Справа № 592/6115/21
Провадження № 1-кп/592/143/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 липня 2022 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми кримінальне провадження № 0000533, відомості за яким 07.03.2021 року були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Черевані, Глобинського р-ну, Полтавської обл. , проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , пенсіонерки, яка має вищу інженерну освіту, вдови, громадянки України, українки, раніше не судимої, РНОКПП НОМЕР_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченої: ОСОБА_3 ,

захисників: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

потерпілої: ОСОБА_8 ,

представників потерпілої: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

В С Т А Н О В И В :

06.03.2021 року близько 20 години 00 хвилин ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повернувся до місця проживання, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , де на той час у приміщенні квартири перебувала його співмешканка ОСОБА_3 . В подальшому, на ґрунті неприязних відносин, між ОСОБА_11 та ОСОБА_3 виникла словесна сварка, в ході якого у останньої виник умисел, направлений на заподіяння ОСОБА_11 тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у виді спричинення смерті потерпілого, скориставшись тим, що останній перебував у стані алкогольного сп`яніння та не міг чинити повноцінний супротив, перебуваючи у положенні стоячи над ОСОБА_11 , тримаючи в своїх руках дерев`яний табурет, ОСОБА_3 завдала потерпілому не менше 15 хаотичних ударів в ділянку обличчя, голови та шиї ОСОБА_11 , чим спричинила наступні тілесні ушкодження, а саме: садно на лобі праворуч, на 1 см нижче росту волосся, на межі зі скроневою ділянкою, садно на лобі праворуч на 2,5 см вище зовнішнього краю брови, скупчення саден на лобі праворуч на 2,5 см вище внутрішнього краю брови, садно на лобі ліворуч на 2 см вище внутрішнього краю брови, садно на лобі ліворуч над та вздовж верхнього краю брови, від її середини переходячи на лобно-скроневу ділянку, синець у вигляді смуги навкруги вищевказаного садна, садно на переніссі та на спині носа, синці на повіках обох очей, синці в правій виличній ділянці, в ділянці щоки та в проекції гілки нижньої щелепи, садна у виличній ділянці та в проекції гілки нижньої щелепи, множинні садна на перехідній облямівці губ, садно в правій передвушній ділянці, синець в ділянці правої вушної раковини та в навколовушній ділянці, синець та садна в ділянці лівої щоки, рана в тім`яній ділянці по серединній лінії, синець на передній поверхні шиї в верхній третині, вище рівня проекції щитоподібного хряща, синець на передній поверхні шиї ліворуч від серединної лінії в нижній третині, синець на задній поверхні ділянки правого плечового суглобу, крововиливу під шкіру голови лобній ділянці та крововиливу під м`яку мозкову оболонку по всій поверхні головного мозку. Продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , не зупиняючись, ОСОБА_3 нанесла потерпілому не менше 10 хаотичних ударів дерев`яним табуретом в ділянку стегон, тулуба та кінцівок ОСОБА_11 , чим заподіяла наступні тілесні ушкодження: синці на задній поверхні правого передпліччя, садна на тильній поверхні правої кисті в проекції І та V п`ясних кісток, синці на заднє-зовнішній поверхні ділянки лівого ліктьового суглоба, синці на тильній поверхні лівої кисті, в проекції V п`ясної кістки, синці в ділянках нижнє-внутрішніх квадрантів сідниць з переходом на задні поверхні стегон, синці на передній поверхні правого стегна в верхній та середній його третинах, синець на зовнішній поверхні правого стегна в верхній його третині, в проекції вертлюга, синець на передній поверхні лівого стегна в верхній його третині, синець на передній поверхні правої гомілки в проекції гористості, крововиливу на переднє-зовнішній поверхні грудної клітини під шкірою та в товщі м`язів на рівні IV-VIII ребер між навкологрудинною та передньопахвинною лініями, прямі переломи V-VII ребер праворуч по середній ключичній лінії та травматичне відокремлення (відрив) жовчного міхура від печінки. Заподіявши зазначені ушкодження ОСОБА_11 , ОСОБА_3 залишила місце вчинення злочину та пішла відпочивати до іншої кімнати. ІНФОРМАЦІЯ_3 внаслідок отриманих вищевказаних тілесних ушкоджень ОСОБА_11 помер. Згідно висновку судово-медичного експерта № 225/136 від 13.05.2021 року у ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , були виявлені тілесні ушкодження у виді: травматичного відокремлення (відрив) жовчного міхура від печінки та крововиливу під м`яку мозкову оболонку по всій поверхні головного мозку, які кваліфікуються як такі, що мають ознаки тяжких, згідно п. 1.2.3. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень та знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Своїми умисними діями, які виразились в умисному спричиненні тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , що спричинило його смерть, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, тобто умисному тяжкому тілесному ушкодженні, що спричинило смерть потерпілого.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, визнала повністю та пояснила суду про те, що у вчиненому вона щиро кається. Також обвинувачена ОСОБА_3 пояснила суду про те, що 06.03.2021 року вона дійсно заподіяла умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_11 , за обставин, які викладені в обвинувальному акті. Вона просила суд суворо її не карати, призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України та звільнити її від відбування покарання з випробуванням зі іспитовим строком. Цивільний позов потерпілої вона визнала частково, не заперечувала проти задоволення цивільного позову в частині відшкодування матеріальної шкоди, при вирішенні питання щодо відшкодування моральної шкоди, просила суд врахувати принципи розумності та співмірності.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 пояснила про те, що вона не була очевидцем вчиненого кримінального правопорушення. Про обставини вчиненого кримінального правопорушення їй стало відомо зі слів співробітників поліції. Вона пред`явила цивільний позов до обвинуваченої ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди, завданої вчиненим кримінальним правопорушенням, в якому просила стягнути з ОСОБА_3 на її користь завдану матеріальну шкоду в розмірі 10380,00 грн. та завдану моральну шкоду в розмірі 100000 грн. . Позов вона просила задовольнити повністю. При визначенні виду та міри покарання вона просила призначити обвинуваченій ОСОБА_3 найсуворіше покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років.

Крім повного визнання обвинуваченою ОСОБА_3 своєї вини, її вина у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, повністю підтверджується сукупністю доказів, які є наявними в кримінальному провадженні, а обвинувачення визнається судом доведеним в законному порядку.

Оскільки учасники судового провадження не оспорювали обставин вчиненого злочину та не заперечували проти скороченого судового розгляду, відтак, у суворій відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. За таких обставин суд прийняв рішення про проведення скороченого судового розгляду. Прийняття такого рішення свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку (а. п. 121а, 123) .

Крім того, суд з`ясував, що обвинувачена правильно розуміє зміст наданих їй прав та правові наслідки відмови від таких, що виходить також і з вимог п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи Відносно спрощеного кримінального правосуддя та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, ст. 349 КПК України, які передбачають, що суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного та скороченого розгляду.

Зіставивши ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, і встановлені судом ознаки злочинних діянь, вчинених ОСОБА_3 , суд дійшов висновку про те, що вони відповідають один одному. Таким чином, суд визнає доведеним обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а, отже, її злочинні дії необхідно кваліфікувати як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_3 покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України, вчинене ОСОБА_3 , згідно ч. 5 ст. 12 КК України, відповідно до класифікації кримінальних правопорушень, відноситься до категорії тяжких злочинів.

Крім того, суд бере до уваги положення абз. 3 п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику призначення судами кримінального покарання № 7 від 24.10.2003 року (із змінами і доповненнями) , згідно якому, досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення кримінального правопорушення як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень) , склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку) , його матеріальний стан тощо.

Як особа обвинувачена ОСОБА_3 характеризується наступним чином.

Має постійне місце реєстрації проживання за адресою: АДРЕСА_1 (а. п. 1, 151) .

Раніше до кримінальної відповідальності не притягалася та судимою не була (а. п. 1, 156) .

Згідно довідці комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради Обласна клінічна спеціалізована лікарня № 407п/01-11 від 17.03.2021 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована/проживає за адресою: АДРЕСА_2 , під динамічним спостереженням у лікаря-психіатра не перебуває (а. п. 110) .

Згідно довідці комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради Обласний клінічний медичний центр соціально небезпечних захворювань № 367/01-10 від 22.03.2021 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , на обліку у лікаря-нарколога не перебуває (а. п. 111) .

Позитивно характеризується за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 (а. п. 112, 151) .

Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 96 від 12.04.2021 року на даний час ОСОБА_3 будь-якими психічними захворюваннями не страждає, може усвідомлювати свої дії та керувати ними. На момент вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 будь-яким психічним захворюванням не страждала, не виявляла ознак будь-якого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, а знаходилася в стані простого алкогольного сп`яніння, могла усвідомлювати свої дії та керувати ними. Як особа, яка не є душевнохворою, ОСОБА_3 на теперішній час застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (а. п. 113-119) .

