ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/258/22 Справа № 704/422/20 Категорія: ст.315 КПК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2022 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

Головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання за участі: прокурора захисникаОСОБА_5 ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси виділені матеріали кримінального провадження №0000043 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_7 на ухвалу Маньківського районного суду Черкаської області від 24 березня 2022 року, якою щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів з моменту затримання, а саме, з 24.03.2022 по 22.05.2022 включно ,-

в с т а н о в и л а :

У провадженні Маньківського районного суду Черкаської області перебувають матеріали кримінального провадження №0000043 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

У підготовчому судовому засіданні 24 березня 2022 року ухвалою Маньківського районного суду Черкаської області обрано ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів з моменту затримання, а саме, з 24.03.2022 по 22.05.2022 включно.

Обираючи зазначений запобіжний захід, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, який відноситься до категорії тяжких злочинів, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років.

При цьому, судом встановлено, що ОСОБА_8 систематично не являвся на неодноразові виклики до суду без поважних причин. Відповідно до ухвали Маньківського районного суду від 01.11.2021, ОСОБА_8 оголошено в розшук з метою затримання та приводу до Маньківського районного суду Черкаської області. Станом на 24.03.2022 ОСОБА_8 , працівниками Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області, розшукано та встановлено місце перебування. До того ж, обвинувачений ОСОБА_8 сталого джерела прибутку немає, повторно вчинив умисний злочин, що вказує на його підвищену суспільну небезпеку, та свідчить про наявність ризиків, передбачених п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а тому є достатньо підстав вважати, що останній може продовжити переховуватися від органу досудового розслідування та суду, в тому числі шляхом виїзду за межі України.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, захисник обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Маньківського районного суду Черкаської області від 24.03.2022, застосувавши до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

В апеляційній скарзі посилається на те, що в ході судового розгляду стороною обвинувачення не надано достатньо доказів та будь-якого обґрунтування наявності ризиків, передбачених п.п.1-4 ст.177 КПК України.

Зазначає, що ОСОБА_8 не був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, тому й не прибув на судові засідання.

Вказує, що немає підстав вважати, що ОСОБА_8 може знищити, сховати або спотворити речі та документи в даному кримінальному провадженні, оскільки всі речі, документи, речові докази вилучені в ході проведення слідчих дій. Також сторона обвинувачення не надала доказів того, що ОСОБА_8 впливав, впливає або ж мав на меті впливати на свідків чи інших учасників процесу.

Сторона захисту також зазначає, що ОСОБА_8 немає наміру переховуватися від органів досудового розслідування та суду, ризик впливу на свідків відсутній, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином у останнього не має можливості, та який не збирається скоювати нові злочини.

Вважає, що сама лише тяжкість інкримінованого злочину не може бути підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про що неодноразово вказував у своїх рішеннях ЄСПЛ.

Заслухавши доповідь судді, думки захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - ОСОБА_7 , який просив апеляційну скаргу задовольнити з наведених в ній підстав, прокурора ОСОБА_6 про залишення апеляційної скарги без задоволення, вивчивши матеріали провадження, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч.1 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Пунктом 5 частини 2 статті 183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при вирішенні питання щодо доцільності обрання міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , в порядку ст.315 КПК України, було врахував норми КПК України та в повній мірі обґрунтовано своє рішення щодо необхідності обрання даного заходу забезпечення кримінального провадження.

Із виділених матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років.

Судом першої інстанції було встановлено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зокрема, ризик переховування обвинуваченого від суду, який полягав у систематичній неявці ОСОБА_8 на неодноразові виклики до суду без поважних причин та якого, оголошено в розшук з метою затримання і приводу до суду, при цьому обвинувачений сталого джерела прибутку немає, повторно вчинив умисний злочин, що вказує на його підвищену суспільну небезпеку.

При цьому, обираючи обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою судом враховано наявні відомості про особу обвинуваченого, відсутність у нього соціально-стримуючих факторів, які б давали підстави вважати, що він не вчинить кримінальне правопорушення, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, виходячи з положень КПК України. А тому суд вважав, що утримання обвинуваченого під вартою буде запобігати перешкоджанню встановленню істини у кримінальному провадженні і буде сприяти виконанню процесуальних рішень.

На думку колегії суддів, обрання обвинуваченому ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, є необґрунтованим та невиправданим.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_7 посилається на те, що в ході судового розгляду стороною обвинувачення не надано достатньо доказів та будь-якого обґрунтування наявності ризиків, передбачених п.п.1-4 ст.177 КПК України

Колегія суддів вважає зазначені доводи апелянта неприйнятними, оскільки як вбачається з матеріалів провадження, ризики, на підставі яких місцевий суд обрав ОСОБА_8 даний запобіжний захід існують, з врахуванням того, що останній на неодноразові виклики до суду без поважних причин не з`являвся, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Крім того, судимість у ОСОБА_8 у встановленому законом порядку не знята та не погашена, на шлях виправлення і перевиховання він не став, знову вчинивши аналогічний злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України, за який передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк до шести років та зважаючи на тяжкість покарання, він може переховуватися від суду.

До того ж, обвинувачений ОСОБА_8 сталого джерела прибутку немає, повторно вчинив умисний злочин, що вказує на його підвищену суспільну небезпеку та свідчить про наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

Доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_8 не був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, тому й не прибув на судові засідання, колегія суддів розцінює як такі, які спрямовані для уникнення застосування відносно обвинуваченого даного запобіжного заходу, оскільки апелянтом не надано доказів на підтвердження зазначених доводів.

В апеляційній скарзі сторона захисту також посилається на те, що немає підстав вважати, що ОСОБА_8 може знищити, сховати або спотворити речі та документи в даному кримінальному провадженні, оскільки всі речі, документи, речові докази вилучені в ході проведення слідчих дій. Також сторона обвинувачення не надала доказів того, що ОСОБА_8 впливав, впливає або ж мав на меті впливати на свідків чи інших учасників процесу.

В свою чергу, колегія суддів вважає дані доводи апелянта неспроможними, з врахуванням того, що при обранні ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, наявність зазначених ризиків в оскаржуваній ухвалі не встановлювалася.

Тоді як стороною захисту не доведено в судовому засіданні, що ОСОБА_8 немає наміру переховуватися від органів досудового розслідування та суду, ризик впливу на свідків відсутній, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином у останнього не має можливості, та який не збирається скоювати нові злочини, так як частина зазначених ризиків встановлена місцевим судом, з чим погоджується і колегія судді, яка вважає зазначені доводи апеляційної скарги необґрунтованими.

Крім того, із виділений матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 раніше судимий за аналогічні злочини, судимості в законному порядку не зняті та не погашені, та який обвинувачується у вчинені тяжкого злочину, а тому застосований захід забезпечення кримінального провадження у виді тримання під вартою є виправданим.

При цьому покарання, яке загрожує ОСОБА_8 у разі доведення винуватості у вчиненні злочину, в якому він обвинувачується, дає підстави вважати, що він може переховуватися від суду, оскільки санкція статті передбачає позбавлення волі до шести років та він розуміє, що в разі доведення вини, йому буде призначено покарання у виді позбавлення волі на тривалий термін.

Неприйнятними колегія суддів вважає доводи апелянта, що сама лише тяжкість інкримінованого злочину не може бути підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про що неодноразово вказував у своїх рішеннях ЄСПЛ, оскільки обираючи обвинуваченому зазначений запобіжний захід, місцевим судом враховано обставини кримінального провадження в сукупності.

Як під час розгляду справи місцевим судом, так і під час апеляційного розгляду, не здобуто даних, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_8 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст.177 КПК України.

З огляду на наведене, підстави для задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_7 з мотивів, наведених в ній, та скасування ухвали суду із застосуванням до нього запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, на думку апеляційного суду, відсутні.

Керуючись ст.ст.183, 199, 315, 405, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Ухвалу Маньківського районного суду Черкаської області від 24 березня 2022 року, якою щодо ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів з моменту затримання, а саме, з 24.03.2022 по 22.05.2022 включно залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_7 , без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді