САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/523/22
Провадження № 1-кп/726/81/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.07.2022 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3

прокурорів ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернівці кримінальне провадження №20000612 від 22.02.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомир, проживаючого по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою освітою, розлученого, раніше судимий: 01.02.2005 Королівським районним судом м. Житомира за ст.118 КК України до покарання у виді обмеження волі на 1 рік та 4 дня; 01.04.2009 р. Житомирським апеляційним судом за п.9 ч.2 ст.115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на 15 років, за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 146, ч. 1 ст.152 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
22.02.2022, близько 00 год. 10 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи по місцю свого фактичного проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , під час розпивання алкогольних напоїв спільно з ОСОБА_7 , спустився разом з останнім до підвального приміщення в будинку, де на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, розпочав словесний конфлікт з ОСОБА_7 , під час якого штовхнув останнього, внаслідок чого ОСОБА_7 впав на підлогу в підвальному приміщенні. В цей же час ОСОБА_5 , переслідуючи умисел, направлений на позбавлення його свободи, всупереч його волі, способом схову драбини та закриття входу до підвального приміщення, підперши його холодильником, незаконно позбавив волі потерпілого ОСОБА_7 шляхом запирання всередині підвалу з позбавленням можливості вийти з нього.

Вказані протиправні дії з боку ОСОБА_5 , спрямовані на незаконне позбавлення волі потерпілого ОСОБА_7 та його перебування в підвальному приміщенні, тривали в загальному протягом 2 (двох) годин.

Окрім цього, 22.02.2022, в період часу з 00 години 30 хвилин до 02 години 00 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, зачинивши ОСОБА_7 в підвальному приміщенні, пішов до своєї кімнати, звідки покликав до себе потерпілу ОСОБА_8 та перебуваючи з нею в одній кімнаті, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, умисно, протиправно, реалізовуючи свій злочинний умисел направлений на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в її тіло з використанням геніталій, без її добровільної згоди, застосовуючи фізичне насильство, штовхнув потерпілу на ліжко після чого долонею своєї руки закрив рот останній, застосовуючи при цьому психологічне насильство по відношенню до ОСОБА_8 , яке виражалось у словесних погрозах застосування фізичного насильства, продовжуючи подавляти її волю до супротиву, вчинив дії сексуального характеру, а саме проник в тіло ОСОБА_8 вагінальним способом, з використанням своїх геніталій, без її добровільної згоди.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину в скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених частиною першою статті 146, частиною першою статті 152 КК України, визнав частково та пояснив суду, що 22.02.2022 р. вони разом з його сусідом потерпілим - ОСОБА_9 , який проживає зі своєю співмешканкою ОСОБА_8 , вживали алкогольні напої у нього вдома. Під час розпиття спиртних напоїв, між ними виникла суперечка через ревнощі до співмешканки потерпілого. Після чого потерпілий пішов у підвал, для того щоб взяти консервації до столу. В подальшому, ОСОБА_5 забрав драбину з підвалу, пояснюючи це тим, що він хотів поспілкуватись з потерпілим стосовно їх раніше виниклих неприязних стосунків. Після цього, обвинувачений вийшов по власним справам, повернувшись побачив полум`я з підвального приміщення, яке намагався загасити, виливши відро води, проте, це не допомогало, тому він кинув на вихід з підвалу холодильник. В подальшому, ОСОБА_5 загасив полум`я та вирішив поспілкуватись з дружиною потерпілого ОСОБА_10 , з приводу негативної поведінки її чоловіка ОСОБА_9 . Запросивши потерпілу у свій будинок, до кімнати, запропонував випити, на що потерпіла відмовилась, запитавши де її чоловік ОСОБА_9 , на що обвинувачений відповів, що він втік. Обвинувачений також стверджує, що потерпіла, коли почула крики свого чоловіка з підвалу, погрожувала йому та просила не чіпати чоловіка. Пояснює, що розмова тривала біля 5-6 хв., після чого ОСОБА_11 вийшла, а ОСОБА_5 випустив потерпілого з підвалу, згодом вони продовжили розпиття спиртних напоїв. Стверджує, що статевих зносин з потерпілою ОСОБА_8 не було.

Незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою вину частково, його вина у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених частиною першою статті 146 та частиною першою статті 152 КК України, повністю підтверджується сукупністю доказів досліджених та перевірених в судовому засіданні.

Так, потерпіла ОСОБА_8 , будучи попередженою про кримінальну відповідальність в судовому засіданні пояснила, що за адресою АДРЕСА_2 вони жили разом з чоловіком ОСОБА_9 . Винаймали вищевказане житло біля 4 х місяців. Пояснила, що вони живуть на одному подвір`ї з обвинуваченим, але в різних будинках. 22.02.2022 р. потерпіла була у себе вдома в кімнаті, спала. Пізніше до її кімнати постукав ОСОБА_5 та сказав, що її чоловік ОСОБА_9 кудись пішов і вони мають піти його шукати. Після цього, вона почула голос свого чоловіка, який кричав, щоб вона тікала, проте, не встигла. В подальшому обвинувачений ОСОБА_5 затягнув її в свій будинок, сів на ліжко біля неї та наказав мовчати, закривши її рот рукою, почав її роздягати. Вона не мала можливості це зупинити, оскільки він набагато сильніший, крім цього погрожував розправою, вона переживала за своє життя та здоров`я та за життя чоловіка. В подальшому, проти її волі та бажання ОСОБА_5 вчинив з нею статевий акт. Також потерпіла зазначила, що під час перебування в будинку ОСОБА_5 , обвинувачений постійно погрожував їй застосуванням фізичної сили по відношенню до неї, вона плакала та просила відпустити її, але останній відмовляв їй. Його погрози застосувати фізичну силу до неї, вона сприймала як реальні та боялася за своє життя і здоров`я. Потім вона почала плакати і казала, що їй дуже болить живіт, ОСОБА_5 зупинився і вийшов з кімнати, вона вибігла з будинку та викликала поліцію.

Так, потерпілий ОСОБА_7 пояснив, що 22.02.2022 року він разом з обвинуваченим ОСОБА_5 по місцю свого проживання біля 21 год. розпивали спиртні напої. В подальшому, обвинувачений запропонував йому спуститись у підвал та взяти консервації на закуску. Після того, як вони спустились, між ними виник конфлікт, в результаті чого ОСОБА_5 вдарив потерпілого в груди, штовхнувши його, обвинувачений витягнув з підвалу драбину, зачинивши його ящиком, який припер холодильником та сказав, що він буде сидіти тут до свого дня народження, а це декілька днів. Перебуваючи замкненим у підвалі, чув голос дружини - потерпілої ОСОБА_8 , яка питала у ОСОБА_5 де її чоловік. Почав кричати, намагаючись попередити дружину про небезпеку. Після цього, він намагаючись привернути увагу сусідів та вибратись, підпалив свій светр. Через пів години обвинувачений його звільнив та сказав, що «помстився за свою жінку».

Крім того, вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, передбачених частиною першою статті 146 та частиною першою статті 152 КК України, підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими матеріалами кримінального провадження, а саме:

-письмовою заявою ОСОБА_8 від 22.02.2022, про те, що 22.02.2022 р. ОСОБА_5 вчинив зґвалтування (т. 1 а.с.40) ;

-письмовою заявою ОСОБА_7 від 22.02.2022, про те, що 22.02.2022 р.в ОСОБА_5 вчинив зґвалтування його дружини та незаконно утримував його в своєму підвальному приміщенні (т. 1 а.с.56) ;

-протоколом огляду місця події від 22.02.2022 р., в ході якого було оглянуто будинок в АДРЕСА_1 та вилучено: покривало фіолетового кольору, що взято з ліжка кімнати №1, підодіяльник біло-зелено- червоного кольору (т. 1 а.с. 18-19);

-висновком судово-медичної експертизи № 122 ст від 22.02.2022, відповідно до якого: у ОСОБА_8 будь-яких тілесних ушкоджень та ушкоджень в ділянці статевих органів і ануса не вивлено; в мазках та на тампоні з піхви сперматозоїдів не знайдено. (т.1 а.с. 77-78);

-висновком судово-медичної експертизи № 125 екс від 22.02.2022, відповідно до якого: у ОСОБА_7 тілесні ушкодження не виявлені. (т.1 а.с. 58);

-висновком судово-медичної експертизи № 123 ст від 22.02.2022, відповідно до якого: у ОСОБА_5 будь-яких тілесних ушкоджень не виявлено; в мазках-відбитках і на тампоні даних про наявність клітин піхвового епітелію не отримано. (т.1 а.с. 70);

-висновком експерта № 484 від 15.03.2022, відповідно до якого: 3.1. -кров від гр. ОСОБА_5 належить до групи В з ізогемаглютиніном анти-А, він належить до категорії видільників, по системі АВО, що встановлено при дослідженні зразка його слини; 3.2. кров від гр. ОСОБА_8 належить до групи А з ізогемаглютиніном анти-В, вона належить до категорії видільників, по системі АВО, що встановлено при дослідженні зразка її слини; 3.3. в плямах сірого та світло-коричневого кольорів на покривалі знайдені сперматозоїди без домішка крові. При встановленні групової належності сперми реакцією кількосної-абсорбції, виявлено антиген В, що не виключає походження сперми від особи видільника групи крові В, в даному випадку таким міг бути ОСОБА_5 ; 3.4. в плямах сірого та коричневого кольорів на покривалі та підодіяльнику сперматозоїди не знайдені; 3.5. в плямах сірого, коричневого та світло-коричневого кольорів на покривалі, підодіяльнику слідів крові не виявлено (т.1 а.с. 82-83);

-висновком експерта № 483 від 15.03.2022, відповідно до якого:3.1. кров від гр. ОСОБА_5 належить до групи В з ізогемаглютиніном анти- А; 3.2. кров від гр. ОСОБА_8 належить до групи А з ізогемаглютиніном анти- В; 3.3.в плямах сірого, світло-жовтого та жовтого кольорів на жіночих спортивних штанах, жіночих штанах, жіночих плавках сперматозоїди не знайдені, слідів крові не виявлено; 3.4. на жіночій куртці, кофті, футболці плям, схожих на кров та сперму не знайдено.(т.1 а.с. 87-88);

-висновком експерта № 482 від 15.03.2022, відповідно до якого:3.1. кров від гр. ОСОБА_5 належить до групи В з ізогемаглютиніном анти- А; 3.2. кров від гр. ОСОБА_8 належить до групи А з ізогемаглютиніном анти- В; 3.3 - в плямах бурого кольору на чоловічих штанах знайдено кров людини та виявлено антиген В, що не виключає походження крові від особи з групою крові Вв даному випадку від ОСОБА_5 . Плям, схожих на сперму не знайдено; 3.4. в плямах сірого та світло-жовтого кольорів на чоловічих підштанниках та чоловічих трусах сперматозоїди не знайдені, слідів крові не виявлено; 3.5 на чоловічій кофті, чоловічій футболці та чоловічій куртці, плям, схожих на кров та сперму не знайдено.(т.1 а.с. 92-93);

-висновком експерта № 35 від 14.03.2022, відповідно до якого: враховуючи отримані результати, групи крові осіб, які проходять по справі, антиген А може походити від особи (осіб), в крові якої (яких) він міститься, в тому числі і від самої ОСОБА_8 Антиген В є для ОСОБА_8 чужорідним і підходить від іншої особи (осіб) з групами крові В (ІІІ) чи АВ (ІY). У першому випадку не виключено походження домішки клітин від ОСОБА_5 (т.1 а.с. 97-98);

-висновком експерта № 36 від 14.03.2022, відповідно до якого: 2. при судово-медичному дослідженні піднігтьового вмісту з правої та лівої рук гр. ОСОБА_5 кров не виявлено та знайдено епітеліальні клітини, що не мають травматичного походження; 3. при визначенні групових властивостей знайдених клітин на правій руці виявлено антиген В, на лівій руці антигени А та В ізосерологічної системи АВО. Антиген В(ІІІ) є характерним для гр. ОСОБА_5 та ймовірніше всього походить від нього самого. Антиген А є для нього чужорідним та властивим для гр. ОСОБА_8 , що не виключає домішки її клітин в піднігтьовому місті лівої руки гр. ОСОБА_5 (т.1 а.с. 107-109);

-протоколом проведення слідчого експерименту з відеозаписом слідчих дій з потерпілою ОСОБА_8 від 22.02.2022 (т.1 а.с. 41-45), із якого вбачається, що потерпіла розповіла та показала на місці в будинку АДРЕСА_2 , яким чином ОСОБА_5 вчинив дії сексуального характеру щодо неї із застосування насильства і погроз;

-протоколом проведення слідчого експерименту з відеозаписом слідчих дій з потерпілим ОСОБА_7 від 22.02.2022 (т.1 а.с. 59-63), із якого вбачається, що ОСОБА_7 розповів та показав на місці в будинку АДРЕСА_2 , яким чином ОСОБА_5 спричинив йому тілесні ушкодження, а також він підтвердив обставини, при яких обвинувачений зачинив його у підвальному приміщені та не випускав з нього.

