ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2022 року Жовтневий районний суд
м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі матеріали кримінального провадження № 201/2821/22 (провадження № 1-кп/201/581/2022), відомості про яке 18 червня 2021 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000407, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Енергодар, Запорізької області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з базовою середньою освітою, неодруженого, не працевлаштованого, раніше судимого: 26 березня 2009 року вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186 КК України, із застосуванням положень ст. 71 КК України, до покарання у виді чотирьох років одного місяця позбавлення волі, звільнений 27 січня 2012 року по відбуттю покарання; 04 лютого 2013 року вироком Калинівського районного суду Вінницької області за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді трьох років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком два роки; 06 січня 2015 року вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді двох років шести місяців позбавлення волі. Ухвалою Дніпропетровського апеляційного суду від 16 березня 2015 року вказаний вирок суду змінено та засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України, із застосуванням положень ст. 71 КК України, до чотирьох років одного дня позбавлення волі, звільнений 13 квітня 2018 року по відбуттю покарання; 07 жовтня 2020 року вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185 КК України, до покарання у виді трьох років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком два роки, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

16 червня 2021 року приблизно о 18 годині 30 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи на дитячому майданчику за адресою: м. Дніпро, Запорізьке шосе, біля буд. № 19, побачив велосипед марки «HAMMER S3 00 BLAST», оригінальний, чорного кольору з жовтими смугами, вартістю 4 852,33 грн., який на праві власності належить ОСОБА_5 , який він визначив об`єктом свого злочинного посягання, та у нього виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом обману, вчинене повторно.

Далі, ОСОБА_4 , перебуваючи у вказаний час та у вказаному місці, реалізовуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману малолітнього потерпілого ОСОБА_6 , скоюючи злочин повторно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, ввівши в оману малолітнього потерпілого, а саме пообіцявши поїздити на велосипеді та повернути його назад, заздалегідь не бажаючи його повертати, заволодів велосипедом марки «HAMMER S300 BLAST», оригінальним, чорного кольору з жовтими смугами, вартістю 4 852,33 грн., який на праві власності належить ОСОБА_5 .

Після чого, доводячи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_4 залишив місце скоєння кримінального правопорушення, в подальшому розпорядившись чужим майном на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_5 , майнову шкоду у розмірі 4 852,33 грн.

Умисні дії ОСОБА_4 , які виразились в заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, кваліфікується за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі та підтвердив фактичні обставини щодо вчиненого ним діяння та викладених у обвинувальному акті.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 , у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

При визначенні виду та розміру покарання, суд виходить зі ступеня тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особи обвинуваченого, який на обліку у лікарів психіатра і нарколога не перебуває, вину визнав у повному обсязі та щиро розкаявся у скоєному, при цьому, ці обставини на підставі ст. 66 КК України, суд відносить до таких, що пом`якшують його покарання. До обтяжуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_4 обставин, передбачених ст. 67 КК України, суд відносить вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання виключно у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії нетяжкого злочину, його конкретним обставинам та наслідкам, зокрема характеру злочинних дій і сумі завданої шкоди, даним про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який незважаючи на те, що свою вину визнав у повному обсязі і щиро розкаявся у скоєному, вже притягувався до кримінальної відповідальності за аналогічні злочини, не працевлаштований та не має постійного доходу, при цьому вчинив інкримінований йому злочин в період іспитового строку, що вказує про небажання останнього стати на шлях виправлення, а також обставинам, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, сукупність яких з вищенаведеними даними, які враховувались при призначенні покарання, свідчить про недоцільність призначення обвинуваченому ОСОБА_4 іншого покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 190 КК України, при цьому, призначення такого покарання є необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також буде відповідати загальним засадам призначення покарання, передбаченими ст. 65 КК України, та принципам справедливості, достатності і співрозмірності.

Крім того, судом також встановлено, що ОСОБА_4 07 жовтня 2020 року вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська був визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та останньому було призначено покарання у виді трьох років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76 КК України, був звільнений від відбування покарання з іспитовим строком два роки, при цьому, в період останнього вчинив нове кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим, суд вважає за потрібне визначити ОСОБА_4 остаточне покарання на підставі ст. 71 КК України, застосувавши в даному випадку принцип часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком суду.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , до набрання вироком законної сили, залишити без змін.

Крім того, на підставі ч. 2 ст. 124 КПК України, суд також вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта у цьому кримінальному провадженні.

Цивільний позов у вказаному кримінальному поводженні не заявлений, речові докази відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374-376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у виді двох років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 71 КК України, призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання, призначеного вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 жовтня 2020 року, у виді одного року одного місяця позбавлення волі, остаточно визначивши ОСОБА_4 покарання у виді трьох років одного місяця позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з 14 травня 2022 року, залишивши до набрання вироком суду законної сили запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без змін.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_4 в рахунок призначеного цим вироком суду покарання, строк його попереднього ув`язнення з 14 травня 2022 року по день набрання вироком суду законної сили, включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта для проведення експертизи у вказаному кримінальному провадженні у розмірі 150,00 (сім п`ятдесят) гривень 00 копійки.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана учасниками кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1