Справа № 206/1609/22
Провадження № 1-кп/206/124/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2022 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретареві ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000167 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 115 Кримінального кодексу України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника-адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Самарського районного суду м. Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження № 0000167 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 Кримінального кодексу України.
18 липня 2022 року ухвалою суду продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 , обраного йому 23 березня 2022 року, до 15 вересня 2022 року включно.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не відпали.
Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні просили змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт за місцем мешкання у АДРЕСА_1 .
Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та захисника, дослідивши клопотання прокурора, суд прийшов до наступного висновку.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовження строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі доведення того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Стаття 176 Кримінального процесуального кодексу України передбачає види запобіжних заходів, серед яких є найбільш суворим - тримання під вартою. Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.
За змістом ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2, ч. 3 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, зокрема, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Отже, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 суд враховує, що останній обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, не працевлаштований, не має стійких соціальних зв`язків та обвинувачується у кримінальному правопорушенні проти життя людини.
Доводи обвинуваченого ОСОБА_3 та захисника ОСОБА_5 про можливість застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, суд не приймає до уваги, оскільки такий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_3 покладених на нього процесуальних обов`язків та не зможе запобігти ризикам переховування від суду, а також того, що він може вчинити інше кримінальне правопорушення.
Приходячи до такого висновку, суд враховує ті обставини, що ОСОБА_3 усвідомлює, що він обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до п`ятнадцяти років, через що може переховуватися від суду.
Крім того, ОСОБА_3 не має стійких соціальних зв`язку, не має на утриманні неповнолітній дітей, ризик того, що він може вчинити інше кримінальне правопорушення залишається дійсним.
Отже, з метою запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України та виконанню рішення суду, з урахуванням вимог ст. 183 КПК України, суд вважає за необхідне продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк в 60 (шістдесят) днів.
Відповідно до п. 1, 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування та щодо злочину, який спричинив загибель людини.
Задовольняючи клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд вважає правильним не визначати розмір застави, оскільки інкримінований ОСОБА_3 злочин полягає в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині (вбивстві).
Продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
Керуючись ст. ст. 177, 182, 197, 331, 350, 376 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 задовольнити.
Строк тримання під вартою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити на 60 діб, а саме до 10 листопада 2022 року включно.
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт відмовити.
Повний текст ухвали складено 13 вересня 2022 року.

Ухвала суду в частині обрання запобіжного заходу може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1