Справа № 192/1307/22
Провадження № 1-в/192/258/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2022 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Солоне Солонянського району Дніпропетровської області в режимі відеоконференції клопотання засудженого

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Апостолове Дніпропетровської області, на даний час відбуває покарання в Державній установі «Солонянська виправна колонія (№ 21)» Міністерства юстиції України, засудженого вироком Пологівського районного суду Запорізької області Дніпропетровського від 18 лютого 2019 року за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

за участю учасників провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

представника СВК №21 - ОСОБА_5 ,

засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_3 .

Початок строку: 09.05.2019 року

Кінець строку: 09.06.2023 року

В С Т А Н О В И В:

Засуджений ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про його умовно-дострокове звільнення. У судовому засіданні просив клопотання задовольнити.

Представник адміністрації Державної установи «Солонянська виправна колонія № 21» в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, оскільки вважав, що засуджений не довів свого виправлення, а прокурор зазначив, що засуджений хоча і стає на шлях виправлення, проте не довів його, оскільки перше заохочення отримав лише через рік після початку строку відбування покарання.

Суд, вислухавши прокурора, представника адміністрації Державної установи «Солонянська виправна колонія № 21» та засудженого, дослідивши матеріали справи, вивчивши матеріали особової справи засудженого вважає, що клопотання не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.
Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, які відбувають покарання, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, тобто умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому суд ретельно з`ясовує ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засудженого, а також його наміри щодо прилучення до суспільно-корисної праці.
Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині.

Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання.

Як встановлено в судовому засіданні, засуджений ОСОБА_3 в Державній установі «Солонянська виправна колонія № 21»знаходиться з 28 липня 2022 року, на даний час відбув 2/3 частини строку покарання, працевлаштований до цеху ССЦ-3, до праці ставиться посередньо.

Згідно характеристики ОСОБА_3 характеризується посередньо, стягнень та заохочень не має. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставитися не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів якими користується при виконанні дорученої роботи. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, але достатніх навичок для самостійного виконання не має. Безвідповідально ставиться до виконання робіт з благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні. Не приймає особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, в реалізації програм диференційованого виховного впливу.

Згідно довідки про заохочення та стягнення на даний період часу ОСОБА_3 має шість заохочень у вигляді подяки, застосовані до нього за період з 20 травня 2020 року по 20 вересня 2021 року з періодичністю раз на три місяці за виконання обов`язків та правил поведінки під час відбування покарання в «Оріхівській виправній колонії № 88». За час відбування покарання в Державній установі «Солонянська виправна колонія № 21»стягнень та заохочень не має.

На підставі досліджених матеріалів суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання засудженого таким, що належно ставиться до праці, оскільки останній хоча і заохочувався, проте заохочення за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці відсутні, а заохочення за виконання обов`язків та правил поведінки, на думку суду мають лише стимулюючий характер для засудженого з метою появи у нього прагнення до більш сумлінного ставлення до праці.

Визначаючи ступінь поведінки засудженого за весь період відбування покарання, суд виходить з того, що сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Згідно наявних в особовій справі характеристик, засуджений за весь період відбування покарання характеризувався як такий, що не має порушень режиму утримання, а також посередньо. В той же час згідно наданих пояснень в судовому засіданні ОСОБА_3 не в повній мірі усвідомлює значення сумлінності поведінки.

Суд вважає, що сумлінною поведінка у засудженого повинна бути весь час відбування покарання. Враховуючи застосування до ОСОБА_3 заохочень починаючи лише з травня 2020 року, та враховуючи що початком строку відбування покарання є травень 2019 року, а також відсутність заохочень протягом останнього року, суд вважає, що згідно досліджених матеріалів особової справи, працевлаштування засудженого та отримання ним таких заохочень свідчить про те, що засуджений лише стає на шлях виправлення.

Також комісією Державної установи «Солонянська виправна колонія (№21)» 26 серпня 2022 року було відмовлено засудженому у поданні до суду клопотання про застосування умовно-дострокового звільнення як особі, яка не довела свого виправлення, а також комісією установи засудженому було погоджено оцінку ступеню виправлення як такий, що не довів свого виправлення.

Суд вважає, що з моменту висновку адміністрації установи виконання покарань про те, що ОСОБА_3 не довів свого виправлення, поведінка засудженого не змінилася таким чином, щоб можна було зробити висновок про її сумлінність. Тому суд вважає, що ОСОБА_3 лише стає на шлях виправлення, а застосування умовно - дострокового звільнення є передчасним.
З урахуванням зазначених обставин, суд хоча і визнає позитивні зміни в поведінці засудженого, проте відбуття певної частини покарання та працевлаштування не надає безумовного права на застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Враховуючи викладене суд, оцінивши в сукупності досліджені докази вважає, що засуджений на даний час не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення.
На підставі наведеного та керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_3 про звільнення його від відбування покарання умовно-достроково.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Солонянський районний суд Дніпропетровської області, а засудженим - з моменту вручення йому її копії.

Головуючий: суддя ОСОБА_1