Згідно довідці про доходи № 6953 9294 2214 1955 від 16.02.2022 року ОСОБА_3 перебуває на обліку в Сумському об`єднаному управлінні ПФУ в Сумській області і отримує пенсію за віком. Відомості про пенсію: вересень 2021 року 2665,94 грн. , жовтень 2021 року 2665,94 грн. , листопад 2021 року 2665,94 грн. , грудень 2021 року 2830,02 грн. , січень 2022 року 2830,02 грн. , лютий 2022 року 2830,02 грн. . Сума пенсії за період: з 01.09.2021 року до 28.02.2022 року складає 16487,88 грн. (а. п. 152) .

Згідно ч. 2 ст. 66 КК України при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті.

Крім того, суд бере до уваги положення п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику призначення судами кримінального покарання № 7 від 24.10.2003 року (із змінами і доповненнями) , згідно якому, виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , згідно ст. 66 КК України, суд вважає: - щире каяття (а. п. 3) ; - активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення (а. п. 3) ; - вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних чи інших обставин (а. п. 114-116) ; - вчинення кримінального правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання, викликаного жорстоким поводженням, або таким, що принижує честь і гідність особи, а також за наявності системного характеру такого поводження з боку потерпілого (а. п. 143-150) ; - вчинення кримінального правопорушення вперше (а. п. 156) ; - позитивна характеристика (а. п. 151) ; - похилий вік (а. п. 1) ; - повне визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення.

Крім того, враховуючи, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні кримінального правопорушення, мають бути суворо додержані вимоги ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за можливе взяти до уваги наступне.

Можливість врахування обставини, яка пом`якшує покарання винної особи, щире каяття обґрунтовується тим, що таке каяття є добровільним, тобто таким, що базується на внутрішньому переконанні особи. Щире каяття ґрунтується на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки і характеризується щирим осудом цієї поведінки, визнанням своєї провини, висловленні жалю з приводу вчиненого, бажанням виправити ситуацію, що склалася, а також готовністю підлягати кримінальній відповідальності. Визнання вини під тиском зібраних у справі доказів не свідчить про щире каяття винного у вчиненні кримінального правопорушення.

Можливість врахування обставини, яка пом`якшує покарання винної особи, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення обґрунтовується тим, що таке сприяння є добровільним, тобто таким, що базується на внутрішньому переконанні особи. Сприяння розкриттю кримінального правопорушення здійснюється добровільно у будь-якій формі: повідомлення правоохоронним органам або суду фактів, надання доказів, іншої інформації про свою злочинну діяльність та/або про таку діяльність інших осіб. Таке сприяння має бути активним, тобто певною мірою ініціативним та енергійним.

Можливість врахування обставини, яка пом`якшує покарання винної особи, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних чи інших обставин обґрунтовується тим, що поєднання несприятливих для особи обставин фізичного, матеріального або морального характеру, що негативно впливають на основні умови її життя, заподіюють особі страждання, негативно впливають на її психіку, можуть викликати у неї стан розпачу, надмірну дратівливість, що не сприяє належному здійсненню самоконтролю поведінки, послаблюють волю особи, знижують її опірність негативним умовам, підсилюють роль ситуативних моментів. Впливаючи на свідомість особи, ці негативні чинники визначають вибір лінії поведінки людини. Визнання цієї обставини такою, що пом`якшує покарання, пояснюється тим, що особа знаходиться під виливом відповідних негативних зовнішніх чинників (тяжких особистих, сімейних чи інших обставин) , які здійснюють тиск на свідомість та волю особи, обмежуючи свободу вибору варіанту поведінки, та схиляють до вчинення суспільно небезпечного діяння. Крім того, наявність цієї обставини свідчить, як правило, про випадковість злочину, про відсутність у винного антисоціальних установок. КК України не розкриває змісту цієї обставини, яка пом`якшує покарання. Визнання тих чи інших чинників тяжкими особистими, сімейними чи іншими обставинами здійснюється судом. Встановити вичерпний перелік їх у законі неможливо. Юридична теорія та судова практика тяжкими особистими, сімейними чи іншими обставинами визнає: тяжку хворобу винного, його рідних, близьких або інших осіб; складні взаємовідносини в сім`ї; пережиту душевну травму; стихійне лихо, гострий конфлікт в сім`ї, на роботі; відсутність заробітку; неможливість утримувати сім`ю; негативні життєві умови; складне матеріальне становище; безробіття; несприятливі житлові умови. Збіг цих обставин здійснює вплив на формування мотивів вчинення злочину, послаблює волю особи та обумовлює вибір злочинної поведінки. Особа вчиняє злочин з метою усунення або послаблення впливу тяжких обставин, їх негативних наслідків, або в результаті того, що вплив цих обставин на психіку особи послабив її вольовий контроль, знизив її увагу, обережність, здатність керувати своїми діями. Навіть одна, але тяжка обставина може вплинути на психіку особи, послабити волю, знизити її опірність ситуації, що згідно з морально-етичними нормами суспільства викликає поблажливе ставлення до особи, яка вчинила злочин. Таким чином, враховуючи те, що певні тяжкі обставини (обставина) виступають домінантою у мотивації злочинної поведінки особи, і вона вчиняє злочин для того, щоб уникнути подальшого негативного впливу цих обставин (обставини) , або внаслідок того, що вплив цих обставин (обставини) на психіку особи знизив її здатність керувати своїми діями, вчинення злочину під впливом тяжкої особистої, сімейної чи іншої обставини (обставин) є підставою для поблажливого ставлення до особи, яка вчинила злочин, з боку суду та визнання цієї обставини такою, що пом`якшує покарання.

Можливість врахування обставини, яка пом`якшує покарання винної особи, вчинення кримінального правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання, викликаного жорстоким поводженням, або таким, що принижує честь і гідність особи, а також за наявності системного характеру такого поводження з боку потерпілого обґрунтовується тим, що стан сильного душевного хвилювання може виражатися в різних за інтенсивністю емоційних станах: емоційної напруженості, емоційного збудження, афективному стані, фізіологічному афекті. Фізіологічний афект, стан емоційної напруженості, емоційного збудження, афективний стан розуміються як емоційні стани, які можуть виникнути у психічно здорової людини в стані конфлікту. Тобто під сильним душевним хвилюванням у значенні ознаки обставини, яка пом`якшує покарання, передбаченої п. 7 ч. 1 ст. 66 КК України, слід розуміти короткочасні стани психіки особи (фізіологічний афект, стан емоційного збудження, емоційної напруженості, афективний стан) , що виступають у вигляді інтенсивної емоції, яка займає домінуюче становище у свідомості людини та знижує здатність особи усвідомлювати свої дії та (або) керувати ними. Встановлення наявності відповідної обставини, яка пом`якшує покарання, є прерогативою суду, адже кримінально-правове значення має не просто вчинення злочину у стані (чи під впливом) сильного душевного хвилювання, а у стані так званого виправданого сильного душевного хвилювання (такого, що виникло внаслідок протизаконного насильства, систематичного знущання, тяжкої образи з боку потерпілого або викликаного іншими діями потерпілого) . Такими діями потерпілого, зокрема, визнають безпідставне звинувачення у вчиненні злочину чи аморального вчинку; принизливе ставлення до людини; образа друзів, рідних, близьких винного; наруга над почуттями патріотизму, гордості, іншими почуттями особи; висміювання фізичних вад людини; подружня зрада, що має цинічний, демонстративний характер та інші дії, які мають образливий характер або характер знущання. Така поведінка потерпілого певною мірою може провокувати вчинення злочину. Така поведінка створює обстановку, яка сприяє вчиненню злочину, ніби підштовхує винного до опору проти посягань на честь, гідність, життя, здоров`я, власність його чи його близьких або інших осіб. Безумовно, такі дії потерпілого, які викликають справедливе обурення людини, пов`язані із певного емоційною напругою, і, в залежності від інтелектуального рівня особи, його характеру, темпераменту, інших особистісних характеристик, можуть спровокувати вчинення особою злочину, не викликаючи при цьому сильного душевного хвилювання. Визнання судом вчинення злочину внаслідок таких дій потерпілого обставиною, яка пом`якшує покарання, обґрунтовується тим, що потерпілий певною мірою сам провокує вчинення злочину своєю негативною поведінкою. Відповідна поведінка потерпілого прискорює та підсилює шкідливий характер злочинного процесу, грає стимулюючу роль у розвитку причинного зв`язку, створює безпосередні умови для вчинення злочину. Особа опиняється в умовах, до яких вона психологічно не підготовлена. Тому особа, яка вчинила злочин під впливом таких дій, заслуговує поблажливого ставлення до себе, а, отже, і пом`якшення покарання.

