Справа № 308/3651/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 квітня 2022 року м. Ужгород
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, українцю, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , тимчасово непрацюючому (зі слів), з середньою спеціальною освітою, одруженому, має на утриманні одну неповнолітню дитину, раніше не судимому, підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 1 ст. 263 КК України,-
Адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із клопотанням, у якому просить змінити обраний підозрюваному ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Клопотання обґрунтовано тим, що 18.03.2022 р. слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду у справі №308/3652/22 виніс ухвалу, якою обрав ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави 198 480 грн.
Обираючи найсуворіший запобіжний захід суд погодився із обґрунтованою підозрою ОСОБА_5 за ч.5 ст.407 КК України та ч.1 ст.263 КК України на підставі поданих суду матеріалів досудового розслідування.
ОСОБА_5 бажає скористався своїм правом гарантованим ч.4 ст.5 Конвенції та ст.201 КПК України на зміну цього запобіжного заходу, у зв`язку з тим що після обрання йому запобіжного заходу, отримано лист командира військової частини НОМЕР_1 від 28.03.2022 р. №665 на виконання адвокатського запиту, зміст якого спростовує наявність обґрунтованої підозри за ч.5 ст.407 КК України.
Як зазначає захисник, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, того що ОСОБА_5 є військовослужбовцем та самовільно покинув військову частину, що і підтверджено даним листом , відповідно підозра за ч.5 ст.407 КК України є необґрунтованою.
Окрім цього,08.04.2022 року від захисника ОСОБА_6 до суду надійшли доповнення до клопотання про зміну запобіжного заходжу, в яких він зазначає наступне.
Так, орган досудового розслідування вважав, що ОСОБА_5 є дійсним військовослужбовцем в/ч НОМЕР_1 , хоча останній весь час заперечував це, а пояснював, що він в перші дні воєнного стану в Україні тільки записався в список добровольців територіальної оборони АДРЕСА_1 в/ч НОМЕР_1 .
Однак, жодного контракту не підписав, військово-лікарську комісію не проходив, наказу про включення до числа військової частини не отримав, у самій в/ч НОМЕР_1 ніколи не був та в її розпорядження не поступав, речове майно (в т.ч. зброю не отримував), в наряди не заступав, на щоденні шикування не ходив, оскільки не є військовослужбовцем.
Натомість ОСОБА_5 надавав різного роду допомогу військовим та був готовий також стати згідно ЗУ «Про основи національного спротиву», як доброволець у лави Збройних сил України згідно Закону на захист рідного міста Запоріжжя та України в цілому.
Дане підтверджується листом командира військової частини НОМЕР_1 від 28.03.2022 р. №665 «Щодо надання інформації на виконання адвокатського запиту».
Також, на підтвердження цього є те, що службові особи військової частини НОМЕР_1 ніколи не зверталися до правоохоронних органів відносно ОСОБА_5 із заявою про злочин за ч.5 ст.407 КК України.
Дане кримінальне провадження розпочате після затримання ОСОБА_5 16 березня 2022 року Управлінням СБУ в Закарпатській області, без наявності достатніх підстав для цього.
Крім того, захисник зазначає, що підозра також не містить адреси місця розташування військової частини НОМЕР_1 , яку ніби ОСОБА_5 самовільно покинув.
У судовому засіданні захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 просив задовольнити клопотання про зміну запобіжного заходу з підстав та мотивів наведених у ньому. При цьому зазначив, що ризики встановлені при обранні запобіжного заходу відпали, висновок експертизи не підтвердив, що на виявлених в ході обшуку набоях наявні відбитки пальців ОСОБА_5 , а також заперечує проти обґрунтованості повідомленої ОСОБА_5 підозри за ч. 5 ст. 407, ч. 1 ст. 263 КК України. Також просив, при вирішенні питання про зміну запобіжного заходу врахувати ті обставини, що підозрюваний раніше до кримінальної відповідальності не притягався, має на утриманні малолітню дитину.
У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 підтримав позицію свого захисника, просив задовольнити клопотання та змінити йому запобіжний захід на особисте зобов`язання.
Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні висловила думку проти задоволення клопотання та про зміну запобіжного заходу заперечила, вказала, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 1 ст. 263 КК України. Докази наведені захисником були предметом дослідження при обранні підозрюваному запобіжного заходу, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України встановлені в ухвалі слідчого судді від 18.03.2022 року, не перестали існувати і не зменшилися.
