Справа № 727/4923/20
Провадження № 1-кп/727/159/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 25 липня 2022 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
за участю обвинуваченого ОСОБА_4
за участю захисника ОСОБА_5
за участю потерпілого ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Чернівці матеріали кримінального провадження /ЄРДР №0000800/ за обвинувальним актом щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Чернівці, не працюючого, маючого одну неповнолітню дитину, мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого, а саме:

- 01.11.2013 року Шевченківським районним судом м. Чернівці за ч.3 ст.185, КК України до покарання у вигляді позбавлення волі терміном на 3 роки;

- 12.06.2014 року Шевченківським районним судом м. Чернівці за ч.2 ст.186, ч. 2 ст.185, ч. 4 ст. 70, ст. 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на термін 6 років;

- 04.12.2018 року Шевченківським районним судом м. Чернівці за ч.2 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на термін 1 рік і 3 місяці;

- 12.03.2019 року Першотравневим районним судом м. Чернівці за ч.2 ст.185, КК України до покарання у вигляді арешту терміном 6 місяців;

- 03.04.2019 року Шевченківським районним судом м. Чернівці за ч.2 ст.185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на термін 1 рік і 3 місяці (звільнився 17.02.2020 року по відбуттю строку покарання),

по обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч.1 ст. 357; ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України, -
В С Т А Н О В И В:

20.04.2020 року близько 00 год. 30 хв., особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, з метою викрадення чужого майна, вступив у попередню змову із ОСОБА_4 , після чого, перебуваючи по АДРЕСА_2 , пересвідчившись, що ніхто з сторонніх осіб за їхніми діями не стежить, діючи умисно, таємно, протиправно, повторно, шляхом підбору ключа, проникли до квартири АДРЕСА_3 , в якій проживає ОСОБА_6 , де заволоділи майном останнього, а саме грошовими коштами в сумі 170 євро, що згідно курсу НБУ (станом на 17.04.2020 року), становило 5037,01 грн., чоловічим годинником із металу жовтого кольору «Романсон» вартістю 930 грн., складним ножем з рукояткою коричневого кольору під дерево вартістю 300 грн., які особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, помістив у кишеню свого одягу, а ОСОБА_4 , з метою подальшого викрадення коштів з рахунку, помістив у кишені свого одягу банківські картки, а саме банківську картку № НОМЕР_1 , банківську картку № НОМЕР_2 , банківську картку № НОМЕР_3 , банківську картку № НОМЕР_4 , емітентом яких є АТ КБ «Приватбанк», а також банківську картку № НОМЕР_5 , банківську картку № НОМЕР_6 , емітентом яких є ПАТ «Державний ощадний банк України», видані на ім`я ОСОБА_6 , з прикріпленими до них пін-кодами, на яких знаходились грошові кошти, які в силу вимог ст. 1 Закону України «Про інформацію» № 2657-ХП від 2 жовтня 1992 року, п.п. 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи коштів в Україні» № 2346 III від 05 квітня 2001 року, ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» № 2121-Ш від 7 грудня 2000 року, Положення про міжбанківські розрахунки, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 08 жовтня 1998 року №414, та ст. 200 Кримінального кодексу України, є офіційним документом. Проте ОСОБА_4 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, не вчинили усіх дій, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця з причин, що не залежали від їх волі, оскільки були виявлені на місці злочину працівниками поліції.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 357; ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України, тобтовикрадення офіційного документа, вчинене з корисливих мотивів та незакінчений замах на вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжку), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у житло, повторно.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину визнав повністю та пояснив, що обставини викладені в обвинувальному акті відповідають дійсності. Зазначив, що в 2020 році приблизно 19-20 квітня, ОСОБА_7 запросив його разом відсвяткувати Пасху. Сказав, що у нього є ключі від «хати», що розташована по вул. Ніжинській, 15, м. Чернівці,яку можна обікрасти, проникнувши туди. Як він зрозумів, що це жінка потерпілого дала ключі його знайомому ОСОБА_8 , а останній віддав йому. Він погодився на пропозицію ОСОБА_7 . Вони зайшли в квартиру, яка знаходилась на першому поверсі, ОСОБА_7 випустив собаку. Перебуваючи в квартирі, ОСОБА_7 в кителі в шафі знайшов гроші в Євро, а йому віддав якісь банківські картки, які він поклав собі в карман. Вони в будинку були приблизно пів години. Через 30 хв. приїхали працівники поліції і вони закрилися у ванні, там їх затримала поліція. Вказав, що у ОСОБА_7 вилучили годинник, де він його взяв, він незнає. ОСОБА_7 щось пояснював поліції, але він точно не пам`ятає. Вказав, що до будинку вони прийшли вночі. Вони усвідомлювали, що вчиняють крадіжку. Зазначив, що на його утриманні перебуває хвора мати, яка потребує догляду та проживає разом з ним. На даний час матеріальна шкода ним потерпілому відшкодована. У вчиненому він щиро розкаюється і просить його суворо не карати, а також врахувати наявність у нього неповнолітньої дитини.

Показання ОСОБА_4 відповідають фактичним обставинам обвинувачення і учасниками процесу не оспорюються.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні вказав, що він проживає за адресою: АДРЕСА_2 . 19.04.2020 року він разом із сином виїхали з будинку за місто святкувати Пасху. На ключ він закрив двері будинку та хвіртку. На наступний день до нього зателефонувала мати племінника ОСОБА_9 і запитала коли він буде їхати в м. Чернівці. Також 19.04.2020 року він зателефонував сусіду і просив подивитися за його собакою. Той сказав, що калітка відкрита і пес чогось ходить по вулиці, після чого він зрозумів, що щось не так. Тоді приблизно біля 24 год. він зателефонував у поліцію і сам одразу виїхав до міста. По дорозі йому сусід знову дзвонив і сказав, що працівники поліції в його квартирі затримали двох хлопців. Зазначив, що в будинку він залишив звичайну обстановку, однак після проникнення в будинок, всі речі були витягнуті з шафи та все було перевернуто. Спиртне було складено у дві сумки. В будинку він проживає разом з сином. В нього було викрадено: 170 Євро, годинник, банківські картки. Ключі мав він та син, і нікому їх не давали. З племінником ОСОБА_10 вони два роки не спілкувалися, він значно молодший його сина. При цьому, потерпілий ствердив, що дав згоду працівникам поліції на проникнення до квартири, по телефону. Коли приїхав, обвинувачених побачив в наручниках на подвір`ї. Поліція чекала оперативно-слідчу групу, які потім залучили понятих. У обвинувачених вилучили: ніж, годинник, банківські картки, на яких були кошти. Сусід йому сказав, що обвинувачені казали, що ключі від будинку їм дав ОСОБА_11 , те саме йому казали і особисто обвинувачені. Вказав, що на даний час ОСОБА_4 відшкодував йому завдану майнову шкоду. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_4 немає, він його вибачив. Просив ОСОБА_4 суворо не карати та призначити йому як найменше покарання, просив врахувати, що на утриманні обвинуваченого перебуває хвора мати. Потерпілий ОСОБА_6 ствердив в судовому засіданні, що відмовляється від заявленого на слідстві до ОСОБА_4 цивільного позову щодо моральної шкоди.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що він є сином потерпілого ОСОБА_6 . Під час крадіжки у їхньому будинку він був разом з батьком в с. Грубно, Сокирянського району, Чернівецької області, це були Пасхальні стята. Коли вони виходили з будинку, він бачив, як батько зачиняв на два замки двері будинку. Ввечері, коли він повернувся додому, мати сказала, що їх пограбували і собаку отруїли. З квартири зникли гроші, приблизно 200 Євро та 1000 грн., які давав йому батько на комп`ютер, вони були у шафі. В його кімнаті обстановка була порушена. У батька в кімнаті всі речі були на підлозі. Свій комплект ключів він віддав батькові, коли їхав в село. Раніше свої ключі він нікому не давав. ОСОБА_11 це його двоюрідний брат, по матері. До крадіжки пів року його не бачив. За рік, до цих подій, ОСОБА_8 гостював у нього, заходив просто в гості. Свідок вважав, що теоретично він міг забрати ключі.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснив, що він займає посаду командира 1 роти ТОР взводу УПП в Чернівецькій області. В квітні 2020 року по телефону отримали виклик, зателефонував сусід потерпілого та повідомив, що у будинку по АДРЕСА_2 горить світло, хоча той виїхав за місто. Вони поспілкувались з хазяїном, який надав дозвіл на вхід до будинку. Приїхали на виклик на АДРЕСА_2 , відкрили калітку, побачили, що в будинку хтось ходить та горіло світло на першому поверсі. Зайшовши до будинку, вони почули шорох з ванної, яка була закрита. Тоді вони вибили двері, там було 2 осіб, в яких він впізнає обвинувачених, на яких вони надягнули кайданки. При цьому, вони викликали слідчо-оперативну групу. Події відбувались біля першої години ночі. В будинку все було перевернуто, речі були витягнуті із шафи. Активний опір обвинувачені не чинили, але і не йшли на контакт, не хотіли в темноті виходити із ванни. У них було виявлено: один ніж, банківські картки, годинник, у руках ОСОБА_7 були кошти в Євро. Потім прибув на місце потерпілий. ОСОБА_7 казав тоді, що він знав, що в будинку є кошти і вони туди ішли цілеспрямовано. Собака на подвір`ї була отруєна. ОСОБА_7 сказав, що напередодні він був з кимось з родичів потерпілого і той сказав, що в будинку можуть бути гроші.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд, за згодою всіх учасників судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому, судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

ОСОБА_4 погодився на скорочений порядок судового слідства, без дослідження будь-яких доказів, крім його особистого допиту, допиту потерпілого та вивчення матеріалів кримінального провадження, які характеризують його, як особу, пояснивши, що рішення його добровільне і наслідки, передбачені ч.3 ст.349 КПК України йому зрозумілі.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази треба дослідити та порядок їх дослідження, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорюються доведеність вини обвинуваченого та кваліфікація його дій, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками кримінального провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд вважає, що дії ОСОБА_4 органами досудового розслідування за ч.1 ст. 357; ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК Україникваліфіковані правильно, оскільки обвинувачений вчинив викрадення офіційного документа, вчинене з корисливих мотивів та незакінчений замах на вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у житло, повторно.
При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним за вказаними статтями КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у відповідності зі ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, суд враховує, що скоєні обвинуваченим злочини відповідно до ст.12 КК України належать до категорії проступків та тяжких злочинів.

Вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що він є особою раніше неодноразово судимою (т.1 а.с.65-73), станом на 22.04.2020 року в КМУ «Чернівецький обласний наркологічний диспансер» зареєстрований з 24.03.2010 року з діагнозом: вживання каабіноїдів, опіатів, зі шкодою для здоров`я (т.1 а.с.59), згідно довідки Чернівецької обласної психіатричної лікарні від 18.04.2020 року, ОСОБА_4 неодноразово звертався за спеціалізованою психіатричною медичною допомогою. Діагноз: емоційно нестабільний розлад особистості, імпульсивний тип. Знаходився на стаціонарному лікуванні у даній медичній установі, остання виписка з 19.01.2003 року по 13.02.2003 року. Діагноз: емоційно нестабільний розлад особистості, імпульсивний тип з частими декомпенсаціями (т.1 а.с.60), за місцем проживання характеризується позитивно (т.1 а.с.63).

Згідно висновку судово-психіатричного експерта КМУ «Чернівецька обласна психіатрична лікарня» №352 від 26.05.2020 року ОСОБА_4 на даний час ознак хронічного психічного захворювання не виявляє, а виявляє ознаки психічного розладу у формі емоційно-нестійкого розладу особистості, він може усвідомлювати свої дії та керувати ними. На період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, ОСОБА_4 ознак хронічного психічного захворювання, недоумства та ознак іншого, тимчасового, хворобливого розладу психічної діяльності також не виявляв, а виявляв ознаки психічного розладу у формі емоційно-нестійкого розладу особистості, за своїм психічним станом він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом на даний час ОСОБА_4 застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. (т.1 а.с.104-105).

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданої шкоди потерпілому матеріальної шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.
Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

За наведених обставин, враховуючи особу обвинуваченого, зокрема те, що ОСОБА_4 має на утриманні хвору мати, яка проживає разом з ним, що підтверджується відповідними письмовими доказами по справі, а також має малолітню дитину, добровільно відшкодував потерпілому завдану матеріальну шкоду та останній ствердив, що претензій матеріального та морального характеру до ОСОБА_4 він не має та просив суворо не карати обвинуваченого; обвинувачений визнав вину повністю, щиро розкаявся у вчиненому, сприяв розкриттю злочину, а також враховуючи, що потерпілий його вибачив та просив призначити найменше покарання, враховуючи при цьому і другорядну роль ОСОБА_4 у вчиненні злочину, суд приходить до висновку про можливість застосування до ОСОБА_4 вимог ст.69 КК України та призначення останньому покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України.
Разом з тим, враховуючи вищезазначені обставини, той факт, що ОСОБА_4 є особою раніше неодноразово судимою, в тому числі за корисливі злочини, суд вважає, що обвинувачений повинен відбувати покарання реально, підстав для застосування до обвинуваченого вимог ст.ст.75, 76 КК України немає.

Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та запобігання вчинення ним нових злочинів.

В порядку ст.100 КПК України підлягає вирішенню і доля речових доказів.

Питання про судові витрати судом вирішується відповідно до ст. 124 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 124, 368 - 370, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 357, ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК Українита призначити йому покарання:

-за ч.1 ст. 357 КК України у вигляді 1 року обмеження волі;
-за ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України із застосуванням вимог ст.69 КК України у вигляді 2-х років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити до відбуття ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.
До вступу вироку в законну силу міру запобіжного заходу ОСОБА_4 залишити попередню - цілодобовий домашній арешт з носінням електронного засобу контролю.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту затримання.

Зарахувати ОСОБА_4 в строк відбування покарання термін його перебування під вартою в період з 20.04.2020 року по 05.10.2021 року.
Речовий доказ по кримінальному провадженню: кросівки синього кольору вилучені у ОСОБА_4 , які згідно постанови слідчого від 06.05.2020 року визнані речовим доказом по кримінальному провадженню та згідно квитанції №4718 зберігаються в камері зберігання речових доказів (т.1. а.с.165) повернути ОСОБА_4 , за належністю.
Грошові кошти в сумі 170 євро, які згідно постанови слідчого від 06.05.2020 року визнані речовим доказом по кримінальному провадженню, (т.1 а.с.177-178), які упаковані в сейф-пакет №ЕХР022567 та передані на зберігання до АТ «Ощадбанк», повернути ОСОБА_6 , за належністю.

Складний ножик з рукояткою коричневого кольору під дерево, та чоловічий годинник з металу жовтого кольору «Романсон»,які згідно постанови слідчого від 06.05.2020 року визнані речовим доказом по кримінальному провадженню(т.1 а.с.177-178), та згідно квитанцій передані на зберігання в камеру зберігання речових доказів (т.1 а.с.181-182), повернути ОСОБА_6 , за належністю.

Мобільний телефон білого кольору марки «Nokia-1017», який згідно постанови слідчого від 08.05.2020 року визнаний речовим доказом по кримінальному провадженню (т.1 а.с.195), та згідно квитанції №4703 переданий на зберігання в камеру зберігання речових доказів (т.1 а.с.196), повернути ОСОБА_4 , за належністю.
Шість банківських карток, з яких 4 ри Приватбанку та 2 Ощадбанку, а також гаманець коричневого кольору, які згідно постанови слідчого від 08.05.2020 року визнані речовим доказом по кримінальному провадженню (т.1 а.с.195), та згідно квитанцій передані на зберігання в камеру зберігання речових доказів (т.1 а.с.197-198), повернути ОСОБА_6 , за належністю.

Ключі та циліндровий механізм замка з ключем від вхідних дверей по АДРЕСА_2 , які згідно постанови слідчого від 07.05.2020 року та згідно квитанції №4702 передані на зберігання в камеру зберігання речових доказів (т.1 а.с.179) знищити.
ДВД-Р диск, ємністю 4.7 GB, який визнаний речовим доказом по кримінальному провадженню та зберігається в матеріалах кримінального провадження - залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_4 кошти в сумі 1634,50 (одну тисячу шістсот тридцять чотири) гривень (п`ятдесят) копійок на користь держави, в рахунок відшкодування витрат на проведення в ході досудового розслідування судових експертиз.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Чернівці.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору .

Суддя ОСОБА_1