Можливість врахування обставини, яка пом`якшує покарання винної особи, вчинення винною особою кримінального правопорушення вперше при призначенні покарання обґрунтовується тим, що це може свідчити про відсутність у винної особи стійких злочинних навичок, і, відповідно, про меншу суспільну небезпеку цієї особи. Крім того, суд враховує положення абз. 2 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику призначення судами кримінального покарання № 7 від 24.10.2003 року (із змінами і доповненнями) , згідно якому судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання особам, які вперше вчинили кримінальне правопорушення.

Можливість врахування обставини, яка пом`якшує покарання винної особи, позитивна характеристика винного у вчиненні кримінального правопорушення при призначенні покарання обґрунтовується тим, що така поведінка в побуті, за місцем роботи, навчання, служби, лікування, тощо, як правило, свідчить про відсутність у такої особи стійких антисуспільних поглядів, і дає підстави вважати, що вчинення кримінального правопорушення є випадковим.

Можливість врахування обставини, яка пом`якшує покарання винної особи, похилий вік винної особи обґрунтовується тим, що в інтелектуальній та емоційній сфері такої особи відбуваються певні зміни, які можуть знижувати здатність особи до самоконтролю та сприяти вчиненню нею суспільно небезпечних діянь. Загальновідомим є той факт, що особам похилого віку притаманні зміни інтелектуальної сфери: порушення пам`яті, уваги, уповільнення сприйняття та обробки інформації, послаблення балансу процесів збудження та гальмування. В емоційній сфері спостерігається формування та прояв нахилів до агресивності та ворожості у відносинах з оточуючими, егоцентризму, скупості, нервовим зривам при підвищених емоційних навантаженнях. Це відповідно знижує здатність цих осіб усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Крім того, у осіб похилого віку відбуваються також певні зміни фізіологічного характеру, спостерігається погіршення стану як фізичного, так і психічного здоров`я, що часто унеможливлює досягнення мети, яка стоїть перед покаранням, а згідно з ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Можливість врахування обставини, яка пом`якшує покарання винної особи, повне визнання особою своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтовується тим, що така особа заслуговує поблажливого ставлення до себе, оскільки вона щиро каючись у вчиненні кримінального правопорушення, викладає всі обставини вчиненого, що сприяє встановленню істини по справі, тобто розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , згідно ст. 67 КК України, судом встановлено не було (а. п. 3) .

Згідно ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. На підставах, передбачених у частині першій цієї статті, суд може не призначати додаткового покарання, що передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу як обов`язкове, за винятком випадків призначення покарання за вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Також, суд бере до уваги положення абз. абз. 1-4 п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику призначення судами кримінального покарання № 7 від 24.10.2003 року (із змінами і доповненнями) , із змісту яких вбачається, що призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за дане кримінальне правопорушення, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або непризначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 КК України) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного. У кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній послатися на ч. 1 ст. 69 КК України. При цьому необхідно враховувати не тільки мету й мотиви, якими керувалась особа при вчиненні кримінального правопорушення, а й її роль серед співучасників, поведінку під час та після вчинення злочинних дій тощо. Покарання, призначене судом із застосуванням ст. 69 КК України, не може бути нижчим від мінімальної межі відповідного виду покарання, встановленої у Загальній частині КК України, тобто меншим, ніж один рік позбавлення чи обмеження волі, шість місяців виправних робіт, один місяць арешту тощо. З підстав, зазначених в ч. 1 ст. 69 КК України, суд може не призначати додаткового покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК України як обов`язкове.

При цьому суд керувався принципом поза розумним сумнівом , зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі Кобець проти України . Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Враховуючи наявність восьми обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченою ОСОБА_3 кримінального правопорушення, з урахуванням особи винної, переслідуючи мету забезпечення пропорційності соціально виправданих цілей покарання, реалізуючи принцип справедливості покарання, суд дійшов висновку про доцільність та можливість при призначенні обвинуваченій ОСОБА_3 покарання за ч. 2 ст. 121 КК України, призначити покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 2 ст. 121 КК України, а саме: у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, яке є адекватним (відповідним) характеру вчиненого нею кримінального правопорушення, а також звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України, якщо вона протягом визначеного іспитового строку 3 (три) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, а саме: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, яке буде необхідним і достатнім для її виправлення, а також для запобігання вчиненню нових злочинів.

Потерпілою ОСОБА_8 03.06.2021 року був пред`явлений цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди, завданої вчиненим кримінальним правопорушенням, в якому вона просила стягнути з ОСОБА_3 на її користь завдану матеріальну шкоду в розмірі 10380,00 грн. та завдану моральну шкоду в розмірі 100000 грн. (а. п. 36-38) .

На підтвердження заподіяння матеріальної шкоди потерпілою ОСОБА_8 було надано: - товарний чек на придбання поховального приладдя № 18 на суму 7130,00 грн. ; - копію свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця; - квитанцію до прибуткового касового ордеру № б/н від 10.03.2021 року на суму 3250,00 грн. ; - копію свідоцтва платника єдиного податку (а. п. 41-44) .

Отже, потерпілою ОСОБА_8 було підтверджено матеріальну шкоду, заподіяну кримінальним правопорушенням, на загальну суму 10380,00 грн. . Враховуючи вказане, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченої ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_8 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, суму в розмірі 10380,00 грн. .

Що стосується стягнення з обвинуваченої ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_8 моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, в розмірі 100000 грн. , то суд дійшов наступного висновку.

Згідно абз. 2 п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31.03.1995 року (із змінами і доповненнями) , відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Судом був встановлений факт заподіяння обвинуваченою ОСОБА_3 моральних страждань потерпілій ОСОБА_8 . При цьому судом було враховано тривалість моральних страждань потерпілої ОСОБА_8 (з 07.03.2021 року і до теперішнього часу) . Крім того, нею додаються значні зусилля для відновлення стану свого здоров`я. Крім того, судом були враховані погіршення стану її здоров`я і пов`язані із цим неврівноваженість, роздратованість через втрату рідного брата. Таким чином, виходячи із засад справедливості, добросовісності та розумності, враховуючи, що розмір грошового відшкодування має бути співмірний із заподіяною шкодою, суд вважає позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди частково обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню, з урахуванням положень ч. 3 ст. 23 ЦК України та роз`яснень, наданих в п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи № 1 від 27.02.2009 року, а саме: в розмірі 50000 грн. .

Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України (а. п. 102, 103, 105, 107, 109, 120) .

Що стосується документально підтверджених процесуальних витрат у справі на залучення експерта, згідно довідці № СЕ-19/119-21/3780-Д від 07.04.2021 року, пов`язаних з проведенням судової трасологічної (дактилоскопічної) експертизи в сумі 1634,50 грн. , то суд дійшов наступного висновку.

Із змісту п. 3 ч. 1 ст. 118 КПК України вбачається, що процесуальні витрати складаються, зокрема, із витрат, пов`язаних із залученням експертів.

Дана стаття встановлює перелік витрат, які входять до складу процесуальних витрат. Процесуальними витратами є витрати, які здійснюють учасники кримінального провадження (п. 25 ч. 1 ст. 3 КПК України) у зв`язку з їх участю у кримінальному провадженні. Перелік витрат, який міститься в ст. 118 КПК України, є вичерпним. Інші види витрат не належать до складу процесуальних і відповідно не підлягають компенсації (ст. 124 КПК України) .

Згідно ст. 119 КПК України суд, враховуючи майновий стан особи (обвинуваченого, потерпілого) , за власною ініціативою або за її клопотанням має право своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати процесуальних витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату процесуальних витрат на визначений строк. Якщо оплату процесуальних витрат відстрочено або розстрочено до ухвалення судового рішення, витрати розподіляються відповідно до судового рішення. У разі зменшення розміру належних до оплати процесуальних витрат чи звільнення від їх оплати повністю або частково відповідні витрати компенсуються за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Питання щодо розподілу і порядку сплати процесуальних витрат вирішується у вироку суду або ухвалою (ч. 1 ст. 126 КПК України) відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України Про реалізацію окремих положень КПК України № 1104 від 19.11.2012 року. Разом з тим, за наявності обставин, зазначених в ч. 1 ст. 119 КПК України, суд за власною ініціативою або за клопотанням обвинуваченого чи потерпілого має право своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати процесуальних витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату процесуальних витрат на визначений строк. Ця ухвала суду може стосуватися виключно витрат, зазначених в ст. 118 КПК України. Поняття майнового стану, вживане в ч. 1 ст. 119 КПК України, в контексті вирішення питання про зменшення розміру процесуальних витрат або звільнення від їх оплати, відстрочення та розстрочення процесуальних витрат слід тлумачити максимально широко, враховуючи, зокрема, наявність у відповідної особи на утриманні неповнолітніх дітей, батьків похилого віку, інших непрацездатних родичів чи членів сім`ї, інвалідність особи, розмір пенсії по інвалідності тощо. Також суд при вирішенні питань, зазначених в ст. 119 КПК України, має зважити на сукупний дохід сім`ї, кількість працюючих в ній тощо.

