Справа №585/2886/21 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/672/22 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних провадженнях
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2022 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 03 листопада 2021 року, якою засудженому ОСОБА_6 задоволено частково його клопотання про зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання, -

ВСТАНОВИЛА:

До Роменського міськрайонного суду Сумської області звернувся засуджений ОСОБА_6 з клопотанням, в якому просив застосувати до нього Закон України № 838-VIII від 26.11.2015 року та зарахувати строк попереднього ув`язнення у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі в період час коли він перебував в умовах попереднього ув`язнення.

03.11.2021 року ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області, клопотання засудженого ОСОБА_6 задоволено частково, а саме зарахувано в строк відбуття покарання за вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 26 липня 2019 року строк попереднього ув`язнення з 25.01.2020 року по 09.09.2020 року включно, з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі, в іншій частині клопотання відмовлено.

Не погодившись з таким рішення суду засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 03.11.2021 року скасувати та задовольнити його клопотання в повному обсязі, а саме дорахувати решту його перебування попереднього ув`язнення, яке недораховано апеляційним судом Харківської області та недораховано Роменським міськрайонним судом Сумської області до повного рахунку.

Будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду засуджений ОСОБА_6 та захисник в судове засідання не з`явились. Крім того, засуджений ОСОБА_6 в своїй апеляційній скарзі ставив питання про розгляд справи без його участі, також від прокурора надійшла письмова заява про розгляд кримінального провадження у його відсутність, що відповідно положень ч. 4 ст. 405 КПК не перешкоджає здійсненню апеляційного розгляду у відсутності засудженого та прокурора.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII від 26 листопада 2015 року), зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, яка застосовується судом на підставі правової позиції Великої Палати Верховного Суду 29.08.2018 року у справі № 663/537/17, провадження №13-31 кс18.

Законом України від 18 травня 2017 року № 2046-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» ч. 5 ст. 72 КК України викладено у новій редакції, відповідно до якої попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. Даний Закон набрав законної сили 21.06.2017 року.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду 29.08.2018 року у справі № 663/537/17, провадження №13-31 кс18, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. В такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається.

Так, зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_6 засуджений вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 26 липня 2019 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 289 КК України до 7 років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання покарань, призначених за вироками Дергачівського районного суду Харківської області від 14.07.2017 року, зміненого ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 23.11.2017 року та вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19.07.2017 року, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді 8 років 7 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, крім житла. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції від 26.11.2015 року) зараховано ОСОБА_6 у строк відбування покарання час попереднього ув`язнення з 03.02.2017 р. по 23.11.2017 р. із розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Строк відбуття покарання ОСОБА_6 відраховано з 03.02.2017 року.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 02.09.2021 року вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 26.07.2019 року у відношенні ОСОБА_6 змінено в частині вирішення питання про зарахування строку попереднього ув`язнення в строк покарання на підставі ч.5 ст. 72 КК України ( в редакції Закону України від 26.11.2015 року). Так, на підставі ч.5 ст.72 КК України ( в редакції Закону України від 26.11.2015 року) зараховано ОСОБА_6 в строк відбування покарання час попереднього ув`язнення з 03.02.2017 року по 23.11.2017 року включно, з 30.07.2018 року по 26.07.2019 року включно, 04.03.2021 року по 23.03.2021 року включно, з 26.08.2021 року по 02.09.2021 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі. У решті вирок залишено без змін.

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 23.12.2019 року етаповано ОСОБА_6 . ІНФОРМАЦІЯ_1 з Роменської ВК № 56 Сумської області до Державної установи виконання покарань № 27 з подальшим конвоюванням до Дергачівського районного суду Харківської області та тимчасово залишено ОСОБА_6 , в ДУ «Харківська установа виконання покарань № 27» на час ознайомлення з матеріалами справи. (т.1 а.ос.с.127).

Засуджений ОСОБА_6 в своєму клопотанні до суду та під час судового засідання, порушує питання про зарахування йому у строк відбуття покарання строки попереднього ув`язнення ( з 25.01.2020 р. по 09.09.2020 р), які не були предметом перегляду Харківським апеляційним судом 02.09.2021 року під час перегляду в апеляційному порядку вироку Дергачівського районного суду Харківської області від 26.07.2019 року у відношенні ОСОБА_6 . Відповідно до ухвали Дергачівського районного суду Харківської області від 23.12.2019 року ОСОБА_6 був етапований з ДУ Роменська ВК № 56 до ДУ «Харківська установа виконання покарань № 27 та залишений в даній установі на час ознайомлення з матеріалами справи, тобто засуджений до набрання вироком законної сили, за яким він на даний час відбуває покарання і до якого частково приєднано покарання за вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 14.07.2017 р., перебував в умовах попереднього ув`язнення, а відтак період з 25.01.2020 року по 09.09.2020 року включно підлягає до зарахування за правилами ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII від 26 листопада 2015 року) з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.

Колегія суддів, погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що решта строків перебування в СІЗО, про зарахування яких клопоче засуджений ОСОБА_6 вже були предметом розгляду судом та висновок про їх зарахування викладено в ухвалі Харківського апеляційного суду від 02.09.2021 р., у зв`язку з чим в іншій частині клопотання задоволенню не підлягає.

Таким чином, під час апеляційного перегляду не встановлено обставин, за яких колегія суддів дійшла б висновку про незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали, на що вказує апелянт в поданій апеляційній скарзі.

За таких обставин, на спростування доводів засудженого ОСОБА_6 , колегія суддів вважає, що судом постановлено законне та обґрунтоване рішення, підстави для його скасування відсутні, у зв`язку з чим оскаржувану ухвалу слід залишити без зміни, а апеляційну без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418 і 419 КПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 03 листопада 2021 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4