на автомобіль марки «LAND ROVER Range Rover 4.4 TD», номер кузова НОМЕР_2 , який знаходиться у володінні ОСОБА_8 ..

Крім того, дізнавачем не доведено яким саме чином існує сукупність підстав чи підозри вважати, що автомобіль марки «LAND ROVER Range Rover 4.4 TD», номер кузова НОМЕР_2 , є доказом кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, підлягає спеціальній конфіскації, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

При цьому, слідчий суддя вважає, що матеріалами клопотання доведено, що зазначене кримінальне правопорушення було вчинено, правову підставу для накладення арешту на реєстраційний документ щодо ідентифікації автомобіля та можливість використання зазначеного документу як доказу в даному кримінальному провадженні.

На даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси володільця майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

А тому, слідчий суддя вважає, що клопотання дізнавача СД Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області слід задовольнити частково, накласти арешт на реєстраційний документ (8079625) щодо ідентифікації автомобіля марки «LAND ROVER Range Rover 4.4 TD», номер кузова SAL GA2 JF5 DA1 003 07, номерний знак НОМЕР_3 , шляхом заборони розпорядження, відчуження, та користування вказаним документом, а в решті вимог клопотання відмовити.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 132, 170-173 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Клопотання дізнавача СД Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області задовольнити частково.

Накласти арешт на реєстраційний документ (8079625) щодо ідентифікації автомобіля марки «LAND ROVER Range Rover 4.4 TD», номер кузова НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 , шляхом заборони розпорядження, відчуження, та користування вказаним документом.

В решті вимог клопотання відмовити.

Копію ухвали направити дізнавачу, прокурору.
Ухвала підлягає негайному виконанню дізнавачем.
Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення.
Повний текст ухвали складено та оголошено 24 березня 2022 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1