ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/277/22 Справа № 694/1342/22 Категорія: ст. 181, 183 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2022 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючогоОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретар учасники справи:ОСОБА_5
прокурор підозрюваний ОСОБА_6 ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу прокурора Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 06 серпня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо підозрюваного

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, уродженця с. Юрківка Звенигородського району Черкаської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

в с т а н о в и в:
05 серпня 2022 року слідчий СВ Звенигородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_8 за погодженням з прокурором Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні № 0000606 від 04 серпня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України строком на 60 діб.

В обґрунтування заявлених в клопотанні вимог зазначив, що ОСОБА_7 , 04 серпня 2022 року близько 18 год. 00 хв., діючи умисно і цілеспрямовано, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з метою особистого використання, незаконно заволодів транспортним засобом, шляхом вільного доступу через незамкнені дверцята, потрапив в салон автомобіля марки «Jeep» моделі «Compass» державний номер НОМЕР_1 , 2015 року випуску, вартість завданої шкоди на даний час встановлюється, який знаходився в незамкнутому на той час гаражному приміщенні, що розташоване по АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_9 , після чого запустив двигун ключем, який знаходився в замку запалювання та з місця вчинення кримінального правопорушення зник, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду.

У ході досудового розслідування 05 серпня 2022 року на підставі п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України, у порядку передбаченому ч. 1 ст. 278 КПК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вручено повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, підтверджується зібраними доказами в кримінальному провадженні та доданими до клопотання.

Крім того, слідчий вказував, що в ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у пунктах 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, у зв`язку з чим застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти указаним ризикам.

Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 06 серпня 2022 року клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволено частково.

Застосовано до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, українця, уродженця с. Юрківка Звенигородського району Черкаської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, раніше не судимого - запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- заборонити підозрюваному цілодобово залишати місце свого проживання, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

В задоволенні іншої частини клопотання відмовлено.

Роз`яснено підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою мають право з`явитися у житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків, використовувати електронні засоби контролю.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 202 КПК України постановлено негайно доставити ОСОБА_7 до його місця проживання - АДРЕСА_1 , де звільнити його з-під варти.

Строк дії ухвали визначено до 03 жовтня 2022 року включно.

Ухвала суду обґрунтована тим, що слідчий суддя вважає доведеним ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст.177 КПК, оскільки підозрюваний ОСОБА_7 усвідомлюючи невідворотність покарання за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 289 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України класифікується як тяжке та відповідно до санкції даної статті карається позбавленням волі на строк від 5 до 8 років позбавлення волі, з метою уникнення покарання може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Однак, на думку слідчого судді, посилання прокурора на той факт, що підозрюваний може впливати на потерпілого та свідка не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки обґрунтовані виключно наявністю самої можливості, при цьому прокурором не наводиться жодних об`єктивних даних.

Також не знайшли свого підтвердження посилання прокурора на той факт, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим слідчий суддя дійшов висновку, що позиція сторони обвинувачення про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному з метою запобігання вчинення ним інших кримінальних правопорушень є формальною.

Крім того, слідчим суддею взято до уваги, що ОСОБА_7 раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, має постійне місце проживання де він зареєстрований і зможе перебувати під домашнім арештом.

Не погоджуючись із ухвалою слідчого судді, прокурор Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу та просить: скасувати ухвалу слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 06 серпня 2022 року про часткове задоволення клопотання щодо застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою; дослідити докази того факту, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України; постановити нову ухвалу, якою клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 задовольнити у повному обсязі.

У апеляційній скарзі вказує, що судове рішення є необґрунтованим та підлягає скасуванню.

Вважає, що слідчим суддею не взято до уваги докази, якими слідчий доводить існування обставин, що обґрунтовують наявність ризиків, визначених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, які свідчать про необхідність обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також зазначає, що 06 серпня 2022 року об 11 год. 33 хв. ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000422 від 05 серпня 2022 року. Процесуальним прокурором дана обставина озвучувалася у судовому засіданні, однак можливість надати слідчому судді для дослідження копії повідомлення про підозру була відсутня через брак часу, у зв`язку з тим, що судове засідання було призначено о 12 год. 00 хв., а повідомлення про підозру вручено дізнавачем об 11 год. 33 хв., таким чином існує реальна імовірність продовження чи повторення ОСОБА_7 протиправної поведінки, яка виражатиметься у вчиненні нових кримінальних правопорушень.

