У Х В А Л А

27.05.2022 року м. Бориспіль

Суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6

розглянувши клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у підготовчому судовому засіданні в кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України

в с т а н о в и в :

В провадженні суду перебуває кримінальне провадження, яке внесене в ЄРДР № 0000391 від 01.04.2022 р. за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

У судовому засіданні 27.05.2022 року прокурор просив застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. В обґрунтування необхідності застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою під час судового провадження прокурор послався на наявність ризиків, які дають підстави вважати, що обвинувачена може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема ризик переховуватися від органу досудового розслідування та суду. Неможливість запобігання зазначеному вище ризику шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів прокурор обґрунтовує тяжкістю інкримінованого злочину, що обумовлює можливість тримання під вартою, а також зазначає про те, що враховуючи обставини кримінального правопорушення, застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та не гарантуватиме можливості запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник заперечили проти застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просили змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт, посилаючись на міцні родинні зв`язки, відсутністю судимості та наявність постійного місця роботи.

Розглянувши питання обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , головуючий дійшов таких висновків.

Суд звертає увагу на те, що запобіжні заходи (домашній арешт та тримання під вартою), які обмежують гарантоване частиною першою статті 29 Конституції України право людини на свободу та особисту недоторканність, можуть бути застосовані судом на новій процесуальній стадії - стадії судового провадження, зокрема під час підготовчого судового засідання, лише за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставі та в порядку, встановлених законом. Така позиція узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 15 грудня 2016 року у справі «Ігнатов проти України» вказав, що судовий контроль на новій процесуальній стадії при продовженні дії запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, має відбуватися з обґрунтуванням підстав такого продовження (пункт 36). При цьому, висновки слідчого судді щодо будь-яких обставин, які стосувалися суті підозри, обвинувачення та були взяті до уваги при обґрунтуванні запобіжного заходу, обраного під час досудового розслідування, для суду на стадії судового провадження не є преюдиційними.

Відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як 4) до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років. Санкція ч. 1 ст. 115 КК України передбачає позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, а тому виходячи із кваліфікації кримінального правопорушення застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є законодавчо передбаченим.

Водночас, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам кримінального провадження (ч. 1 ст. 183 КПК України).

Вимоги статті 194 КПК України зобов`язують суд під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. За таких умов суду належить дослідити кожен із зазначених вище критеріїв окремо.

Щодо обґрунтованості обвинувачення.
Суд звертає увагу на те, що оцінка обґрунтованості пред`явленого особі обвинувачення здійснюватиметься після закінчення судового розгляду під час ухвалення вироку. Станом на 27.05.2022 року розпочалася процедура проведення підготовчого судового засідання.

Щодо ризиків кримінального провадження.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. Санкція ч. 1 ст. 115 КК України передбачає позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років. Дані про особу ОСОБА_7 свідчать про те, що він має міцні соціальні зв`язки за місцем свого проживання та реєстрації. З ним проживає матір, дружина, донька та двоє онуків, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, має постійне місце роботи де характеризується позитивно. Суд погоджується із доводами прокурора щодо існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК, та допускає, що обвинувачений може вдатися до переховування як способу поведінки у випадку загрози його інтересам. Наявність інших ризиків прокурором взагалі не зазначено.

Отже, головуючий вважає, що існує єдиний ризик, передбачений статтею 177 КПК України, а тому на даному етапі кримінального провадження застосування запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою дієвості відповідного кримінального провадження.

Щодо застосування менш суворого запобіжного заходу.
Ні в письмовому клопотанні, ні усно в судовому засіданні прокурор не зазначив про обставини, які свідчать про неможливість застосування до ОСОБА_7 іншого більш м`якого запобіжного заходу. У свою чергу, захисник просив суд розглянути можливість застосування менш суворого запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Головуючий погоджується із доводами сторони захисту, що прокурором не доведено недостатність застосування до ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику переховування обвинуваченого від суду. На думку суду, з урахуванням соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця проживання, родини, постійного місця роботи до обвинуваченого можливо застосувати менш суворий запобіжний захід - домашній арешт, який полягатиме у забороні обвинуваченого цілодобово залишати житло ( АДРЕСА_1 ).

Керуючись ст. 176-178, 183, 194-196, 331 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді домашнього арешту, заборонивши йому цілодобово залишати житло за адресою АДРЕСА_1 .

Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 прибувати за кожною вимогою до суду, а також не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Негайно звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 з-під варти та доставити його до місця проживання.

Ухвала про застосування запобіжного заходу діє до 20.07.2022 року включно.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого. Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік обвинуваченого і повідомити про це суд.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали оголошено о 08.30 год.30.05.2022 р.

Суддя ОСОБА_1