Заслухавши думку підозрюваного ОСОБА_5 , його захисника адвоката ОСОБА_6 прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.
Згідно ч.1 ст.201 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.
Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Саме на заявника при зверненні до суду покладається обов`язок довести ті обставини, на які він посилається.
При цьому, клопотання про зміну запобіжного заходу має передбачати виникнення після постановлення ухвали про обрання запобіжного заходу нових обставин, які безпосередньо можуть свідчити про зміну, зменшення чи збільшення встановлених ризиків кримінального провадження та/або впливають на виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
Тому слідчий суддя не переглядає рішення про застосування запобіжного заходу, а на підставі наданих сторонами відомостей встановлює наявність нових обставин, що виникають у зв`язку з перебігом часу досудового розслідування і можуть вплинути на застосований до підозрюваного, обвинуваченого відповідний захід або спосіб його виконання. Такий висновок опосередковано ґрунтується на приписах ч.5 ст.201 КПК, яка унеможливлює подання підозрюваним, обвинуваченим, його захисником клопотання про зміну запобіжного заходу протягом тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про застосування, зміну або відмову у зміні запобіжного заходу.
У зв`язку з цим, реалізація права на звернення до суду з клопотанням про зміну запобіжного не повинна бути обумовлена тим, що відповідний суб`єкт не погоджується із застосованим запобіжним заходом. Інститут зміни запобіжного заходу пов`язаний саме з виникненням нових обставин, які впливають на виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим ризикам кримінального провадження.
При вирішенні даного клопотання підлягають врахуванню обставини, визначені ч.1 ст.178, ч.1 ст.194 КПК України для обрання запобіжного заходу, та підстави застосування запобіжного заходу, визначені ст.177 КПК України.
У відповідності до ст.29 Конституції України та ст.ст.176,177,178 КПК України, право на свободу та особисту недоторканість є одним із найбільш значущих прав людини. Слід врахувати те, що обираючи запобіжний захід - тримання під вартою, обмежуються конституційні права і свободи особи, ще до визнання її винуватою у вчиненні злочину, а запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідно до ст.183 КПК України є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, і застосовується лише тоді, коли є всі підстави вважати, що інші за видом, менш суворі, запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і його належної поведінки. Застосування запобіжного заходу з іншою метою не допускається.
Згідно положень ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчим суддею встановлено, що ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.03.2022 року у справа № 308/3652/22 (1-кс/308/1049/22) клопотання слідчого, погоджене прокурором задоволено частково. Обрано до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Визначено розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України - в розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 198480 (сто дев`яносто вісім тисяч чотириста вісімдесят) грн.. У разі внесення застави у вказаному розмірі покладено на підозрюваного наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора та суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання та/або роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну. Строк дії ухвали встановлено до 12 травня 2022 року включно.
При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 слідчим суддею було враховано наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 1 ст. 263 КК України, тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у його вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, також встановлено наявність ризиків передбачених п.1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, а також перешкоджати перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Також було враховано дані про особу підозрюваного.
Із вказаного вище слідує, що зазначені обставини розглядались слідчим суддею та були враховані при застосуванні запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 ..
Відповідно до положень ст.ст.177,183 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання переховуванню від органів досудового розслідування, незаконного впливу на свідків,експерта, спеціаліста у цьому кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.
Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити вище вказані дії.
Згідно до вимог ст.177 КПК України правовою підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою злочину, а також наявність зазначених у законі ризиків.
