ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/784/22 Справа № 932/2258/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_5 на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2022 року про арешт майна,
за участю секретаря - ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2022 року задоволено клопотання прокурора та накладено арешт на мотоцикл «BMW K1200R», державний номер НОМЕР_1 , який вилучено у ОСОБА_5 із забороною відчуження, розпорядження та користування.
Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя, врахувавши правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано клопотання, а також позицію власника майна та прокурора, дійшов висновку про задоволення клопотання та накладення арешту на мотоцикл «BMW K1200R», державний номер НОМЕР_1 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення, ухвалу скасувати, задовольнивши клопотання про повернення йому транспортного засобу «BMW K1200R», державний номер НОМЕР_1 ., свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , номерного знаку та ключів запалення від нього.
Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку на оскарження ухвали, ОСОБА_5 вказує на те, що в судовому засіданні 13.05.2022 було оголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали, а її повний текст виготовлено 16.05.2022, тому вважає, що строк на апеляційне оскарження потрібно рахувати з цього дня, та він підлягає поновленню.
Свої вимоги про скасування ухвали ОСОБА_5 обґрунтовує незаконністю судового рішення. Так, на переконання апелянта, накладений на майно арешт, на цьому етапі досудового розслідування, не виправдовую таке втручання у права та інтереси власника. Апелянт зазначає, що в матеріалах провадження відсутні будь-які докази на підтвердження невідповідності заводським номерам агрегатів кузову мотоцикла чи будь-яке втручання в них, а органом досудового розслідування на доведення зазначених фактів процесуальних дій проведено не було. Апелянт звертає увагу й на неспівмірність обмеження права власності наслідкам накладення арешту. Разом з цим, ОСОБА_5 звертає увагу на те, що прокурор, в порушення вимог ч. 5 ст. 171 КПК України, звернувся до суду з відповідним клопотанням про арешт вилученого майна, не наступного робочого дня, як цього вимагає закон. До того ж, апелянт наголошує і на постійних відкладеннях розгляду цього клопотання, та вважає, що його було задоволено саме через дружні стосунки між слідчою Моргун та суддею, тому ухвала є незаконною та підлягає скасуванню.

Апелянт та прокурор до суду не з`явилися, були повідомлені належним чином про дату, час та місце судового розгляду скарги, клопотання про відкладення судового розгляду не надходило, тому, враховуючи вимоги ст.ст. 172, 405 КПК України, суд важає за можливе розглянути провадження за відсутності його учасників.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Вирішуючи питання про необхідність поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали, колегія суддів виходить з того, що в судовому засіданні 13.05.2022 було оголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали та матеріали провадження не містять відомостей про направлення копії ухвали апелянту, в той час як повний текст судового рішення ОСОБА_5 отримав лише 16.05.2022. За таких обставин, суд вважає поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали та приходить до висновку, що з метою доступу до правосуддя, його слід поновити.
Розглядаючи апеляційну скаргу по суті, колегія суддів зазначає таке.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Разом з цим, у відповідності до ч 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
Частиною 2 статті 167 КПК України, визначено, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
На переконання колегії суддів, вказаних вимог кримінального процесуального закону слідчим суддею було дотримано в повній мірі.
Так, клопотанням прокурора та наданими до нього доказами підтверджено, що в провадженні СД ВП № 7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000268 від 29.04.2022 за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ст.290 КК України.
28.04.2022 було проведено огляд місця події, а саме ділянки місцевості, за адресою: вул. Січових Стрільців, 12, м. Дніпро, де було зупинено мототранспорт БМВ д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 , під час перевірки документів у якого було виявлено ознаки внесення змін до VIN коду, після чого було тимчасово вилучено зазначене у клопотанні прокурора майно, яке 29.04.2022 було визнано речовими доказами у цьому провадженні.
У межах цього провадження, прокурор звернувся до суду з клопотанням, в якому посилався на необхідність застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту мототранспорту БМВ д.н.з. НОМЕР_1 та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 з метою збереження речових доказів.
Оскаржуваною ухвалою накладено арешт на мотоцикл «BMW K1200R», д.н.з. НОМЕР_1 із забороною відчуження, розпорядження та користування.
Слідчий суддя, розглядаючи клопотання прокурора в цій частині, перевірив зазначені в ньому обставини та встановив, що зазначене майно відповідає критерію речового доказу, тому підлягає арешту.
З огляду на викладене, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про необхідність накладення арешту на зазначене в ухвалі майно, оскільки воно відповідає критеріям речового доказу, зазначених в ст. 98 КПК України, визнано ним органом досудового розслідування, що відповідно до ст. 170 КПК України, є підставою для накладення арешту на майно.
На переконання колегії суддів, прокурором в обсязі, необхідному на цій стадії провадження, доведено, що майно, яке підлягає арешту, може містити відомості, які можуть бути використанні як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а ризики, визначені в абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, є реальними.
Ці обставини спростовані апелянтом в апеляційній скарзі не були.
Отже, матеріали провадження доводять, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси ОСОБА_5 з метою запобігання приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна, що може перешкодити встановленню об`єктивної істини у кримінальному провадженні.
Окрім того, будь - яких доказів, які б підтверджували належність на праві власності майна, на яке накладено арешт, ОСОБА_5 надано не було, що також не може свідчити про обґрунтованість вимог його апеляційної скарги.
Зважаючи на викладене, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, задовольнив клопотання прокурора та наклав арешт на зазначене в ньому майно, з метою забезпечення збереження речових доказів, врахувавши при цьому і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб, та забезпечивши своїм рішенням розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому вимоги апелянта щодо незаконності судового рішення, слід визнати необґрунтованими.
Що стосується посилання апелянта на те, що прокурор звернувся до суду з клопотанням про арешт вилученого майна не наступного робочого дня, то ці обставини не можуть свідчити про необґрунтованість ухваленого рішення та не може бути підставою для відмови в арешті майна, яке відповідає критеріям речових доказів у цьому провадженні.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді - без змін.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Клопотання третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_5 про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2022 року задовольнити.
Поновити ОСОБА_5 строк на апеляційне оскарження ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2022 року.
Апеляційну скаргу третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2022 року про арешт майна, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною та оскарження не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3