Єдиний унікальний № 500/1986/15-к
Провадження № 1-кп/946/151/22
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
ВИРОК

Іменем України

24 червня 2022 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянув у м. Ізмаїл Одеської області у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №№0003346, 0001089, 0000092, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Ізмаїл Одеської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, працюючого за наймем, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості в силу ст. 89 Кримінального кодексу України (далі КК),

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ст. 126-1 КК,

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ,

сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3 ,

інші учасники судового провадження: потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

Потерпілі у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце проведення судового розгляду неодноразово повідомлялися належним чином, що підтверджується довідками про доставку судових повісток про виклик до суду в електронній формі через SMS-повідомлення, потерпіла ОСОБА_7 звернулася із заявою про проведення судового розгляду без її участі, у зв`язку з чим суд, відповідно до ст. 325 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), дійшов висновку про проведення судового розгляду без їх участі. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 327 КПК, неприбуття в судове засідання представника уповноваженого органу з питань пробації, належним чином повідомленого про час і місце судового засідання, не перешкоджає судовому розгляду.

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним
1.На початку листопада 2014 року, більш точні дату та часу не встановлено, ОСОБА_3 спільно та за попередньою змовою з іншою особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном проникли через паркан до двору домоволодіння АДРЕСА_2 , звідки таємно викрали одну металеву оцинковану бочку ємністю 200 л вартістю 180 грн, один оцинкований таз ємністю 100 л вартістю 200 грн, один оцинкований таз ємністю 100 л вартістю 180 грн, один металевий ящик у вигляді шафи вартістю 50 грн, які належать ОСОБА_5 , чим спричинили останньому матеріальні збитки на загальну суму 610 грн, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у сховище.

2.Далі, наприкінці листопада 2014 року біля 21:00 години, більш точні дату та час не встановлено, ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, спільно та за попередньою змовою з іншою особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном проникли на подвір`я домоволодіння АДРЕСА_3 , звідки таємно викрали металеву драбину вартістю 300 грн та металеву кришку люка вартістю 120 грн, які належать ОСОБА_6 , чим спричинили останній матеріальні збитки на загальну суму 420 грн, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у сховище.
3. Крім того, в ніч на 26.10.2021 близько 01:00 години, більш точний час не встановлено, ОСОБА_3 , знаходячись за місцем свого мешкання у будинку АДРЕСА_1 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу таємно викрав мобільний телефон марки «Xiaomi Readmi 9 C» 2/32 Gb Midnight Gray вартістю 2 300 грн, в якому знаходилась сім-карта оператора мобільного зв`язку «Київстар», на рахунку якої грошових коштів не було, який належить його матері ОСОБА_7 , спричинивши їй матеріальну шкоду на вказану суму, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчене повторно.
4. Далі, 13.01.2022, в нічний час доби, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_3 , знаходячись за місцем свого мешкання у будинку АДРЕСА_1 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу таємно викрав мобільний телефон марки «Xiaomi Readmi 9 C NFC 2/32 Gb» imei: НОМЕР_1 чорного кольору вартістю 2 133,33 грн, в якому знаходилась сім-карта оператору мобільного зв`язку «Київстар», на рахунку якої грошових коштів не було та яка матеріальної цінності для потерпілої не становить, що належать його матері ОСОБА_7 , спричинивши їй матеріальну шкоду на вказану суму, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

5.Крім того, ОСОБА_3 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, перебуваючи за місцем свого проживання у будинку АДРЕСА_1 , систематично з липня 2021 року по лютий 2022 року вчиняв домашнє насильство у формі фізичного та психологічного насильства щодо своєї матері ОСОБА_7 , що потягло за собою наслідки у вигляді емоційної невпевненості, нездатності захистити себе та завдав шкоду психічному здоров`ю останньої, за що неодноразово був притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень у виді домашнього насильства, відповідальність за які передбачена ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).
Так, з систематичною періодичністю, а саме 24.07.2021 близько 17:30 години, ОСОБА_3 , маючи прямий умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства, знаходячись за місцем проживання у вищезазначеному будинку, безпідставно створив словесний конфлікт зі своєю матір`ю ОСОБА_7 , в ході якого словесно ображав, висловлювався нецензурною лайкою, а також штовхав останню, чим вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру.

Далі, 08.09.2021 близько 13:00 години, ОСОБА_3 , знаходячись за вказаною адресою, знов безпідставно створив словесний конфлікт зі своєю матір`ю ОСОБА_7 , в ході якого словесно ображав, висловлювався нецензурною лайкою, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру.

Крім того, 10.02.2022 близько 09:00 години ОСОБА_3 , не зупиняючись на вчиненому, продовжуючи свої систематичні протиправні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, знаходячись за місцем проживання, вчергове в ході словесного конфлікту зі своєю матір`ю ОСОБА_7 , який супроводжувався словесними образами, почав висловлюватися на адресу останньої нецензурними словами та застосовувати фізичну силу у вигляді поштовхів, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру.

Внаслідок протиправних дій з боку ОСОБА_3 потерпіла ОСОБА_7 зазнала психологічних та фізичних страждань у вигляді словесних образ, погроз, приниження та залякування, що викликало у потерпілої побоювання за свою безпеку, емоційну невпевненість та нездатність захистити себе, та призвело до психологічних страждань, емоційної залежності та погіршення якості життя потерпілої ОСОБА_7 .

Своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК, а саме домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного та фізичного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

Статті (частини статей) КК, що передбачають відповідальність за кримінальні правопорушення, винним у вчиненні яких визнається обвинувачений
6.Кримінальний кодекс України

«Стаття 126-1. Домашнє насильство

1. Домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного або економічного насильства щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах, що призводить до фізичних або психологічних страждань, розладів здоров`я, втрати працездатності, емоційної залежності або погіршення якості життя потерпілої особи,
карається громадськими роботами на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років, або позбавленням волі на строк до двох років».

«Стаття 185. Крадіжка

1. Таємне викрадення чужого майна (крадіжка)
…

2. Крадіжка, вчинена повторно або за попередньою змовою групою осіб,
карається арештом на строк від трьох до шести місяців або обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.

3. Крадіжка, поєднана з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище або що завдала значної шкоди потерпілому,
карається позбавленням волі на строк від трьох до шести років.»

Докази на підтвердження встановлених судом обставин
7.Обставини вчинення ОСОБА_3 кримінальних правопорушень встановлені судом шляхом дослідження доказів, обсяг яких був визначений відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК. Враховуючи, що учасники судового провадження не піддали сумніву обставини, викладені в обвинувальних актах, правильно розуміють зміст цих обставин, а також того, що у суду не виникли сумніви у добровільності їх позиції, суд, за їх згодою, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченого ОСОБА_3 , дослідженням доказів щодо кваліфікуючої ознаки повторності по першому епізоду обвинувачення за ч. 3 ст. 185 КК та дослідженням документів, що стосуються особи обвинуваченого, щодо заходів забезпечення кримінального провадження та процесуальних витрат. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку.

8.Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав себе винним в обсязі пред`явленого йому обвинувачення. Він детально розповів про обставини кримінальних правопорушень та щиро розкаявся в їх вчиненні, не піддавши сумніву обставини, викладені в обвинувальних актах, зокрема, перелік та вартість майна, яким він заволодів, та пояснив, що у 2014 році у денний час доби він був з ОСОБА_8 , який переліз через паркан у домоволодіння ОСОБА_5 , та перекинув металеві вироби, і вони їх разом здали на пункт прийому металобрухту по АДРЕСА_4 , гроші витратили на власні потреби. Також у 2014 році у нічний час він з ОСОБА_9 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, у його сусідки вони таємно викрали металеві вироби, у тому числі драбину, які також здали на пункт прийму металобрухту, гроші також витратили на власні потреби. У подальшому в жовтні 2021 року та в січні 2022 року він без відома матері ОСОБА_7 здавав її мобільний телефон у ломбард. Перший раз його викупив його брат, а другий раз він домовився його продати, та за 600 грн, наданих покупцем, він його викупив з ломбарду, а ще 400 грн від покупця він залишив собі, які витратив на власні потреби. Також тривалий час у них в сім`ї з матір`ю постійно сварки відбуваються, через кожне слово вживають нецензурну лайку, постійно є образи та приниження. Мати багато разів зверталася до поліції із заявами про домашнє насильство, за що його дійсно притягували до адміністративної відповідальності за це. На даний час він обмежив спілкування з матір`ю, усвідомлює свої вчинки, негативно відноситься до них.

9.Таким чином, аналіз вищезазначених доказів, досліджених судом з урахуванням положень ч. 3 ст.349 КПК, у тому числі в частині наявності або відсутності кваліфікуючої ознаки повторності по першому епізоду обвинувачення за ч. 3 ст. 185 КК, дає підстави суду дійти висновку про доведеність винуватості ОСОБА_3 поза розумним сумнівом у вчинені ним кримінальних правопорушень, та кваліфікує його дії за ч. 3 ст.185 КК, за ч. 2 ст. 185 КК та за ст. 126-1 КК.

Мотиви зміни обвинувачення
10.Разом з цим, слід зазначити, що стороною обвинувачення не доведена наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_3 по першому епізоду обвинувачення за ч. 3 ст. 185 КК така кваліфікуюча ознака як повторність. Так, на підтвердження цієї кваліфікуючої ознаки, прокурор послався на ту обставину, що на теперішній час в Ізмаїльському міськрайонному суді Одеської області на розгляді перебуває інше кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень також проти власності, надавши суду довідки про судимість ОСОБА_3 , з яких вбачається, що до суду були направленні інші кримінальні провадження за ст.ст. 185, 190 КК. Інших доказів на підтвердження наявності в діях обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфікуючої ознаки «повторно» за першим епізодом обвинувачення за ч. 3 ст. 185 КК прокурором надано не було.

11.Але суд не погоджується з доводами сторони обвинувачення з таких підстав.

12.Відповідно до ч. 1 ст. 32 КК, повторністю кримінальних правопорушень визнається вчинення двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу.

13.Згідно з вимогами ч. 4 ст. 32 КК повторність відсутня, якщо за раніше вчинене кримінальне правопорушення особу було звільнено від кримінальної відповідальності на підставах, установлених законом, або якщо судимість за це кримінальне правопорушення було погашено або знято, а також після відбуття покарання за вчинення кримінального проступку.

14.Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 88 КК, особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості. Судимість має правове значення у разі вчинення нового кримінального правопорушення, а також в інших випадках, передбачених законами України.

15.Отже, при наявності на розгляді суду іншого кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень також проти власності без ухвалення відносно нього обвинувального вироку, який набрав би законної сили, не можна вважати, що він вчиняє кримінальне правопорушення повторно.

16.Вказане також не може бути підтверджене і вироком суду від 05.03.2014, яким ОСОБА_3 засуджений за ч. 1 ст. 122 КК, а не за злочини проти власності, які би утворювали повторність для ст.185 КК.

17.З довідок про судимість, вбачається, що до суду були направлені обвинувальні акти відносно ОСОБА_3 , у тому числі за ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185 КК, які об`єднані в одне провадження, але обвинувальний вирок по ним не ухвалювався. У зв`язку з цим ОСОБА_3 у силу ч. 1 ст. 88 КК визнається таким, що не має судимості за вказаними обвинувальними актами, оскільки обвинувальний вирок відносно нього не ухвалювався.

18.Крім того, при ухваленні цього вироку суд також враховує висновок Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, що викладений у постанові від 14.09.2020 у справі №591/4366/18, згідно якому єдиною підставою для здійснення кримінально-правової кваліфікації дій особи за кваліфікуючою ознакою «повторно» без постановлення обвинувального вироку суду стосовно цієї особи за першим епізодом, який дає підстави для кваліфікації ознаки «повторно», є розгляд першого і наступних однорідних або тотожних злочинів у одному кримінальному провадженні. Таким чином, у ситуації, коли в одному кримінальному провадженні розглядається два і більше епізоди вчинення тотожних чи однорідних злочинів, для повторності злочинів не має значення, була чи не була особа засуджена за раніше вчинений злочин. Проте у випадку розгляду різних кримінальних проваджень стосовно однієї особи, така обставина має значення, а тому повторність має місце лише у разі постановлення щодо особи обвинувального вироку за тотожний чи однорідний злочин в іншому кримінальному провадженні.

19.Отже, з урахуванням зазначених обставин, положень чинного законодавства а також усталеної судової практики на час ухвалення цього вироку у суду відсутні правові підстави вважати, що ОСОБА_3 за першим епізодом обвинувачення за ч. 3 ст. 185 КК вчинив кримінальне правопорушення повторно.

20.У зв`язку з викладеним, суд у силу ч. 3 ст. 337 КПК з метою ухвалення справедливого судового рішення, вважає за можливе вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, та за першим епізодом обвинувачення виключити з правової кваліфікації кваліфікуючу ознаку «повторно», оскільки це покращує становище обвинуваченого ОСОБА_3 .

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання
21.До обставин, які відповідно до ст. 66 КК пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

22.До обставин, які відповідно до ст. 67 КК обтяжують покарання ОСОБА_3 , суд відносить вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, про що було зазначено в обвинувальному акті, та про що пояснив сам обвинувачений ОСОБА_3 .

Мотиви призначення покарання
23.При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд у відповідності до ст. ст. 65 67 КК враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

24.Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив умисні нетяжкі та умисні тяжкі злочини.

25.Згідно абз. 17 ч. 1 ст. 368 КПК, ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно якій ризики вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюються як високі. Орган з питань пробації вважає, що виправлення ОСОБА_3 без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства.

26.З урахуванням вказаних обставин, особи обвинуваченого ОСОБА_3 , того, що він щиро розкаявся у вчинених кримінальних правопорушень, активно сприяв їх розкриттю, натомість вчинення ним одного з кримінальних правопорушень в стані алкогольного сп`яніння, високих ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, того, що він вчинив умисні злочини за цим вироком в той час, коли на розгляді в суді знаходилися відносно нього інші кримінальні провадження про його обвинувачення у вчиненні також умисних злочинів, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку обвинуваченого та про нездійснення ним для себе належних висновків, а також вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим йому необхідно призначити покарання за ч. 3 ст. 185 та за ч. 2 ст. 185 КК у виді позбавлення волі, але в нижніх межах санкцій, за ст. 126-1 КК у виді арешту, а за сукупністю кримінальних правопорушень відповідно до ст. 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі, оскільки таке покарання повністю досягне мети його застосування. Водночас, суд з урахуванням встановлених обставин не вбачає підстав для застосування положень ст. ст. 69, 75 КК.

27.При призначенні покарання ОСОБА_3 суд враховує те, що він вчинив кримінальні правопорушення за ч. 3 ст. 185 КК за цим вироком в період відбування іспитового строку, встановленого йому вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 05 березня 2014 року, яким він засуджений за ч. 1 ст. 122 КК до позбавлення волі на строк один рік та в силу ст. 75 КК звільнений від відбування покарання з випробуванням на строк один рік. При цьому суд позбавлений можливості призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_3 за сукупністю вироків відповідно до ст. 71 КК з огляду на те, що закінчився строк давності виконання зазначеного обвинувального вироку, що встановлений п. 3 ч.1 ст. 80 КК, оскільки з часу ухвалення вказаного вироку, яким він засуджений до позбавлення волі за нетяжкий злочин, пройшло більше ніж п`ять років. При цьому судом не встановлено обставин, які би свідчили про зупинення або переривання перебігу давності виконання зазначеного обвинувального вироку відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 80 КК. При цьому вказаний висновок суду повністю узгоджується з висновком Верховного Суду, що викладений у його постанові від 20.10.2021 у справі № 487/3326/15-к.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухвалені вироку
28.Судом встановлено, що ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні не затримувався та під вартою не тримався, ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26.05.2022 відносно нього застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком до 25.07.2022.

Оскільки суд дійшов висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі, яке він має відбувати реально, з метою виконання вироку, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам обвинуваченого ухилитися від суду, ризик чого значно підвищується в умовах введеного в Україні Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України № 2102-IX від 24.02.2022, воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який продовжувався у встановленому порядку, востаннє воєнний стан продовжений ще на 90 діб Указом Президента України № 341/2022 від 17.05.2022, затвердженого Законом України №2263-IX від 22.05.2022, обвинуваченому ОСОБА_3 слід змінити запобіжний захід з особистого зобов`язання на тримання під вартою до набрання вироком законної сили, для чого його слід взяти під варту в залі суду.

Тому з урахуванням того, що ОСОБА_3 вчинив частину злочинів за цим вироком у 2014 році, то йому слід зарахувати строк попереднього ув`язнення в строк покарання у виді позбавлення волі з 24.06.2022 до набрання вироком законної вили, виходячи з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК (в редакції Закону України №838-VIII від 24.12.2015).

29.Питання про арешт майна та про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до положень ч.4 ст. 174, ч. 9 ст.100 КПК.

30.У силу ч. 2 ст. 124 КПК з обвинуваченого ОСОБА_3 мають бути стягнуті на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів для проведення судових товарознавчих експертиз: №СЕ-19/116-22/267-ТВ від 13.01.2022 в сумі 343,24 грн та №СЕ-19/116-22/4514-ТВ від 28.04.2022 в сумі 514,86 грн, а в загальному розмірі 858,10 грн.

Керуючись ст.ст. 369 371, 373 375 КПК, суд

ухвалив:
1. ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ст. 126-1 КК, та призначити йому покарання:

за ч. 3 ст. 185 КК у виді позбавлення волі на строк три роки;

за ч. 2 ст. 185 КК у виді позбавлення волі на строк один рік;

за ст. 126-1 КК у виді арешту на строк чотири місяці.

2.На підставі ст. 70 КК ОСОБА_3 за сукупністю кримінальних правопорушень визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк три роки.

3.В силу ст. 80 КК не призначати ОСОБА_3 покарання за правилами ст. 71 КК за сукупністю цього вироку та вироку Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 05 березня 2014 року, яким він засуджений за ч. 1 ст. 122 КК до одного року позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на один рік.

4.Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили змінити з особистого зобов`язання на тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду.

5.Строк покарання ОСОБА_3 у виді позбавлення волі обчислювати з моменту його затримання та взяття під варту, а саме з 24.06.2022, зарахувавши йому таким чином згідно ч. 5 ст. 72 КК (в редакції Закону України №838-VIII від 24.12.2015) строк попереднього ув`язнення в строк покарання у виді позбавлення волі з 24.06.2022 до набрання вироком законної вили, виходячи з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

6.Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експертів для проведення судових експертиз у загальній сумі 858,10 грн (вісімсот п`ятдесят вісім гривень 10 коп.).

7.З набранням вироком законної сили скасувати накладені на підставі ухвали слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 14.04.2022 арешт та дві сім-карти оператору мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар», які знаходились у мобільному телефоні «Редмі 9С», що належав ОСОБА_7 , вважати повернутими власниці ОСОБА_7 .

8.Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_3 , який перебуває під вартою, в той самий строк з моменту вручення йому копії вироку.

9.Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК.

10.Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.
11.Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, а обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.
12.Під час судового провадження судом застосовувалися Правила організації ефективного кримінального судочинства, які введені в дію рішенням Ради суддів України № 14 від 28 лютого 2020 року, з якими можна ознайомитись на сайті Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області за посиланням: https://iz.od.court.gov.ua/sud1510/, у розділі «Громадянам», вкладка «Проект «Суд, громадяни, суспільство, держава: співпраця заради змін», а також у секретаря судового засідання.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1