09 березня 2022 року м. Київ
Солом`янський районний суд міста Києва у складі:
головуючого судді судді ОСОБА_1 ,
за участю прокурора ОСОБА_2 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_3 ,
розглянувши у судовому засіданні в приміщенні Солом`янського районного суду міста Києва за адресою м. Київ, вул. Максима Кривоноса, 25, питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
Відповідно до ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 10.01.2022 р. судом було продовжено тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 на 60 днів, тобто до 10.03.2022 року включно, із визначенням розміру застави у п`ять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 11 350 грн.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
У зв`язку із зазначеним суди України переведені у роботу в умовах воєнного стану та продовжують забезпечувати доступ до правосуддя.
З метою забезпечення безпеки учасників провадження, керуючись положеннями ст. 336 КПК України, на підставі ухвали суду від 04.03.2022 року суд прийшов до висновку про необхідність проведення судового засідання, призначеного на 09.03.2022 на 14 год. 00 хв., де має вирішуватись питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого в режимі відеоконференції з ДУ «Київський слідчий ізолятор», де утримується обвинувачений.
У зв`язку із неможливістю вийти на зв`язок із захисником обвинуваченого адвокатом ОСОБА_5 , керуючись положеннями ст. 49, 54 КПК України, на підставі ухвали суду від 04.03.2022 року суд призначив обвинуваченому захисника з Регіональному центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги в м. Києві для участі в окремій процесуальній дії вирішення питання доцільності продовження обвинуваченому тримання під вартою.
У судове засідання, призначене на 09.03.2022 р., прибув захисник ОСОБА_3 .
Відповідно до інформації начальника ВКВСР ДУ «Київський слідчий ізолятор» у зв`язку із запровадженим на території України воєнним станом на підставі Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 р., з метою забезпечення безпеки осіб, які утримуються в умовах ДУ «Київський слідчий ізолятор», та у зв`язку із відсутністю технічної можливості провести судові засідання в режимі відеоконференції з Солом`янським районним судом міста Києва та неможливістю здійснити етапування обвинуваченого до зали суду, доповідається про неможливість забезпечити участь у судовому засідання обвинуваченого ОСОБА_4 .
Суд також вживав усіх можливих заходів, аби забезпечити відео зв`язок із ДУ «Київський слідчий ізолятор» шляхом портативних засобів зв`язку, однак встановити з`єднання не вдалось через відсутність інтернет зв`язку із ДУ «Київський слідчий ізолятор».
Також, суд довів до відому учасників провадження, що судове засідання відбудеться без участі у складі суду секретаря судового засідання, та суд візьме на себе функцію фіксації судового процесу у вказаному кримінальному провадженні, використовуючи систему Аккорд, у зв`язку із неможливістю прибути на місце роботи секретаря судового засідання.
Прокурор та захисник зазначили про можливість розгляду судом питання про доцільність продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 у відсутність обвинуваченого, із врахуванням впровадженого на території України воєнного стану та неможливістю забезпечити особисту участь обвинуваченого в судовому засіданні з боку ДУ «Київський слідчий ізолятор», де утримується обвинувачений, з мотивів збереження життя та здоров`я останнього в умовах збройної агресії, війни російської федерації проти України.
Заслухавши думки учасників провадження, суд зазначає, що норми чинного КПК України не адаптовані під обставини воєнного стану, оскільки не передбачають чіткого алгоритму дій судді під час розгляду кримінальних проваджень по суті в суді першої інстанції у випадку необхідності вирішити питання, визначене ч. 3 ст. 331 КПК України в умовах воєнного стану, коли з мотивів збереження життя та здоров`я обвинуваченого, є неможливим забезпечення його особистої участі у судовому засіданні.
Також, чинний КПК України не передбачає пряму можливість суду відійти від положень ст. ст. 73, 107 КПК України, у випадку неможливості прибути на робоче місце секретаря судового засідання з метою фіксації судового засідання технічними засобами та ведення журналу судового засідання, з об`єктивних підстав, пов`язаних із збереженням життя та здоров`я, які суд безумовно визнає поважними причинами відсутності секретаря у складі суду.
Відповідно до ст. 124 КПК України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди.
Згідно зі ст. 30 КПК України у кримінальному провадженні правосуддя здійснюється лише судом згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом. Відмова у здійсненні правосуддя не допускається.
У відповідності до ч. 1 ст. 31 КПК України кримінальне провадження в суді першої інстанції здійснюється суддею одноособово.
Згідно із ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим.
Як зазначалось вище, на підставі Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Згідно з ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Згідно з ч. 1 ст. 15 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод під час війни або іншої суспільної небезпеки, яка загрожує життю нації, будь-яка Висока Договірна Сторона може вживати заходів, що відступають від її зобов`язань за цією Конвенцією, виключно в тих межах, яких вимагає гострота становища, і за умови, що такі заходи не суперечать іншим її зобов`язанням згідно з міжнародним правом.