-протоколом проведення слідчого експерименту з відеозаписом слідчих дій з підозрюваним ОСОБА_5 від 22.02.2022 (т.1 а.с. 152-152), із якого вбачається, що ОСОБА_5 розповів та показав на місці в будинку АДРЕСА_2 , яким чином він вчинив дії сексуального характеру щодо ОСОБА_8 за її добровільної згоди та без застосування насильства і погроз, а також показав, яким чином позбавив волі потерпілого ОСОБА_7 , залишивши його зачиненого у підвальному приміщені свого будинку, з позбавленням можливості вийти з нього, так як забрав драбину, за допомогою якої потерпілий спустився у підвал.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №138 від 29.03.2022 року слідує, що ОСОБА_5 , в період часу до якого відноситься інкриміноване йому діяння, психічним захворюванням не страждав і не страждає на даний час. (т.1 а.с.174-175).

Зауважень щодо достовірності та допустимості наданих доказів з боку учасників судового розгляду висунуто не було.

Дослідивши надані стороною обвинувачення докази в їх сукупності, суд вважає, що вони відповідно до вимог ст.ст. 85-86 КПК України є належними та допустимими, оскільки дані докази кожний окремо, а також у своїй сукупності, за своїм змістом та послідовністю підтверджують існування обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також вони є достовірними, оскільки отримані в порядку, встановленому КПК України й відповідно підтверджують вину обвинуваченого.

Таким чином, аналізуючи усі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що органом досудового розслідування вірно кваліфіковано дії обвинуваченного за ч.1 ст.152 КК України, оскільки в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що обвинувачений своїми діями вчинив дії сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування).

Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Злочини проти статевої свободи та статевої недоторканності особи є посяганнями на особистість і пов`язані з грубими порушеннями норм суспільної моралі, тому кримінальним законодавством за їх вчинення передбачено доволі суворе покарання.

Статеві злочини характеризуються аморальністю та цинічністю дій винних осіб, принижують честь і гідність потерпілої особи та можуть завдати значної шкоди здоров`ю.

Під статевою свободою слід розуміти право повнолітньої і психічно нормальної особи самостійно обирати собі партнера для статевих зносин і не допускати у сфері статевого спілкування будь-якого примусу. Статева недоторканість - це абсолютна заборона вступати у природні статеві контакти з особою, яка в силу певних обставин не є носієм статевої свободи, всупереч її справжньому волевиявленню.

Під статевими зносинами у ст. 152 КК України слід розуміти природний (гетеросексуальний) статевий акт. Злочин є закінченим з моменту початку статевого акту всупереч волі потерпілої особи. При цьому не вимагається обов`язкової дефлорації (порушення цілісності дівочої пліви), еякуляції (закінчення статевого акту у фізіологічному розумінні) та оргазму. Для визначення факту наявності природного статевого акту призначається судово-медична експертиза.

Фізичне насильство при зґвалтуванні може полягати у нанесенні удару, побоїв, позбавленні або обмеженні особистої волі, заподіянні тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості тощо і спрямовується на те, щоб учинити з потерпілою особою природний статевий акт, подолати здійснюваний або очікуваний з її боку фізичний опір, пов`язаний з небажанням вступити у статевий контакт.

Погроза як спосіб вчинення зґвалтування - це залякування потерпілої особи застосуванням фізичного насильства за допомогою висловлювань, жестів, інших дій (наприклад, демонстрацією зброї). У будь-якому разі погроза повинна сприйматись як реальна, тобто у потерпілої особи має скластись враження, що, якщо вона протидіятиме ґвалтівникові і не виконає його вимог, цю погрозу буде негайно реалізовано. Про сприйняття погрози як реальної може свідчити, зокрема, сама обстановка, в якій опинилась потерпіла особа (нічний час, зухвале, грубе і настирливе домагання вступити в статевий зв`язок тощо).

Згідно ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Суд вважає, що підстав не вірити показанням потерпілих у суду немає, оскільки вони є послідовними і узгоджуються з іншими доказами, а тому доводи сторони захисту про недостовірність показів потерпілих, позбавлені підстав.

Констатуючи це, суд виходить із змісту норми ч. 1 ст. 152 КК України, якою передбачена кримінальна відповідальність за вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним, анальним або оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій або будь-якого іншого предмета, без добровільної згоди.

Втілений законодавчий підхід до визначення зґвалтування бере до уваги, серед іншого, позицію ЄСПЛ, яка полягає у тому, що для кваліфікації вчиненого як зґвалтування принциповим є не стільки застосування сили чи погрози її застосування, скільки встановлення відсутності згоди потерпілої особи на статевий контакт (зокрема рішення ЄСПЛ у справі «М.С. проти Болгарії» від 4.12.2003).

