Справа № 305/1126/20
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

18.04.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду : прокурорки ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 11-кп/4806/955/20, за апеляційною обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника, адвоката ОСОБА_7
ВСТАНОВИВ:

Вироком Рахівського районного суду Закарпатської області від 10 серпня 2020 року,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, з повною середньою освітою, українець, не одружений, не працюючий, військовозобов`язаний, не судимий,

визнаний винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 335 КК України та призначено йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

Згідно з вироком, ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку за таких обставин.

ОСОБА_6 , будучи призовником, на виконання вимог Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» у встановленому законом порядку пройшов медичний огляд у призовній дільниці ІНФОРМАЦІЯ_2 та рішенням призовної комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 визнаний придатним до військової служби і призваний на строкову військову службу. У подальшому, 05.11.2019, ОСОБА_6 отримав повістку та зобов`язався прибути до районної призовної дільниці Рахівського районного військового комісаріату на 07 годину 00 хвилин 12.11.2019 для відправлення у військову частину у зв`язку з призовом на строкову військову службу. Однак, призовник ОСОБА_6 , будучи завчасно повідомлений про час та місце явки для відправлення до строкової військової служби, за відсутності поважних на те причин, не маючи підстав для відстрочки чи звільнення від призову, переслідуючи мету ухилення від її проходження, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та будучи належним чином повідомленим про наслідки відмови від виконання свого військового обов`язку, 12.11.2019 та у подальшому, не прибув до районної призовної дільниці ІНФОРМАЦІЯ_3 для відправки у війська та проходження строкової військової служби у лавах Збройних Сил України, таким чином ухилився від призову на строкову військову службу. Отже, обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 335 КК України, - ухилився від призову на строкову військову службу.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник, адвокат ОСОБА_7 у частині призначеного покарання вважають вирок необґрунтованим та незаконним. Стверджують, що відповідно до змісту оскаржуваного вироку, місцевий суд не зазначив з яких міркувань не застосував щодо ОСОБА_6 положення ст. 75 КК України, а лише вказав, що підстав для застосування положень цієї статті суд не вбачає. Апелянти не заперечують щодо розміру покарання, втім переконані, що, призначивши обвинуваченому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік з реальним його відбуванням, при наведенні судом у вироку такої великої кількості обставин, які пом`якшують покарання і при зазначенні у вироку суду, що обставин, які обтяжують покарання суд не вбачає, апелянти вважають що власне цим місцевий суд фактично дійшов висновку про можливість виправлення засудженого і без реального відбування покарання у виді обмеження волі, однак рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням не ухвалив. На думку апелянтів, судом першої інстанції допущено невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Просять вирок змінити, ухвалити новий, яким на підставі ст. 75 КК України обвинуваченого ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік із встановленням йому іспитового строку на один рік та з покладенням на нього процесуальних обов`язків не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи; повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення прокурорки ОСОБА_5 , яка заперечувала щодо задоволення апеляційних вимог, перевіривши матеріали кримінального провадження, дослідивши зібрані у кримінальному провадженні докази, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 , неявка яких, з огляду на положення ч. 4 ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. Приймаючи рішення про розгляд апеляційної скарги за відсутності обвинуваченого та захисника береться до уваги те, що: обвинувачений та захисник належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи; клопотань чи заяв про відкладення розгляду справи не подавали; в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення становища обвинуваченого; апеляційним судом обов`язковість явки обвинуваченого на розгляд справи не визнавалась; розгляд справи неодноразово відкладався, у тому числі й за заявами сторони захисту; від адвоката ОСОБА_7 надійшло повідомлення про те, що його право на зайняття адвокатською діяльністю зупинено, оскільки він призваний на військову службу долав Збройних Сил України; прокурорка не заперечувала щодо розгляду апеляційної скарги без участі сторони захисту.