На спростування обґрунтованості підозри захисником підозрюваного адвокатом ОСОБА_6 до клопотання про зміну запобіжного заходу долучена копія листа командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_7 № 665 від 28.03.2022 року, зі змісту якого слідує, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на обліку військової частини НОМЕР_1 не перебуває та не перебував. Даних про перебування на військовій службі ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військова частина НОМЕР_1 не має. Особа ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за час існування військової частини НОМЕР_1 в списках частини не перебував, військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 не являвся. Крім того, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 був лише одним із кандидатів для створення добровольчого формування територіальної громади відповідно до вимог Закону України «Про основи національного спротиву», ПОРЯДКУ організації, забезпечення та проведення підготовки добровольчих формувань територіальних громад до виконання завдань територіальної оборони, затвердженого постановою КМУ від 29.12.2021 № 1447, ПОРЯДКУ застосування членами добровольчих формувань територіальних громад особистої мисливської зброї та набоїв до неї під час виконання завдань територіальної оборони, затвердженого постановою КМУ від 29.12.2021 № 1448, ПОЛОЖЕННЯ про добровольчі формування територіальних громад, затвердженого постановою КМУ від 29.12.2021 № 1449. Мета видачі розпорядження - дієва допомога в організації формування добровольчого формування серед громадян України на території Запорізької громади, чітке розуміння інформації про кандидатів та їх озброєння, так як станом на 02.03.2022 року існувала реальна загроза захоплення міста Запоріжжя окупаційними військами російської федерації. Особисто ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та інші особи, вказані в розпорядженні, не являються військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 , а вказані боєприпаси не є майном частини. Формальне оформлення добровольчого формування згідно вимог чинного законодавства наразі не завершене. Рішення у вигляді НАКАЗУ про зарахування в списки особи ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 командиром військової частини не приймалося.
З листа долученого у судовому засіданні слідчим ОСОБА_8 адресованого начальнику 1-го відділення слідчого відділу УСБУ в Зкарпатській області від 22.03.2022 року № 610 за підписом командира військової частини НОМЕР_1 В.Лосєва встановлено, що ОСОБА_5 не зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_1 та зброя останньому не видавалась і службового розслідування щодо ОСОБА_5 не провоилось, оскільки такий не є військовослужбовцем війскової частини НОМЕР_1 .
Також до клопотання про зміну запобіжного захисту захисником підозрюваного долучено копію висновку експерта Закарпатського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № КСЕ-19/107-22/2177 від 17.03.2022 року, за даними якого слідує, що на виявлених, в ході обшуку кімнати, яку орендував ОСОБА_5 , за адресою АДРЕСА_3 , паперовому згортку та патронах слідів папілярних ліній не виявлено.
Разом із цим, слідчим суддею встановлено, що обшук за адресою АДРЕСА_3 був проведений у відповідності до вимог кримінально процесуального закону.
Крім того, згідно пояснень свідка ОСОБА_9 , яка є цивільною дружиною гр. ОСОБА_10 власника орендованого житла (кімнати), остання повідомила, що саме вона зустріла ОСОБА_5 та провела до орендованої кімнати. При цьому зазначила, що саме в тій сумці, з якою прибув ОСОБА_5 , були виявлені та вилучені в ході проведення обшуку паперовий згорток та патрони.
Таким чином, слідчий суддя приходить до переконання, що при обранні запобіжного заходу ОСОБА_5 , слідчим були надані докази, які на даній стадії досудового розслідування є достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, за ст. 263 КК України зокрема у скоєнні ОСОБА_5 кримінально-караного діяння. Однак, дослідження доказів з метою визнання їх такими, які можуть бути покладені в основу винуватості особи у вчиненні того чи іншого злочину відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.
Щодо наявності обґрунтованої підозри, слідчий суддя виходить з того, що сукупність матеріалів кримінального провадження на даній стадії розслідування, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.
Така позиція слідчого судді випливає й із практики Європейського Суду з прав людини про те, що «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.
Разом з тим, відповідно до ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані у ст.178 КПК України.
Відповідно до ст.3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого. Крім того, не допускається застосування найбільш суворого запобіжного заходу лише з мотиву тяжкості вчиненого підозрюваним кримінального правопорушення.
Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ходорковський проти Росії», при оцінці позбавлення свободи будь-кого суд не обмежується проголошеними видимими цілями взяття та тримання під вартою, про які йдеться, але також розглядає істинні наміри та цілі, що стоять за ними. Отже, коли єдиною підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є побоювання того, що підозрюваний зникне, до підозрюваного має бути застосовано інший запобіжний захід, якщо він зможе забезпечити достатні гарантії явки в суд (орган досудового розслідування).
Крім того, не допускається застосування найбільш суворого запобіжного заходу лише з мотиву тяжкості вчиненого підозрюваним кримінального правопорушення.
Слідчим суддею при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою були враховані обставини, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, беручи до уваги тяжкість покарання, яка йому загрожує при визнанні його винним. Також ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні; знаходячись на волі, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом, а тому що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного.
У судовому засіданні прокурор стверджує, що вказані ризики не зменшились та продовжують існувати.
