ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 559/1669/22

Провадження № 1-кп/568/65/22

06 вересня 2022 року м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області
в складі головуючої судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні в м.Радивилів кримінальне провадження №0000131 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кременець Тернопільської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, вдівця, працюючого вчителем фізичної культури Волинського ліцею ім..Нестора Літописця, маючого на утриманні двоє неповнолітніх дітей, непрацездатних осіб на утриманні немає, не депутата, не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -
за участю сторін кримінального провадження
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

в с т а н о в и в:
23 жовтня 2021 року близько 09 години ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «Opel Astra», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись автомобільною дорогою Н-02 зі сторони м.Радивилів Рівненської області в напрямку м.Почаїв Тернопільської області, на 20 км.+150м, поблизу с.Підзамче Дубенського району Рівненської області, в порушення п.10.1, 14.2 Правил дорожнього руху, перед зміною напрямку руху, не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, а також у тому, що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані, виконуючи маневр обгону невстановленого попутного автомобіля, виїхав на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення із автомобілем «Ford Transit Connect», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 , який рухався в зустрічному напрямку та не мав можливості уникнути зіткнення.
В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди, водій автомобіля «Ford Transit Connect», реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості по критерії довготривалого розладу здоров`я, пасажир автомобіля «Opel Astra», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження та госпіталізована до медичного закладу, де ІНФОРМАЦІЯ_2 померла, пасажири автомобіля «Ford Transit Connect», реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_8 та ОСОБА_7 отримали легкі тілесні ушкодження.
Порушення ОСОБА_3 вимог пункту 10.1 Правил дорожнього руху, що вимагає від водія перед будь-якою зміною напряму руху переконатися, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, та пункту 14.2 Правил дорожнього руху, що вимагає від водія перед початком обгону, переконатись в тому, що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані, перебувають у прямому безпосередньому причинному зв`язку із виникненням дорожньо-транспортна пригода та настанням суспільно небезпечними наслідками, що настали.
Своїми діями, які виразились в порушенні правил дорожнього руху України особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого та спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України визнав повністю, та пояснив, що 23 жовтня 2021 року у світлу пору доби, рухаючись по автодорозі в напрямку м.Почаїв, допустив виїзд на суму зустрічного руху, де відбулось зіткнення із зустрічним автомобілем. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди його дружина ОСОБА_9 , яка була пасажиром його автомобіля, померла в лікарні. Також водій та пасажири зустрічного автомобіля отримали тілесні ушкодження різного ступня тяжкості. Про те, що вчинив кримінальне правопорушення, в результаті якого загинула його дружина та потерпілі отримали тілесні ушкодження щиро жалкує. Просить суворо не карати, не позбавляти волі та прав керування транспортним засобом.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що 23 жовтня 2021 року він їхав автодорогою з м.Почаїв. Побачив, як його смугу руху виїхав автомобіль, він почав гальмувати, однак уникнути зіткнення не вдалось. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди він та пасажири його автомобіля ОСОБА_7 та ОСОБА_8 отримали тілесні ушкодження. Будь-яких претензій до обвинуваченого він немає.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що 23 жовтня 2021 року ввечері йому подзвонили та повідомили, що дочка та зять потрапили в ДТП. Внаслідок ДТП його дочка ОСОБА_9 загинула. Претензій до обвинуваченого ОСОБА_3 він немає.

Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що обставин дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 23.10.2021 року вона не пам`ятає. Вона прийшла до тями лише в лікарні в м.Рівне.

Аналогічнй пояснення надала в судовому засідання потерпіла ОСОБА_8 .