Доводи апеляційної скарги та позиція сторони захисту свідчать про те, що висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_6 в ухиленні військовозобов`язаного від призову на строкову військову службку, - сторонами кримінального провадження не оспорюються, а тому апеляційним судом, з огляду на положення ст. 404 КПК України, не перевіряються і визнаються такими, що відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на вимогах кримінального та кримінального процесуального законів, а також наявних у матеріалах справи доказах.

Апеляційний суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ст. 335 КК України кваліфіковані правильно.

При цьому, зі змісту апеляційної скарги вбачається, що стороною захисту не оспорюється і вид та розмір призначеного ОСОБА_6 покарання. Тому, висновки суду першої інстанції у цій частині апеляційним судом також не перевіряються.

З огляду на вищенаведене, вирок переглядається у межах апеляційної скарги, тобто в частині незастосування щодо обвинуваченого положень ст. ст. 75, 76 КК України.

Так, згідно із загальними засадами призначення покарання, визначеними статтею 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», увагу суддів звернуто на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку, і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо дотримуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Згідно п. 2 вказаної Постанови, усі питання пов`язані із призначенням покарання, мають бути належним чином мотивовані у вироку.

Поняття судової дискреції (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи з цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання вимоги вказаних вище статтей кримінального кодексу були дотримані, оскільки при призначенні покарання судом першої інстанції у достатній мірі враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, пом`якшуючі та обтяжуючі його покарання обставини.

Так, з вироку вбачається, що при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання судом першої інстанції взято те, що передбачене ст. 335 КК України кримінальне правопорушення, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до кримінальних проступків; дані про особу обвинуваченого раніше не судимий, молодий за віком, на диспансерному обліку в лікарів психіатра, нарколога та фтизіатра не перебуває; обставини, що обтяжують покарання відсутні; обставини, що пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Тому, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано призначив обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік, яке відповідно до ст. 61 КК України та санкції ст. 335 цього Кодексу є мінімальним за розміром, належним чином умотивувавши своє рішення.

Призначене обвинуваченому ОСОБА_6 покарання колегія суддів вважає таким, що відповідає як характеру та ступеню вчинених ОСОБА_6 кримінально-карних діянь, так і особі обвинуваченого, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами, сприятиме досягненню основної мети виховання обвинуваченого у дусі додержання законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для пом`якшення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, у тому числі й із застосуванням щодо обвинуваченого ОСОБА_6 положень ст. ст. 69, 75, 76 КК України.

Доводи апеляційної скарги про наявність підстав для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_6 положень ст. ст. 75, 76 КК України апеляційний суд із урахуванням наведеного вище відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеним вище.

Із цих підстав, як такі, що не дають підстав для звільнення ОСОБА_6 від призначеного покарання з випробуванням апеляційний суд визнає і доводи апеляційної скарги про наявність великої кількості обставин, що пом`якшують покарання, та відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги у цій частині апеляційний суд бере до уваги й те, що характер вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, яке наносить шкоду суспільним відносинам, що забезпечують комплектацію Збройних Сил України, ставить під загрозу військову міць держави.

Тому, на переконання апеляційного суду, застосування щодо ОСОБА_6 положень ст. ст. 75, 76 КК України є неможливим, оскільки не буде достатнім для перевиховання та виправлення ОСОБА_6 , а також запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Разом із тим, істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які могли б вплинути на законність та обґрунтованість ухваленого у кримінальному провадженні судового рішення (вироку), та які б слугували безумовною підставою для його скасування, у тому числі й із призначенням нового судового розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції, апеляційним судом не встановлено.

Тому, апеляційна скарга, доводи якої є безпідставними й такими, що не впливають на висновки суду першої інстанції, задоволенню не підлягає, а вирок як законний та обґрунтований підлягає залишенню без зміни.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу, яку подав обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник, адвокат ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Вирок Рахівського районного суду Закарпатської області від 10 серпня 2020 року, щодо обвинуваченого за ст. 335 КК України, ОСОБА_6 , - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців із дня її проголошення.

Судді: