справа № 178/556/18
№ провадження 1-кп/208/60/22
УХВАЛА

14 березня 2022 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі колегії суддів:

головуючий суддя ОСОБА_1

судді ОСОБА_2

судді ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Кам`янське Дніпропетровської області клопотання прокурора про продовження обраного запобіжного заходу, в межах кримінального провадження № 0000107, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за обвинуваченням у скоєні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.187, ч.3 ст.187 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за обвинуваченням у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Заводського районного суду місті Дніпродзержинська Дніпропетровської області знаходиться кримінальне провадження № 0000107 за обвинуваченням ОСОБА_6 у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.187, ч.3 ст.187 КК України, та ОСОБА_8 у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст.187 КК України, під час судового розгляду до обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, термін дії якого спливає 16.03.2022р.

Прокурором подано клопотання про продовження строку обраного запобіжного заходу відносно обвинувачених ОСОБА_6 і ОСОБА_8 , яке підтримано ним в ході судового розгляду вцілому, з підстав наявності ризиків передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, як таких що є актуальними та узгоджуються із характеризуючими даними на обвинувачених, які раніше засуджені, не мають стійких соціальних зв`язків, офіційного та постійного джерела доходу, обвинувачуються у скоєнні особливо тяжких злочинів.

Захисник ОСОБА_7 , вважала клопотання не обґрунтованим, з врахуванням досліджених доказів, допиту свідків потерпілих, що не підтверджує заявлені ризики. Крім того у її підзахисного є місце мешкання, соціальні зв`язки, а тому вважає що зміна обраного запобіжного заходу на інший не пов`язаний з триманням під вартою, є доцільним.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав захисника зазначив, що він не бажає ухилятися від суду, і просить звільнити його з під варти для захисту Держави України.

Захисник ОСОБА_9 , зазначила, що ризики підтримані прокурором не відповідають фактичним даним та обсягу доказам дослідженим судом, крім того її підзахисний тривалий час знаходиться під вартою, при цьому має постійне місце проживання, цивільну дружину, що є підставою для зміни обраного запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт в нічний час.

Обвинувачений ОСОБА_8 підтримав позицію захисника.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідив підстави та обґрунтування заявленого клопотання, суд приходить до наступного висновку.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання неможливості виконання завдань кримінального провадження, передбачені ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно вимог ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ніхто не може бути позбавлений волі інакше, як згідно з процедурою, встановленою законом, а також якщо є розумні підстави вважати необхідним запобігти вчинення особою правопорушення або втечу після його вчинення.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

При розгляді вказаного питання, суд виходить з того, що в наявності обґрунтована підозра про вчинення обвинуваченими особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, і ОСОБА_6 також злочину передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, та на даній стадії судового розгляду суд не має повноважень давати оцінку доказам щодо їх достатності та допустимості.

Так у рішенні ЄСПЛ від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (пункті 175) зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також див. рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, SeriesA, № 182), (Erdagoz v. Turkey (Ердагоз проти Туреччини).

Судом враховується, що Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 р. № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, введено військовий стан.

Згідно до позиції пов`язаної із військовим станом, з місць позбавлення волі та слідчих ізоляторів звільняють колишні військові, які мають бойовий досвід та виявили бажання захищати країну під час воєнного стану, при цьому береться до уваги їхній бойовий досвід, заслуги перед державою та щире каяття.
Як встановлено під час розгляду справи, ні обвинувачений ОСОБА_6 ні обвинувачений ОСОБА_8 не визнають своєї провини за пред`явленим обвинуваченням та відсутнє в останніх щире каяття, матеріали кримінального провадження не містять підтвердження їх бойового досвіду, та заслуг перед державою.
Крім того, враховуючи процесуальний статус ОСОБА_6 і ОСОБА_8 як обвинувачених в межах кримінального провадження, їх можливість зарахування до лав Збройних Сил України, жодним чином не є обґрунтованою.
Відносно обвинувачених ОСОБА_6 і ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою з врахуванням тяжкості кримінального злочину у вчиненні яких вони обвинувачуються, їх характеризуючих даних, соціальних зв`язків, тощо.
Враховуючи стадію судового розгляду, колегія суддів не вирішуючи питання про доведеність вини під час розгляду клопотання, вважає, що підозра ОСОБА_6 та ОСОБА_8 у скоєнні кримінальних правопорушень, визначених в межах даного кримінального провадження, є обґрунтованою у розумінні ч. 1 ст. 194 КПК України.
Так, на думку суду, ймовірна можливість переховування ОСОБА_6 та ОСОБА_8 від суду підтверджується тим, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого вони обвинувачується, передбачає, зокрема, покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років із конфіскацією майна, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для кожного з обвинувачених окремо, переховуватись від суду.
Так, як за таких обставин, у разі визнання ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , кожного окремо, винним в інкримінованому їм злочині, останні повинні будуть понести покарання, визначене санкцією ч. 3 ст. 187 КК України, яке є виключно реальне покарання у виді позбавлення волі. Наведена обставина у виді безальтернативності та тяжкості покарання, на переконання суду, сама по собі може бути мотивом та підставою для обвинуваченого переховуватися від суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
Ризик переховування від правосуддя, колегія суддів також оцінює в світлі обставин цього кримінального провадження та особистої поведінки обвинуваченого ОСОБА_6 та ОСОБА_8 (сімейного стану, роботи, місця проживання, засобів до існування) і приходить до висновку, що ризик переховуватися залишається досить актуальним, вважаючи на особистість обвинувачених та тяжкість ймовірного покарання за ч. 3 ст. 187 КК України.
А тому, на думку суду, оскільки іншим чином запобігти встановленим ризикам неможливо, то обмеження, застосовані до обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_8 (кожного окремо) є виправданими та забезпечують цілі кримінального провадження.
Суд також вважає, що зміна відносно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_8 (кожного окремо) виду запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який, в тому числі і домашній арешт, про що просила сторона захисту, з урахуванням обставин цього кримінального провадження, описаних вище, не сприятиме його дієвості, адже сторона захисту не навела суттєвих аргументів для такої зміни обраного запобіжного заходу, так як зазначені вище із заявлених прокурором ризиків, знайшли своє підтвердження та є актуальними.
Крім того, виходячи з вимог ст. 183 КПК України, та з врахуванням обґрунтованої підозри в межах пред`явленого обвинувачення ОСОБА_6 та ОСОБА_8 у скоєнні злочину кваліфікованого органом досудового розслідування за ознаками ч. 3 ст. 187 КК України, суд також не вбачає підстав для встановлення застави.

На підставі викладеного та керуючись ст. 139, 140, 143 177, 178, 183, 331 КПК України, суд
постановив:

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника про зміну запобіжного заходу - відмовити.

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 - задовольнити.

Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 залишити без змін - у вигляді тримання під вартою, продовжити строк тримання ОСОБА_6 під вартою до 11.05.2022 року.

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника про зміну запобіжного заходу- відмовити.

Клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 - задовольнити.

Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 залишити без змін - у вигляді тримання під вартою, продовжити строк тримання ОСОБА_8 під вартою до 11.05.2022 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

На ухвалу про продовження терміну тримання під вартою може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська протягом 5 днів з дня її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення їй копії ухвали.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3