Тобто, із врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що суд не може самоусунутись від виконання своїх прямих конституційно передбачених повноважень та функцій із здійснення правосуддя на території України в умовах воєнного стану по причині відсутності в складі суду секретаря судового засідання, основним завданням якого по суті є фіксація ходу судового засідання. Тим більше, коли відсутність секретаря судового засідання є вимушеною і пов`язаною із захистом свого життя та здоров`я від небезпеки, яку несе за собою агресія російської федерації під час війни в Україні.
Також, у даному випадку суд бере на себе всю повноту відповідальності та самостійно покладає на себе функцію здійснення фіксації судового засідання, з метою забезпечення виконання положень ч. 4 ст. 107 КПК України, і у присутності захисника та прокурора із вжиттям усіх залежних від суду заходів, спрямованих на участь у судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_4 , враховуючи терміновість вирішення питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого, в умовах воєнного стану, забезпечуючи безпеку обвинуваченого, приходить до висновку про виключну можливість в умовах воєнного стану, без наявності достатнього врегулювання даної процедури нормами КПК України, здійснити розгляд питання, визначеного ч. 3 ст. 331 КПК України, у відсутність обвинуваченого ОСОБА_4 .
Прокурор просив продовжити тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 на 60 днів, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді арешту на строк від трьох до шести місяців або обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк, обґрунтовано обвинувачується у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, однак на шлях виправлення не став, продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Прокурор зазначає, що усвідомлюючи невідворотність покарання за вчинення вказаного кримінального правопорушення, ОСОБА_4 може значний термін переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, так як постійного місця проживання та сталих соціальних зв`язків він не має, перебував у розшуку відповідно до ухвали Приморського районного суду міста Одеси від 20.07.2021 р. за № 522/3050/19. Існує ризик вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень, перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином. Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним прокурором.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_3 заперечував проти продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, зазначивши, що обвинувачений не має наміру ухилятись від явки до суду.
У судове засідання не прибув потерпілий ОСОБА_6 , у суду відсутні відомості про вручення йому судової повістки.
Заслухавши думки учасників кримінального провадження стосовно доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_4 тримання під вартою, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Враховуючи, що суд на даному етапі розгляду кримінального провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, таким чином, з огляду на наведені у клопотанні прокурора доводи, суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
Суд звертає увагу на те, що поняття «обґрунтована підозра» наведено в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якого обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.09.1990).
Так, в ході судового розгляду клопотання знайшли своє підтвердження ризики, передбачені п. п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Зазначені висновки суду ґрунтуються на тому, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за вчинення якого обвинуваченому може загрожувати покарання у виді арешту на строк від трьох до шести місяців або обмеження волі на строк до п`яти років, або позбавлення волі на той самий строк, а тому, усвідомлюючи невідворотність покарання, яке може бути йому призначено судом у випадку визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, обвинувачений може вживати заходів, спрямованих на переховування від суду та правоохоронних органів.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, не має постійного місця проживання у м. Києві, не одружений, не має на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, не працює, не зміг суду назвати конкретну адресу свого проживання, обмежившись тільки містом, що у своїй сукупності свідчить про відсутність у обвинуваченого стійких соціальних зв`язків та про наявність ризиків того, що обвинувачений, перебуваючи на свободі, може переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення.
Виходячи з вищевикладеного, враховуючи особу обвинуваченого, суд вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого та не запобігатиме уникненню ризиків, передбачених п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, існування яких було встановлено судом.
Тому, із врахуванням положень ч. 3 ст. 331 КПК України, суд вважає доцільним продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 строк тримання під вартою на 60 днів.
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четверною цієї статті.
Таким чином, із врахуванням вищевикладеного, керуючись положеннями п. 1 ч. 5 ст. 182 КПК України, суд при постановленні ухвали визначає розмір застави у п`ять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Розгляд кримінального провадження по суті у відсутність обвинуваченого є процесуально неможливим, а тому суд відкладає слухання справи на іншу дату, про яку додатково будуть повідомлені учасники кримінального провадження.
Керуючись ст.29, 124 Конституції України, ст. ст. 331, 30, 31, 201,131, 132, 176-178, 181, 183, 194, 196, 197, ч. 3 ст. 331, ст. 376, ст. 615 КПК України, ст. ст. 6, 15 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану», суддя, -
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, строк тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, тобто до 07 травня 2022 року включно.
Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.
У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:
- прибувати до суду за кожним викликом,
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання,
- не відлучатись із міста Києва без дозволу суду,
Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, визначити 60 діб з моменту внесення застави.
Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Солом`янського районного суду м. Києва коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово прокурора та Солом`янський районний суд м. Києва.
У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.
Контроль за виконанням ухвали покласти на Солом`янську окружну прокуратуру м. Києва.
Ухвала суду діє до 07 травня 2022 року включно та підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з моменту проголошення ухвали.

Суддя ОСОБА_1