В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 338/945/22

12 жовтня 2022 року Богородчанський районний суд

Івано-Франківської області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасників по справі:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Богородчани кримінальне провадження за обвинуваченням: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт Богородчани, Богородчанської територіальної громади Івано-Франківського району Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, має базову середньою освітою, депутатом не обирався, не працюючого, розлученого, згідно ст. 89 КК України раніше не судимого, за кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст. 164 КК України, зареєстрованим в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №00000076 від 21 вересня 2022 року,

в с т а н о в и в:

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 01.03.2017 ухвалено стягувати аліментні платежі з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 на утримання малолітніх дітей: сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі по 700 гривень на кожного щомісячно, починаючи з 06.09.2016 до досягнення ними повноліття.

На виконання вказаного рішення суду, 18.07.2017 державним виконавцем Богородчанського відділу в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) відкрито виконавче провадження № 54330574.

Після відкриття виконавчого провадження ОСОБА_4 неодноразово викликався до Богородчанського відділу в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано- Франківськ) для вирішення питання щодо сплати аліментів.

Не дивлячись на це, ОСОБА_4 , достовірно знаючи про свій обов`язок сплачувати аліменти та виконувати рішення Івано-Франківського міського суду, не маючи обмежень до фізичної праці та протипоказань по стану здоров`я, жодних грошових переказів чи готівкових коштів колишній дружині - ОСОБА_5 по сплаті аліментів своїм малолітнім дітям не здійснював. Тобто, не існувало жодних обставин, які свідчили б про поважність причин чи вимушеність несплати аліментів на утримання дітей.

Таким чином, ОСОБА_4 у період часу з 01.02.2018 по 27.09.2022 аліментні платежі не здійснював, чим грубо порушив вимоги ст. 51 Конституції України, де закріплено обов`язок батьків утримувати свою дитину до досягнення її повноліття, а також ст. ст. 150, 155 Сімейного кодексу України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», згідно чого ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом.

Крім того, ОСОБА_4 , як батько малолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не надавав їм необхідних для існування коштів, їжі та одягу, а також не брав участь у їхньому вихованні.

Враховуючи викладене, ОСОБА_4 з 01.02.2018 по даний час, внаслідок умисної бездіяльності, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своєї бездіяльності, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи ухилитись від сплати аліментів, незважаючи на неодноразові попередження Богородчанського відділу Державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, систематично і наполегливо не сплачував кошти на утримання двох малолітніх дітей: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , внаслідок чого допустив заборгованість по аліментних платежах, з 01.02.2018 по 27.09.2022, на суму 110348,58 гривень.

Таким чином ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, а саме злісне ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), а також у злісному ухиленні ним від утримання неповнолітніх дітей, що перебувають на його утриманні.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим частково, пояснив, що має від потерпілої двох неповнолітніх дітей ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , дати народження яких не пам`ятає. Йому було відомо про рішення суду про стягнення з нього аліментів по 700 гривень на кожну дитину. Відносно нього вже було кілька кримінальних проваджень за несплату аліментів, останнє з яких було закрито за заявою потерпілої ОСОБА_5 .. Має плоскостопість, інвалідності не має. Постійної роботи не має, займається тимчасовими сезонними роботами та підробітками у односельців. З метою будівництва власного будинку, з братом перебував на заробітках у м. Москва, де заробляв на будівництві близько 40-60тис. гривень у місяць. В подальшому, в зв`язку з забороною йому державним виконавцем виїзду за кордон, в зв`язку з наявністю заборгованості по аліментам, працює шліфувальником на виробництві пам`ятників. Надав квитанцію про сплату 28.09.2022 року аліментів в сумі 500 гривень. Стверджує про сплату аліментів раніше, однак жодного підтвердження не надав. Просив призначити йому покарання у виді громадських робіт.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що під час розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_4 у лютому 2018 року вона відмовилася від обвинувачення та кримінальне провадження було закрито. Крім того, раніше обвинувачений ОСОБА_4 притягувався до кримінальної відповідальності за злісне ухилення від сплати аліментів на утримання дітей від свого першого шлюбу. Підтвердила, що протягом останніх чотирьох років ОСОБА_4 сплачував їй аліменти всього два рази у сумі близько 2000 гривень. Існуючу заборгованість в розмірі 110348,58 гривень по аліментних платежах підтвердила. ОСОБА_4 має постійне місце роботи, шліфувальником на виготовленні пам`ятників, виїжджав на заробітки за кордон, та не зважаючи на її постійні вимоги та прохання сплатити аліменти, умисно їх не сплачував протягом останніх чотирьох років. ОСОБА_4 не приділяє уваги дітям, та не бачиться з ними. Останній раз бачив доньку ОСОБА_9 коли їй виповнилося 2 роки, а син ОСОБА_8 батька взагалі не пам`ятає. Дітей нічим не забезпечує та не утримує. Їх долею та потребами не цікавиться. При призначені покарання поклалась на розсуд суду.

Крім показань, даних самим ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_5 під час судового розгляду, його винуватість у пред`явленому обвинувачені підтверджується дослідженими судом письмовими доказами.
Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 01.03.2017 №344/11248/16-ц про стягнення аліментів з обвинуваченого на користь потерпілої на утримання двох неповнолітніх дітей по 700 гривень на кожну дитину до досягнення ними повноліття.
Свідоцтвом НОМЕР_1 про народження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Свідоцтвом НОМЕР_2 про народження ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Розрахункам зі сплати аліментів з 06 вересня 2016 року до вересня 2022 року, відповідно до яких в період часу з 01.02.2018 року до 27.09.2022 року обвинуваченим ОСОБА_4 не сплачено жодного платежу.

Постановою головного державного виконавця Богородчанського РВ ДВС про відкриття виконавчого провадження 18.07.2017 року ВП№54330574.

Постановою головного державного виконавця Богородчанського РВ ДВС про арешт коштів боржника 30.10.2020 року ВП№54330574.

Постановою головного державного виконавця Богородчанського РВ ДВС про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України 18.09.2019 року ВП№54330574.

Оцінюючи в сукупності надані стороною обвинувачення докази на підтвердження винуватості ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального проступку, суд керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом», згідно з яким доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Застосування зазначеного критерію при оцінці доказів узгоджується із правовою позицією Європейського суду з прав людини, висловленій у п. 78 рішення ЄСПЛ у справі «Ушаков та Ушакова проти України» від 18.06.2015 року.
Наданий обвинуваченим ОСОБА_4 фіскальний чек Укрпошти про сплату аліментів на суму 500 гривень 28.09.2022 року не спростовує доводів сторони обвинувачення та досліджених судом доказів, злісного ухилення від сплати аліментів протягом останніх чотирьох років. Зазначені обвинуваченим ОСОБА_4 обставини погашення заборгованості двома платежами по аліментам не підтверджені жодним об`єктивним доказом, зокрема не знайшли свого відображення у розрахунках державного виконавця зі сплати аліментів з 06 вересня 2016 року до вересня 2022 року. Показання потерпілої ОСОБА_5 та самого обвинуваченого ОСОБА_4 про відсутність у нього захворювань, інвалідності та наявність у нього доходу, вказують на можливість обвинуваченим сплачувати аліменти за рішенням суду. Відсутність сплати жодного, належним чином підтвердженого, щомісячного платежу на виконання рішення суду про сплату аліментів на власних дітей протягом чотирьох років знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та вказують на злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду аліментів.
Покази обвинуваченого ОСОБА_4 дані в судовому засіданні, пояснення потерпілої ОСОБА_5 , а також дослідженні судом письмові докази, узгоджуються між собою щодо часу, місця та способу вчиненого ним проступку, є належними, послідовними, допустимими та достовірними та їх сукупність достатньо доводить вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 злісного ухилення від сплати аліментів, оскільки вони повністю узгоджуються між собою та з обставинами кримінального провадження, у зв`язку з чим, суд вважає необхідним покласти їх в основу вироку. Суд не сумнівається в достовірності зазначених доказів.

За таких обставин суд вважає вину обвинуваченого доведеною, а його дії кваліфікує за ч. 1 ст. 164 КК України, як злісне ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), а також у злісному ухиленні ним від утримання неповнолітніх дітей, що перебувають на його утриманні.

При призначенні обвинуваченому покарання, суд, діючи за загальними принципами, визначеними статтею 50 КК України, враховує, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого з передбачених ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України, не встановленні.

Кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_4 , передбачене ч. 1 ст. 164 КК України, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до проступку.

Приймаючи до уваги, що обвинувачений згідно зі ст. 89 КК України не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, суд вважає за доцільне призначити покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, у виді громадських робіт.

Речові докази відсутні.

Цивільний позов відсутній

Керуючись ст. 370, 371, 374 КПК України, суд

з а с у д и в:

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, та призначити йому покарання у виді 100 (сто) годин громадських робіт.

Вирок може бути оскаржений, шляхом подання апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення встановленого строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1