Справа №950/2076/20 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/863/22 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2022 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора - ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у режимі відео конференції у залі суду в місті Суми кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Лебединського районного суду Сумської області від 04 лютого 2022 року, якою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави,-

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Лебединського районного суду Сумської області перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України.

В рамках даного кримінального провадження прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу, яке обґрунтовано тим, що він закінчується, а розгляд кримінального провадження триває. При цьому ризики,передбачені ст.177КПК України,які були підставою для обрання обвинуваченому зазначеного запобіжного заходу існують та не зменшились.

Ухвалою Лебединського районного суду Сумської області від 04 лютого 2022 року вказане клопотання прокурора було задоволено. Продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Визначено обвинуваченому заставу у розмірі 49620 грн.

Не погодившись з таким судовим рішенням, обвинувачений ОСОБА_7 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати або змінити ухвалу суду першої інстанції, та застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю.

Вимоги апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_7 обґрунтовує тим, що у разі застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю, перестануть існувати ризики, на які посилається прокурор у клопотанні, а саме, він не в змозі буде переховуватись від суду та впливати на свідків і потерпілих. Під контролем електронного засобу він буде під наглядом правоохоронних органів, крім того, перебуваючи вдома, зменшиться ймовірність його захворювання різними хворобами, що можливе у місці попереднього ув`язнення.

Апелянт вказує, що у разі застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, він зобов`язується виконувати усі покладені на нього обов`язки.

В доповненнях до апеляційної скарги обвинувачений вказує на те, що судом не було враховано тих обставин, що свідка ОСОБА_9 працівники поліції заставили надавати показання проти нього, про що остання заявляла в суді, у зв`язку з чим апелянт просить вказаного свідка викликати та допитати повторно.

Заслухавши доповідь головуючого - судді щодо змісту оскаржуваного рішення та доводів апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який щодо задоволення апеляційної скарги - заперечував, просив ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вищезазначених вимог Закону дотримався в повному обсязі, врахував усталену практику ЄСПЛ та дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора.

З наданих апеляційному суду матеріалів вбачається, що у провадженні Лебединського районного суду Сумської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України.

Звертаючись до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, прокурор посилався на те, що останній обґрунтовано обвинувачується у вчиненні вказаних злочинів та що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які стали підставою для обрання такого запобіжного заходу, не зменшили та існують. При цьому, прокурор вказував, що запобігти зазначеним ризикам шляхом застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, неможливо, а тому, просив клопотання задовольнити.

Перевіряючи доводи поданого клопотання прокурором клопотання на предмет існування заявлених ризиків, суд дійшов вірного висновку про їх наявність, та що вони не зменшились, з врахуванням конкретних обставин даного кримінального провадження.

З врахуванням того, що обвинувачений ОСОБА_7 обвинувачується, в тому числі, у вчиненні, тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до шести місяців, у зв`язку з тим, що останній ніде не працює, характеризується за місцем проживання негативно, стійких соціальних зв`язків не має, судом було встановлено наявність ризиків можливого його переховування від органу досудового розслідування або суду, а також, що обвинувачений може знищити, сховати, спотворити будь яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконного впливати на свідків та потерпілих, з метою зміни їх показань на його користь, які на час розгляду вказаного клопотання ще не були допитані.Крім того, з врахуванням того, що обвинувачений ОСОБА_7 є особою раніше неодноразово судимою (судимості не зняті та не погашені в установленому законом порядку), судом було встановлено наявність ризику того, що останній може винити інше кримінальне правопорушення.

Таким чином, на спростування доводів апеляційної скарги обвинуваченого, суд, з врахуванням даних про особу обвинуваченого та інших обставин, обґрунтовано задовольнив клопотання прокурора, оскільки продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідним і спрямованим саме на забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_7 .

При цьому, саме за наявності обставин, які стали підставою для встановлення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що в даному випадку застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю, про що просить апелянт в апеляційній скарзі, є недоцільним, оскільки не зможе запобігти вказаним ризикам.

Що стосується доводів апелянта про те, що перебуваючи вдома, зменшиться ймовірність його захворювання різними хворобами, що можливе у місці попереднього ув`язнення, то з врахуванням вищезазначеного, вказане не є беззаперечною підставою для відмови у задоволенні клопотання прокурора, крім того, колегія суддів зауважує, що в матеріалах провадження відсутні докази того, що у разі захворювання ОСОБА_7 під час його перебування в установі попереднього ув`язнення, йому не буде надана необхідна медична допомога.

Крім того, колегія суддів не вбачає підстав для виклику та допиту свідка ОСОБА_9 , яку, як вказує апелянт, що працівники поліції заставили надавати показання проти нього, про що остання заявляла в суді, оскільки в апеляційному порядку переглядається законність прийнятого судом рішення щодо продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а не судового рішення, яке було прийнято по суті пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення.

При цьому, колегія суддів звертає увагу і на те, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Таким чином, з врахуванням практики ЄСПЛ, а також тих обставин, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні, в тому числі, тяжкого злочину, тобто, становить небезпеку для суспільства, колегія суддів вважає, що в даному конкретному випадку суспільний інтерес має більшу вагу над повагою до свободи особи, а тому, і з цих підстав, продовження останньому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є виправданим.

При цьому, колегія суддів звертає увагу і на те, що своїм рішенням суд визначив обвинуваченому заставу, у разі сплати якої ОСОБА_7 буде звільнений з під-варти негайно.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування під час апеляційного розгляду не встановлено, а тому, вказане судове рішення слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення.

Керуючись ст. 177,182,404,405,407,419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Лебединського районного суду Сумської області від 04 лютого 2022 року, якою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави - залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на цю ухвалу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4