Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/135/22 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.2022 року. Суддя судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Долинського районного суду Кіровоградської області від 31 жовтня 2013 року, про відмову у задоволенні скарги, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Долинського районного суду Кіровоградської області від 31 жовтня 2013 року, відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за її заявою від 28.10.2013.

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що скаржником не додані будь-які матеріали, а зі змісту скарги вбачається, що заява подавалася 28.10.2013 на ім`я прокурора області, скаржником не вказуються жодних відомостей про рішення за даною заявою, проте вже на наступний день подана скарга слідчому судді.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу у якій ставить питання про скасування вказаної ухвали слідчого судді. Просить поновити строк на апеляційне оскарження даного рішення, оскільки про можливість оскарження ухвали Долинського районного суду Кіровоградської області від 31 жовтня 2013 року, їй стало відомо лише 29 квітня 2022 року.

Перевіривши апеляційну скаргу на відповідність вимогам кримінального процесуального закону, вважаю, що у відкритті апеляційного провадження слід відмовити виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 392 КПК України, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

Положеннями статті 309 КПК України визначено вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені окремо в апеляційному порядку під час досудового розслідування, зокрема про: відмову у наданні дозволу на затримання; застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або відмову в його застосуванні; продовження строку тримання під вартою або відмову в його продовженні; застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або відмову в його застосуванні; продовження строку домашнього арешту або відмову в його продовженні; поміщення особи в приймальник-розподільник для дітей або відмову в такому поміщенні; продовження строку тримання особи в приймальнику-розподільнику для дітей або відмову в його продовженні; направлення особи до медичного закладу для проведення психіатричної експертизи або відмову у такому направленні; арешт майна або відмову у ньому; тимчасовий доступ до речей і документів, яким дозволено вилучення речей і документів, які посвідчують користування правом на здійснення підприємницької діяльності, або інших,за відсутності яких фізична особа-підприємець чи юридична особа позбавляються можливості здійснювати свою діяльність; відсторонення від посади або відмову у ньому; відмову у здійсненні спеціального досудового розслідування.

Під час досудового розслідування також можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, про скасування повідомлення про підозру чи відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру, повернення скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора або відмову у відкритті провадження по ній.

Згідно із ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Частиною 3 статті 9 КПК України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти України, положення яких стосуються кримінального провадження, повинні відповідати цьому Кодексу. При здійсненні кримінального провадження не може застосовуватися закон, який суперечить цьому Кодексу.

Виникнення, зміна або припинення кримінально-процесуальних відносин завжди пов`язано із конкретним юридичним фактом, який тягне за собою юридичні наслідки.

Згідно із положеннями ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ст. 151-2 Конституції України рішення та висновки, ухвалені Конституційним Судом України, є обов`язковими, остаточними і не можуть бути оскаржені.

Частиною 2 статті 152 Конституції України визначено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Аналогічне положення міститься у ст. 91 Закону України від 13 липня 2017 року № 2136-VIII «Про Конституційний Суд України». Окрім цього у ст. 97 цього Закону визначено, що Конституційний Суд України у рішенні, висновку може встановити порядок і строки їх виконання.

Враховуючи наведені положення ч. ч. 1, 3 ст. 9 КПК України й ст. 151-2, 152 Конституції України, ухвалення Конституційним Судом України рішення, яким Закони, інші акти або їх окремі положення, визнаються неконституційними, є юридичним фактом, який слугує підставою для виникнення, зміни або припинення кримінально-процесуального правовідношення.

Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Президента України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Постанови Верховної Ради України «Про чинність Закону України «Про Рахункову палату», офіційного тлумачення положень ч. 2 ст. 150 Конституції України, а також ч. 2 ст. 70 Закону України «Про Конституційний Суд України» стосовно порядку виконання рішень Конституційного Суду України (справа про порядок виконання рішень Конституційного Суду України) від 14 грудня 2000 року (справа № 1-31/2000) визначено, що рішення КСУ мають пряму дію.

17 червня 2020 року Конституційний Суд України ухвалив рішення № 4-р(II)/2020 у справі за конституційною скаргою ОСОБА_4 , щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень частини третьої статті 307, частини третьої статті 309 Кримінального процесуального кодексу України, відповідно до якого визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини третьої статті 307 Кримінального процесуального кодексу України щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення.

Тобто, вказане положення частини третьої статті 307 Кримінального процесуального кодексу України втратило чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Статтею 309 КПК України в редакції, яка діяла на момент постановлення оскаржуваної ухвали слідчого судді, визначено вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

При цьому ухвала слідчого судді про відмову у задоволенні скарги на бездіяльність прокурора щодо невнесення відомостей про злочин до ЄРДР до зазначеного переліку не входить, а тому оскарженню не підлягає.

За таких обставин, апелянт ставить питання про перевірку ухвали слідчого судді, яка була постановлена до ухвалення Конституційним Судом України вказаного рішення, і відповідно до редакції ч. 3 ст. 307 КПК України, що діяла на момент постановлення відповідної ухвали, не підлягала оскарженню в апеляційному порядку.

Положеннями ч. 4 ст. 399 КПК України регламентовано, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Відповідно до статті 5 КПК України процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що ОСОБА_3 звернулася до апеляційного суду зі скаргою на рішення слідчого судді 08 квітня 2022 року, тобто поза межами строку апеляційного оскарження та строк апеляційного оскарження закінчився ще до дня ухвалення рішення Конституційного Суду України, вважаю що у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Долинського районного суду Кіровоградської області від 31 жовтня 2013 року, слід відмовити.

Така позиція повністю узгоджується з висновком Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 15 лютого 2020 року впровадженні № 51-453 кмо 20, відповідно до якого, оскарженню в апеляційному порядку підлягають ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, які постановлені після визнання неконституційними положень ч. 3 ст. 307 КПК України, тобто з 17 червня 2020 року.

Якщо така ухвала слідчого судді постановлена до 17 червня 2020 року, і на час ухвалення Рішення Другого Сенату Конституційного Суду України від 17 червня 2020 року № 4-р(ІІ)/2020 та набрання ним чинності ще не закінчився встановлений у п. 3 ч. 2 та ч. 3 ст. 395 КПК України строк апеляційного оскарження певною особою ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, то у такої особи виникає право апеляційного оскарження вказаної ухвали слідчого судді.

За таких обставин вважаю, що підстави для відкриття провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Долинського районного суду Кіровоградської області від 31 жовтня 2013 року відсутні.

Керуючись ст. ст. 392, 399 КПК України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Долинського районного суду Кіровоградської області від 31 жовтня 2013 року, про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_3 щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за її заявою від 28.10.2013.

Копію ухвали разом з апеляційною скаргою невідкладно надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу.
Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців.

Суддя Кропивницького
апеляційного суду ОСОБА_2