Справа № 344/9377/22
Провадження № 1-кс/344/3571/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2022 року м.Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні № 0001205 від 03.08.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся з вказаним клопотанням в обґрунтування якого покликався на те, що ОСОБА_5 на протязі тривалого періоду часу перебуває у не приязних відносинах з ОСОБА_6 , з приводу виключання світлового освітлення у під`їзді будинку АДРЕСА_1 , в якому вони фактично проживають.

Слідчий вказує в клопотанні, що 02.08.2022 близько 21 год., ОСОБА_5 спільно із своєю дружиною ОСОБА_7 , піднімався по сходовій клітці до квартири АДРЕСА_2 вищевказаного будинку, де в той час ОСОБА_6 виключив освітлення у під`їзді будинку. Після того як у під`їзді виключилось освітлення, у

ОСОБА_5 , через невдоволення діями потерпілого ОСОБА_6 , виник неправомірний умисел на спричинення тяжких тілесних ушкоджень останньому. Реалізуючи свій протиправний умисел на спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, ОСОБА_5 піднявся у приміщення власної житлової квартири АДРЕСА_2 , звідки взяв предмет для виймання речей при відбілюванні та в подальшому вийшов із приміщення своєї квартири та направився до квартири АДРЕСА_3 , в якій проживає потерпілий ОСОБА_6 . Прийшовши до вказаної квартири, ОСОБА_5 розпочав стукати у вхідні двері квартири. З метою встановити, хто стукає у двері та припинити шум у коридорі, ОСОБА_6 відчинив вхідні двері квартири. Надалі ОСОБА_5 , перебуваючи під впливом негативних емоцій та у стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків і свідомо бажаючи настання таких негативних наслідків щодо здоров`я ОСОБА_6 , діючи умисно, при вході до квартири АДРЕСА_3 , розпочав наносити ряд цілеспрямованих ударів предметом для виймання речей при відбілюванні в різні ділянки тіла потерпілого. В результаті нанесення ударів, предмет для виймання речей при відбілюванні зламався на дві частини, як наслідок на його обох частинах утворились загострені металеві кінці. Продовжуючи свій неправомірний умисел на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , ОСОБА_5 умисно наніс один цілеспрямований удар загостреним кінцем предмету для витягання білизни у життєвоважливу ділянку тіла потерпілого, а саме в ділянку черевної порожнини. В результаті протиправних дій ОСОБА_5 , потерпілому ОСОБА_6 , відповідно до довідки КНП «Міська клінічна лікарня №1 Івано-франківської міської ради», заподіяно тілесні ушкодження у вигляді проникаючого поранення черевної порожнини, пошкодження правої долі печінки, гемоперитонеуму, які згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечні для життя в момент заподіяння. Після вчинення неправомірних дій, ОСОБА_5 повернувся в приміщення квартири АДРЕСА_2 де в подальшому був затриманий працівниками Івано-Франківського районного управління поліції ГУНП в Івано-Франківській області, а потерпілого ОСОБА_6 каретою швидкої медичної допомоги доставлено до КНП «Міська клінічна лікарня №1 Івано-Франківської міської ради», що по вул. Матейки, 34 в м. Івано-Франківську, де йому надано медичну допомогу.

Матеріалами клопотання зазначається, що 03 серпня 2022 ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України та цього ж дня йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Слідчим суддею дослідивши матеріали провадження, заслухавши думку прокурора, який підтримав клопотання, підозрюваного та його захисника, які, заперечили з приводу задоволення клопотання і просили застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, встановлено наступне.

Наявні у матеріалах кримінального провадження докази у їх сукупності дають підстави слідчому судді прийти до висновку, що органи досудового розслідування обґрунтовано підозрюють ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Олександрівка, Кіровоградської області, житель АДРЕСА_4 , громадянин України, українець, пенсіонер, одружений, раніше не судимий, у причетності до інкримінованого йому кримінального правопорушення, оскільки підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного та неупередженого спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити інкриміноване йому правопорушення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 § 1 (c) Конвенції, передбачає наявність обставин, або відомостей, як переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа можливо вчинила злочин».

Можлива причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого злочину підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: відомостями які містяться в протоколах оглядів місць події, протоколах допитів свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та іншими доказами в їх сукупності, які містяться в матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ст. 9 Міжнародного пакту про грома¬дянські і політичні права 1966 p., ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основопо¬ложних свобод 1950 р. та відповідних положень низки інших міжнародно-правових актів з прав людини і судочинства кожна людина має право на свободу і особисту недоторканність. Застосування до неї як до підозрюваного чи обвинуваченого запо¬біжних заходів є істотним обмеженням цього права, а тому можливе лише у винятко¬вих випадках, за наявності передбачених законом підстав і в передбаченому законом порядку.

Злочин у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , вчинений проти життя та здоров`я особи, відносяться до категорії тяжких злочинів за вчинення якого, відповідно до ч. 1 ст. 121 КК України, передбачено покарання у виді позбавлення волі від п`яти до восьми років.

Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Частиною 1 ст.183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, а до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно із ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Застосування запобіжних заходів можливо при наявності ризиків, що є не визначеними подіями, яка по суті, представляють собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність встановлених на досудовому розслідуванні ризиків, передбачених у п. 3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки йому відомі їхні дані та вони фактично проживають в одному будинку АДРЕСА_1 , вказані ризики на даний час існують і не зменшилися.

Щодо можливості застосування відносно підозрюваного менш суворих запобіжних заходів, то слід вказати таке.

Хоча домашній арешт накладатиме на підозрюваного менше обмежень та менший рівень страждання та труднощів, ніж звичайне тримання під вартою в установі виконання покарань, він все одно становить собою позбавлення свободи у розумінні статті 5 Конвенції про захист прав людини і основопо¬ложних свобод відповідно до практики ЄСПЛ, проте запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, як про те клопоче сторона захисту на даному етапі досудового розслідування на думку слідчого судді не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та нівелювати встановлені ризики, а відтак і забезпечити дієвість даного кримінального провадження з огляду на наступне.

Місцем скоєння злочину, що інкримінований підозрюваному, є будинку де проживає не лише підозрюваний, а й потерпілий і свідки, і саме за цією адресою сторона захисту прохала здійснювати домашній арешт підозрюваного. Не можливо оминути увагою і обставини вчинення злочину, зокрема підозрюваний вказав, що перебував в стані алкогольного сп`яніння, а сам злочин відбувався в присутності малолітніх та неповнолітніх осіб. Оцінюючи усі вищеперелічені обставини в сукупності із наявними ризиками, що не зменшилися, слідчий суддя приходить до переконання, що запобіжний захід навіть у виді цілодобового домашнього арешту і застосуванням електронних засобів контролю, не зможе в повній мірі запобігти наведеним ризикам, а відтак не буде здатним і забезпечити дієвість даного кримінального провадження.

В той же час, обставини, які зазначені захисником підозрюваного не можуть бути підставою для відмови в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного, оскільки дані обставини є такими, які характеризують підозрюваного, і не виключають наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Сама по собі участь підозрюваного у бойових діях не може бути безумовною підставою для відмови в задоволенні обґрунтованого клопотання і лише свідчить про виконання підозрюваним свого Конституційного обов`язку, що мало місце до скоєння інкримінованого підозрюваному злочину.

Отже враховуючи, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування, прокурором доведено наявність ризиків, які не зменшилися та які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені п.3 ч. 1 ст. 177 КПК України, то слідчий суддя доходить висновку, що більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не виправдовує себе, не може забезпечити цілей кримінального провадження, і не зможе запобігти встановленим судом ризикам.

Обрання інших запобіжних заходів також є неможливим в силу наступних обставин. Застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання не можливе, оскільки такий вид запобіжного заходу не виключатиме ризики впливу підозрюваного на потерпілих та свідків у ході спілкування з останніми. Застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки неможливе, оскільки ані до органу досудового розслідування, ані до суду не надходило письмових зобов`язань про взяття підозрюваного на поруки.

Обрання запобіжного заходу у вигляді застави вважаю недоцільним з огляду на не представлення слідчому судді жодних відомостей про джерела доходів підозрюваного.

Щодо визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, то керуюся нижченаведеним.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Зважаючи на те, що інкримінований підозрюваному злочин вчинений із застосуванням насильства, посягає на здоров`я особи, і відноситься до небезпечних злочинів, зважаючи на наслідки від такого насильства, слідчий суддя приходить до переконання, що в даному конкретному випадку відсутні підстави для визначення застави, оскільки її внесення у випадку визначення та відповідно звільнення підозрюваного з під варти, не гарантуватиме належним чином виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, не зможе нівелювати наявні на даний час ризики та забезпечити дієвість даного провадження.

Слідчий суддя при вирішенні даного клопотання враховує в сукупності всі наявні обставини даного провадження і не зважає лише на суворість можливого покарання, яке є релевантною обставиною в оцінці ризику, а опирається також і на необхідність захисту суспільних інтересів, які незважаючи на презумпцію невинуватості, мають превалююче та переважне значення та констатує, що інших обставин, котрі давали б підстави для обрання м`якшого запобіжного заходу підозрюваному, або які не виправдовують таке тримання підозрюваного під вартою стороною захисту не наведено і слідчим суддею в процесі судового розгляду не встановлено.

Вирішуючи дане питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави слідчий суддя враховує і превентивний характер такого запобіжного заходу.

Жодних даних які б свідчили про існування на даний час підстав для визначення підозрюваному альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави слідчому судді не надано, тобто даних які б спростовували насильницький характер інкримінованого йому правопорушення.

Вирішуючи клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість злочину, шкоду завдану злочином, міцність соціальних зв`язків підозрюваного та характеризуючи його особу дані, те що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, зважає на те, що під час досудового слідства встановлено, а в судовому засіданні підтверджено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і приходить до переконання, що клопотання поза розумним сумнівом слід задовольнити.

Підозрюваного було фактично затримано 03 серпня 2022 року о 01-30 год, а тому строк перебування в місцях несвободи має обчислюватись саме з дати фактичного обмеження особи у свободі пересування.

Виходячи з викладеного, на підставі ст.ст. 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України, керуючись ст.ст. 131,132, 176-178, 182-184, 193, 194,197, 199, 202, 205, 309, 369-372, 395 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, на строк 30 днів до 01.09.2022 включно.

Взяти підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під варту в залі суду, а тримання його здійснювати в Івано-Франківській установі виконання покарань (№12).

Про прийняте рішення повідомити зацікавлених осіб.

Строк дії ухвали до 01 вересня 2022 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає до негайного виконання після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1