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 свою вину визнав повністю, не оспорював фактичні обставини справи, а також те, що заперечень від учасників судового розгляду, щодо недоцільності дослідження інших обставин справи, їх скоєння не надходило, і вони ніким не оспорюються, при цьому, суд з`ясував чи правильно вони розуміють зміст цих обставин та сумнівів у добровільності та істинності їх позиції немає, а також, роз`яснивши, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд вважає, що дослідження доказів у більшому об`ємі є недоцільним у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України, а тому враховуючи викладене вище, суд, допитавши обвинуваченого, потерпілу, дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведені повністю, його дії за ч.2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Суд прийшов до висновку, що стороною обвинувачення доведено як подію кримінального правопорушення, так і те, що вказане кримінальне правопорушення вчинено саме обвинуваченим ОСОБА_3
При призначенні покарання обвинуваченому слід суворо дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів, а з врахуванням того, що позбавлення волі є одним із найсуворіших покарань, тому таке покарання слід призначати до реального відбування тільки тоді, коли у суду є достатнє переконання, що звільнення особи від відбування такого, не сприятиме виправленню засудженого.
За змістом п.п. 20, 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, але й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, та особу винного. У кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 і ст.287 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.
Обираючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, також положення ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, та положення ст. 65 КК України, відповідно до якої особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Обвинувачений ОСОБА_3 працевлаштований, за місцем проживання та місцем роботи характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, не судимий, вдівець та має на утримання двоє неповнолітніх дітей.
Згідно з досудовою доповіддю Кременецького районного сектору №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_3 оцінюється як низький, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, виконання рекомендованих заходів, спрямованих на мінімізацію ризику вчинення повторного кримінального правопорушення.

Обставиною, що пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття та активне сприяння в розкритті кримінального правопорушення. Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Беручи до уваги вищевикладене, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покрання обвинуваченого, позицію прокурора в судових дебатах, думку потерпілих щодо призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України із звільненням обвинуваченого від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на підставі ст.75 КК України з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Вирішуючи питання про призначення додаткового покарання, слід зазначити, що санкція ч.2 ст.286 КК України, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, надає можливість суду як призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, так і не застосовувати таке покарання до особи. Вказане положення закону України про кримінальну відповідальність носить альтернативний характер застосування і не є обов`язковим для суду. Відповідна правова позиція викладена в постанові колегії суддів Другої судової палати ККС ВС від 08.02.2018 у справі №361/2704/16-к, провадження №51-358км18.
В постанові Третьої судової палати ККС ВС від 15.01.2020 у справі 161/537/18, провадження №51-4055км19, Верховний суд вказав, що термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання. Також колегія суддів зазначила, що закон про кримінальну відповідальність не містить імперативних обмежень щодо можливості позбавлення права керувати транспортними засобами осіб, для яких діяльність, пов`язана з користуванням таким правом, є основним джерелом доходу. Існування цієї обставини потребує лише більш виваженого підходу під час обрання заходу примусу, з урахуванням загальних засад справедливості, гуманізму та індивідуалізації.
У кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 і ст. 287 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.
Суд вважає, що підстав для призначення обвинуваченому ОСОБА_3 додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами немає, оскільки під час судового розгляду кримінального провадження встановлено, що обвинувачений офіційно працевлаштований, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, раніше не судимий.
На підставі наведеного, суд не вбачає підстав для призначення обвинуваченому додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
Питання про речові докази у кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Цивільні позови в кримінальних провадженнях не заявлено.
У кримінальному провадженні наявні процесуальні витрати у сумі 17040,78 грн. за проведення судової інженерно-транспортної експертизи №8056 від 20.01.2022 року в розмірі 5148,30 грн., судової інженерно-транспортної експертизи №8057 від 02.02.2022 року в розмірі 5663,10 грн., судової інженерно-транспортної експертизи №8058 від 03.02.2022 року в розмірі 5096,70 грн., судової інженерно-транспортної експертизи №СЕ-19/118-22/4418-ІТ від 14.06.2022 року в розмірі 1132,68 грн., які у відповідності до ч.2 ст.124 КПК України слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави.
Заходи забезпечення кримінального провадження щодо ОСОБА_3 в ході досудового розслідування та судового розгляду провадження не застосовувалися, і підстав їх застосування до набрання вироком чинності суд не вбачає.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 128, 129, 370, 374, 395 КПК України, суд,-
у х в а л и в:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки без позбавлення права керування транспортними засобами.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (одни) рік.

Відповідно ч.1 ст.76 КК України на час іспитового строку покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- автомобіль марки «Opel Astra», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться на майданчику ДП «Радивилівський КХП», повернути ОСОБА_3 ;

- автомобіль марки «Ford Transit Connect», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який знаходиться на майданчику ДП «Радивилівський КХП», повернути ОСОБА_6 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз в розмірі 17040 (сімнадцять тисяч сорок) гривень 78 копійок.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Рівненського апеляційного суду через Радивилівський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення;
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1