У відповідності до ст. 126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою. Сторони кримінального провадження, свідки, експерти, спеціалісти, перекладачі мають право оскаржити судове рішення щодо процесуальних витрат, якщо це стосується їхніх інтересів.

Отже, згідно ч. 1 ст. 126 КПК України, суд вирішує питання щодо процесуальних витрат за допомогою вироку суду або ухвали. Зважаючи на зміст ст. ст. 119, 126 КПК України, можливо дійти висновку про те, що вирішення питань щодо процесуальних витрат може здійснюватися як шляхом постановлення ухвали, якою закінчується кримінальне провадження (наприклад, ухвала щодо застосування примусових заходів виховного характеру до неповнолітніх, які не досягли віку кримінальної відповідальності) , так і в ухвалі, яка виноситься в ході судового розгляду (зокрема, при вирішенні питання про зменшення розміру належних до оплати процесуальних витрат чи звільнення від їх оплати повністю або частково, чи відстрочення або розстрочення сплати процесуальних витрат на визначений строк, в тому числі до ухвалення судового рішення (ст. 119 КПК України) ) . При цьому суд має чітко і конкретно визначити, на кого покладаються ці витрати, в якому розмірі і які саме витрати, порядок їх сплати (якщо їх було відстрочено чи розстрочено) . Якщо ці питання вирішуються під час ухвалення вироку, вони повинні бути викладені в його резолютивній частині (ст. 374 КПК України) .

Із змісту абз. 6 п. 1 ч. 4 ст. 374 КПК України вбачається, що у резолютивній частині вироку зазначаються, зокрема, рішення щодо процесуальних витрат.

Таким чином, враховуючи вкрай скрутний майновий стан обвинуваченої ОСОБА_3 , суд вважає за доцільне звільнити її від оплати процесуальних витрат повністю, а відповідні витрати, а саме: документально підтверджені процесуальні витрати у справі на залучення експерта, згідно довідці № СЕ-19/119-21/3780-Д від 07.04.2021 року, пов`язані з проведенням судової трасологічної (дактилоскопічної) експертизи в сумі 1634,50 грн. , слід компенсувати за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (а. п. 121) .

Крім того, суд бере до уваги ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 10.03.2021 року у справі № 592/2666/21, провадження № 1-кс/592/1438/21, якою клопотання слідчого СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_12 у кримінальному провадженні № 0000533, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.03.2021 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту було задоволено. Було ухвалено застосувати до підозрюваної ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Черевані Глобинського району Полтавської області, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з забороною залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , цілодобово в межах досудового розслідування до 07.05.2021 року включно. Було ухвалено покласти на підозрювану ОСОБА_3 обов`язок прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду та у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України наступні обов`язки: 1) носити електронний засіб контролю; 2) повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну місця проживання. Було ухвалено визначити строк дії ухвали слідчого судді в частині застосування запобіжного заходу та покладення обов`язків на підозрювану до 07.05.2021 року включно. Було ухвалено роз`яснити підозрюваній ОСОБА_3 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань. Ухвала слідчого судді, щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення. Контроль за виконанням ухвали було постановлено покласти на слідчого СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_12 . Ухвала набрала законної сили 16.03.2021 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/95423757) (а. п. ) .

Отже, суд дійшов висновку про те, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо ОСОБА_3 , застосований ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 10.03.2021 року у справі № 592/2666/21, провадження № 1-кс/592/1438/21, яка набрала законної сили 16.03.2021 року, у відповідності до положень ч. 6 ст. 181 КПК України, слід вважати скасованим, оскільки строк дії ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту закінчився 07.05.2021 року включно.

Крім того, суд бере до уваги ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 15.03.2021 року у справі № 592/2858/21, провадження № 1-кс/592/1559/21, якою клопотання слідчого СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_12 про арешт майна по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000533 від 07.03.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, було задоволено. Було ухвалено накласти арешт на: 1) куртку темно синього кольору з плямами речовини бурого кольору (запаковано до пакету № 1) ; 2) зимове взуття коричневого кольору (запаковано до пакету № 2) ; 3) подушку з плямами речовини бурого кольору (запаковано до пакету № 3) ; 4) склянку (запаковано до пакету № 4) ; 5) фрагмент килиму з плямами речовини бурого кольору (запаковано до пакету № 5) ; 6) ковдру з плямами речовини бурого кольору (запаковано до пакету № 6) ; 7) мобільний телефон Prestigio , що належить ОСОБА_11 (запаковано до пакету № 7) . Виконання ухвали було постановлено покласти на слідчого СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_12 . Ухвала набрала законної сили 23.03.2021 року (http://reyestr.court.gov.ua/Review/95521388) (а. п. 104) .

Крім того, суд бере до уваги ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 29.03.2021 року у справі № 592/3477/21, провадження № 1-кс/592/1836/21, якою клопотання слідчого СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_12 про арешт майна по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000533 від 07.03.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, було задоволено. Було ухвалено накласти арешт на майно, вилучене 07.03.2021 року під час проведення огляду місця події, в приміщенні кв. АДРЕСА_3 , а саме на дерев`яний табурет, що перебував у володінні та користуванні підозрюваної ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Ухвала набрала законної сили 06.04.2021 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/95861327) (а. п. 106) .

Крім того, суд бере до уваги ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 15.03.2021 року у справі № 592/2852/21, провадження № 1-кс/592/1554/21, якою клопотання слідчого СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_12 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000533, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.03.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, було задоволено. Було ухвалено накласти арешт на майно: мобільний телефон марки Lenovo S90-A, IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який було запаковано до паперового пакету № 1. Ухвала набрала законної сили 30.03.2021 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/95547242) (а. п. 108) .

Отже, суд дійшов висновку про те, що арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 15.03.2021 року у справі № 592/2858/21, провадження № 1-кс/592/1559/21, ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 29.03.2021 року у справі № 592/3477/21, провадження № 1-кс/592/1836/21, ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 15.03.2021 року у справі № 592/2858/21, провадження № 1-кс/592/1554/21, слід скасувати, що у повній мірі узгоджується та не суперечить положенням ч. 4 ст. 174 КПК України.

При ухваленні даного вироку судом були враховані правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 16.11.2021 року у справі № 638/6166/13-к, провадження № 51-3220км21 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/101282976) , в постанові Верховного Суду від 01.12.2021 року у справі № 303/6992/19, провадження № 51-4833км20 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/101673817) .

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України; ст. с. 11, 12, 50-52, 65-67, 69, 121 КК України, -

У Х В А Л И В :

Визнати ОСОБА_3 винуватою у пред`явленому їй обвинуваченні у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 2 ст. 121 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України, якщо вона протягом визначеного іспитового строку 3 (три) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, а саме: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди, завданої вчиненим кримінальним правопорушенням, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, суму в розмірі 10380,00 грн. , в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, суму в розмірі 50000 грн. .

Речові докази по справі, а саме:

- куртку темно-синього кольору з плямами речовини бурого кольору пакет № 1, зимове взуття коричневого кольору пакет № 2, подушку з плямами речовини бурого кольору пакет № 3, склянку пакет № 4, фрагмент килиму з плямами речовини бурого кольору пакет № 5, ковдру з плямами речовини бурого кольору пакет № 6, які зберігаються в камері зберігання речових доказів Сумського РУП ГУНП в Сумській області, знищити;

- мобільний телефон Prestigio пакет № 7, який зберігається в камері зберігання речових доказів Сумського РУП ГУНП в Сумській області, повернути потерпілій ОСОБА_8 ;

- речі, запаковані до паперового пакунку, а саме: дерев`яний табурет, які зберігаються в камері зберігання речових доказів Сумського РУП ГУНП в Сумській області, знищити;

- мобільний телефон марки Lenovo S90-A, IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який 10.03.2021 року був повернутий їй під охоронну розписку, вважати їй повернутим;

- паперовий згорток з об`єктом дослідження, який було поміщено до спеціального пакету Експертної служби № 5312031 з дактилоскопічними картами, який зберігається в камері зберігання речових доказів Сумського РУП ГУНП в Сумській області, зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Звільнити ОСОБА_3 від оплати процесуальних витрат повністю, а відповідні витрати, а саме: документально підтверджені процесуальні витрати у справі на залучення експерта, згідно довідці № СЕ-19/119-21/3780-Д від 07.04.2021 року, пов`язані з проведенням судової трасологічної (дактилоскопічної) експертизи в сумі 1634,50 грн. , компенсувати за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Ковпаківський районний суд м. Суми, який постановив вирок.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Головуючий: ОСОБА_1