Однак слідчий суддя із такою позицією прокурора погодитися не може, оскільки такі доводи, зокрема, що перебуваючи на волі підозрюваний, з метою ухилення від кримінальної відповідальності зможе незаконно впливати на свідків чи інших осіб у кримінальному провадженні, не підтверджені жодним доказом і такі висновки не узгоджуються з фактичною поведінкою підозрюваного ОСОБА_5 впродовж досудового розслідування. Так, у даному кримінальному провадженні органом досудового розслідування зібрані докази та з`ясовано обставини , допитано підозрюваного ОСОБА_5 , свідків, зібрано матеріали та документи, призначено та проведено експертизи боєприпасів, патронів і підозрюваний не може вплинути на повнту і об`єктивнність досудового розслідування .
Відомостей про те, що підозрюваний ОСОБА_5 у будь-який спосіб перешкоджав досудовому розслідуванню чи перешкоджає йому в даний час у матеріалах провадження немає і слідчому судді не надано.
Таким чином, на даний час ризики, передбачені п. 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України перестали існувати.
При цьому, слідчий суддя вважає доведеним той факт, що злочини, які інкримінуються ОСОБА_5 , є тяжкими і передбачають можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років та позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Вищевказані обставини, а також той факт, що Закарпатська область межує з чотирма країнами Європейського союзу, а саме: Румунією, Угорщиною, Словацькою Республікою та Республікою Польща дають підстави вважати, що ОСОБА_5 , усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення тяжкого злочину, може переховування від органів досудового розслідування та має реальні можливості покинути територію України з цією метою, як і в межах пункту пропуску через державний кордон України, так і поза межами таких.
Разом з цим, не допускається застосування найбільш суворого запобіжного заходу лише з мотиву тяжкості вчиненого підозрюваним кримінального правопорушення. У п.52 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ливада проти України» від 26.06. 2014 року. Суд вказує, що аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному здійсненню провадження, не мають прийматися абстрактно (inabstracto), а повинні підтверджуватися фактичними доказами. Небезпека того, що обвинувачений буде переховуватися, не може оцінюватися виключно за ступенем тяжкості ймовірного покарання. Вона має оцінюватися з урахуванням низки інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або зробити її на стільки незначною, що вона не зможе обґрунтовувати досудове тримання під вартою. Така позиція є усталеною практикою ЄСПЛ ( рішення у справі «Доронін проти України», «Осипенко проти України», «Харченко проти України»).
Також, слідчий суддя бере характеризуючі дані про особу підозрюваного, зокрема, позитивну характеристику, наявність постійного місця проживання, сім`ї, наявність на утриманні дитини, до кримінальної відповідальності ОСОБА_5 не притягався.
Враховуючи вищенаведені обставини встановлені слідчим суддею та недоведеність стороною обвинувачення під час судового розгляду, що жоден із більш м`яких, ніж тримання під вартою, запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, і що такі не зменшилися, і продовжують існувати, а також те, що обставини зазначені у ст.178 КПК України, виправдовують тримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою, слідчий суддя вважає, що клопотання адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу підлягає задоволенню, а щодо підозрюваного слід застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, що буде відповідати положенням ст.ст.176,177,178,183 КПК України та ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Крім того, слідчий суддя бере до уваги, що метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто, до підозрюваної має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню встановленим у судовому засіданні, передбаченим ст. 177 КПК України ризикам.
Такий запобіжний захід, з урахуванням встановлених під час судового розгляду клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу обставин, на думку слідчого судді, відповідатиме інтересам досудового розслідування та є достатнім для запобіганню встановленим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177-178, 179, 183, 194, 201, 202, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
Змінити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 березня 2022 року, на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідності до ч.5 ст. 194 КПК України наступні обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу;
- не відлучаться із населеного пункту в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, роботи та навчання;
- здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
На підставі ч.3 ст. 202 КПК України негайно звільнити підозрюваного з-під варти.
Підозрюваному ОСОБА_5 у відповідності до положень ч.2 ст.179 КПК України письмово під розпис повідомити та роз`яснити, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Строк дії покладених на підозрюваного обов`язків встановити строком на два місяці, а саме до: 13.06.2022 року.
Контроль за виконанням ухвали в частині запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання покласти на слідчого.
У відповідності до вимог ч.5ст.196 КПК України, копію ухвали про застосування запобіжного заходу направити та вручити підозрюваному негайно після її проголошення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та проголошено 13.04.2022 року о 14 год. 10 хв.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1