Згідно примітки до статті 152 КК України згода вважається добровільною, якщо вона є результатом вільного волевиявлення особи, з урахуванням супутніх обставин.

У даному випадку потерпіла ОСОБА_8 категорично заперечує добровільність свого волевиявлення на вчинення з нею обвинуваченим будь-яких дій сексуального характеру та стверджує про застосування ним як фізичного, так і психічного насильства. Приймаючи до уваги ці її твердження як правдиві, суд враховує відсутність близьких, особистих стосунків потерпілої та обвинуваченого до вказаної події, грубе і настирливе домагання вступити в статевий зв`язок з обвинуваченим, вчинення з нею дій сексуального характеру у зачиненому приміщенні, в якому вона опинилась, що само по собі викликало у неї острах як від переваги насильника у фізичній силі, так і можливого, виходячи із обстановки, що склалася, коли вона чула крики свого чоловіка з підвалу, втілення в життя висловлюваних ним на її адресу погроз, що подавляло її волю до опору, факт застосування до неї фізичного та психічного насильства у виді утримання рук, удари по тілу, погроз, обмеження свободи пересування. Крім того, факт звернення потерпілої до органів поліції відразу після вчиненого злочину свідчить також, на думку суду, про правдивість її свідчень як під час досудового розслідування, так і в суді.

Суд не приймає до уваги твердження обвинуваченого про непричетність його до зґвалтування потерпілої, так як нібито він не вчинював з нею статевого акту в будь-якій його формі, оскільки воно спростовується висновками експертиз, показами потерпілої, показами самого обвинуваченого під час слідчого експерименту на досудовому слідстві, під час якого він стверджував, що статевий акт був зі згоди потерпілої.

Суд, з огляду на наведені висновки, на підставі сукупності встановлених у судовому засіданні обставин погоджується зі стороною обвинувачення щодо кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_5 та кваліфікує його дії за ст.152 ч.1 КК України як вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтуванні).

Також злочинні дії ОСОБА_5 кваліфікуються за частиною першою статті 146 КК України, оскільки він вчинив умисні дії, які проявились у незаконному позбавленні волі людини, а саме потерпілого ОСОБА_7 в період часу, що тривав в загальному протягом 2 (двох) годин.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані про його особу, обставини, що обтяжують покарання.

До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд відносить те, що він вчинив злочини в стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів.

Суд, враховуючи ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим ОСОБА_5 злочинів щодо потерпілого ОСОБА_7 , що було пов`язано із явною зневагою до його прав та щодо потерпілої ОСОБА_8 , що виявлялося у пригніченні її власної волі та вибору стосовно статевої недоторканості із застосуванням насильства, вчинення злочинів у стані алкогольного сп`яніння, рецидив злочинів, не знаходить підстав для застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 положень ст.ст. 69, 75 КК України і вважає, що його виправлення та перевиховання можливе лише при ізоляції від суспільства, а тому ОСОБА_5 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі, яке буде необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу необхідно залишити попередній - тримання під вартою в Державній установі «Чернівецькій слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, оскільки ОСОБА_5 , будучи раніше судимим, вчинив ряд злочинів, за вчинення яких йому призначається покарання у виді позбавлення волі, а тому існує обґрунтований ризик можливого уникнення ОСОБА_5 від реального відбуття покарання у виді позбавлення волі.

Цивільний позов не заявлявся.

Долю речових доказів суд вирішує згідно положень ст. 100 КПК України.

З урахуванням вищевикладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд -

З А С У Д И В:
Визнати винуватим ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених частиною першою статті 146 та частиною першою статті 152 КК України і призначити йому покарання:

за частиною першою статті 146 КК України у виді позбавлення волі строком на два роки;

за частиною першою статті 152 КК України у виді позбавлення волі строком на три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України остаточно призначити покарання ОСОБА_5 за сукупністю вчинених злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі строком на три роки.

Запобіжний захід щодо засудженого ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу залишити попередній у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Чернівецькій слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_5 рахувати з дня його взяття під варту, тобто з 23 лютого 2022 року,15 год.15 хв.

Речові докази по справі, які зберігають в кімнаті зберігання речових доказів Чернівецького РУП: чорну куртку, штани, футболку, лосини, труси, кофту чорного кольору- повернути за належністю.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до Чернівецького апеляційного суду протягом 30 днів з моменту проголошення вироку, через Садгірський районний суд м. Чернівці.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддяОСОБА_1