Заслухавши доповідь головуючого, доводи прокурора ОСОБА_6 , який просив задовольнити апеляційну скаргу, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим пунктами 1-5 частини 1 зазначеної статті.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд, на виконання вимог частин 1, 2 статті 194 КПК України, зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статті 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених частиною 1 статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, передбачені статтею 178 КПК України, а також вагомість наявних доказів, якими такі обставини обґрунтовуються.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, щоб вирішити справу у відповідності до вимог закону, суд повинен взяти до уваги, крім даних, передбачених статтею 177 КПК України, особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки, характер справи, тяжкість покарання та наслідки вчинення протиправних діянь.

Як вбачається з матеріалів справи, зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Під час розгляду зазначеного клопотання, слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Враховуючи викладене, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, прийшов до обґрунтованого висновку щодо необхідності застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу.

Відповідно до вимог статей 177, 178, 183, 194, 200 КПК України та пункту «е» частини 1 статті 5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод (Рим, 1950 року), міра запобіжного заходу у виді взяття під варту обирається підозрюваному, обвинуваченому судом при наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ним правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню ним правопорушення чи його втечі після його вчинення, що вказана особа може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати провадженню іншим чином, а також вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Розглядаючи клопотання про обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 , слідчий суддя дійшов обгрунтованого висновку про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України та про не доведення прокурором ризиків, передбачених пунктами 3 та 5 вищевказаної статті, оскільки вони обґрунтовані виключно наявністю самої можливості і при цьому прокурором не наводиться жодних об`єктивних даних, а позиція сторони обвинувачення про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному з метою запобігання вчинення підозрюваним інших кримінальних правопорушень є формальною.

Прокурор в апеляційній скарзі в обґрунтування наявності ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України зазначає повідомлення підозри ОСОБА_7 06 серпня 2022 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, відомості щодо якого внесено до ЄРДР за № 0000422 від 05 серпня 2022 року, про що ним повідомлялося слідчому судді у судовому засіданні.

Однак, докази на підтвердження існування обставин, що обґрунтовують наявність ризику вчинення підозрюваним ОСОБА_7 іншого кримінальне правопорушення на момент розгляду клопотання слідчого 06 серпня 2022 року надані прокурором не були, а долучені лише до його апеляційної скарги.

Тому, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про відсутність ризиків, передбачених пунктами 3 та 5 частини 1 статті 177 КПК України.

Водночас, відповідно до положень статті 200 КПК України прокурор не позбавлений можливості звернутися в порядку, передбаченому статтею 184 цього Кодексу, до слідчого судді, суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування, зміну або покладення додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, чи про зміну способу їх виконання.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Белчев проти Болгарії» наголосив, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.

Кримінальний процесуальний закон покладає аналогічний обов`язок на сторону обвинувачення, зазначаючи, що остання має довести суду, крім обґрунтованості обвинувачення та наявності ризиків не процесуальної поведінки особи, ще й неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок слідчого судді, що підозрюваний ОСОБА_7 не потребує ізоляції від суспільства та є можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, а саме домашнього арешту цілодобово за адресою проживання.

Одним із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України, є домашній арешт, який полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Відповідно до частин 2, 6 статті 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом не взято до уваги докази, якими слідчий доводить існування обставин, що обґрунтовують наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України, які свідчать про необхідність обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є безпідставними. Так, слідчим суддею повно та всебічно досліджено матеріали клопотання, у судовому засіданні заслухано думку учасників справи та надано належну оцінку обґрунтованості підозри на наявності ризиків, вказаних в клопотанні.

Колегія суддів також враховує, що з моменту застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту 06 серпня 2022 року до постановлення даної ухвали судом апеляційної інстанції даних про порушення підозрюваним застосованого обмеження прокурором не надано, що свідчить про ефективність застосованого слідчим суддею запобіжного заходу та відсутність підстав для зміни його на більш суворий тримання під вартою, як того просить прокурор.

Крім того, на час розгляду апеляційної скарги прокурором не надано доказів ухилення ОСОБА_7 від органу досудового розслідування, прокурора чи суду під час перебування під цілодобовим домашнім арештом.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що слідчий суддя при розгляді клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує застосування запобіжних заходів, при цьому вислухавши та врахувавши пояснення всіх учасників судового розгляду, та прийшов до обґрунтованого висновку про не доведення прокурором необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту та належним чином мотивував своє рішення.

Порушень норм кримінального процесуального законодавства України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

Керуючись статтями 181, 183, 309, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 06 серпня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо підозрюваного ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді