У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2020 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретар
судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в режимі відеоконференції з Державною установою Київський слідчий ізолятор апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 15 жовтня 2019 року в кримінальному провадженні № 120 161 000 200 025 46 від 10 березня 2016 року стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кумарі Первомайського району Миколаївської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживав за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

обвинувачуваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України,

за участі прокурора ОСОБА_7 ,
потерпілого ОСОБА_8
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 15 жовтня 2019 року у кримінальному провадженні № 120 161 000 200 025 46 від 10 березня 2016 року ОСОБА_6 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України, продовжено строк тримання під вартою до 13 грудня 2019 року включно.

Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості злочинів, передбачених п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , одне з яких відноситься до особливо тяжкого злочину, складну форму співучасті у вчиненні інкримінованих злочинів та суворість передбаченого законом покарання, у разі визнання ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень.
При вирішенні питання доцільності продовження строку тримання під вартою, суд виходив з необхідності уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, що обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, вважаючи його незаконним та необґрунтованим, в якому висновки суду ґрунтуються на припущеннях, не відповідають дійсним обставинам справи і зібраним у справі доказам, такими, що суперечать закону, захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 просить в апеляційній скарзі скасувати ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 15 жовтня 2019 року.

Так, захисник зазначає, що, обвинувачуючи ОСОБА_6 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України, представник державного обвинувачення не надав суду жодного прямого чи непрямого доказу на підтвердження вини обвинуваченого, що дає підстави для висновку про те, що обвинувачення ОСОБА_9 є необґрунтованим, яке основується на припущеннях.

Крім того, як вказує захисник, суд, всупереч ст.ст. 177, 183, 193, 194, 196, 331, 369-372 КПК України, не навів у оскаржуваній ухвалі мотивів незгоди з наведеними доводами сторони захисту при розгляді питання про продовження запобіжного заходу, обмежившись формальним посиланням на рішення ЄСПЛ та на тяжкість можливого покарання.

Також захисник стверджує, що жодних даних про вплив ОСОБА_6 на свідків чи про інші ризики прокурором не надано. Свідки, як і потерпілі, вже були допитані у кримінальному провадженні, речові докази в результаті обшуків у ОСОБА_9 були вилучені та зберігаються поза можливим впливом його підзахисного, від досудового слідства він- ОСОБА_6 не ухилявся, його затримали, коли він перебував разом з дружиною ОСОБА_10 , з якою проживає однією сім?єю без реєстрації шлюбу, та її малолітньою дитиною.
Скаржиться захисник і на тривалість судового розгляду, зокрема зазначає, що судовий розгляд справи не відбувається, суд лише продовжує строк тримання під вартою ОСОБА_6 , який більше трьох років знаходиться під вартою, що є порушенням визначених ч. 1 ст. 318 КПК України та практикою ЄСПЛ розумних строків судового розгляду справи.

Звертає увагу захисник також на наявність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, - на його утриманні перебувають дружина ОСОБА_10 та його мама - ОСОБА_11 , яка є людиною похилого віку та тяжко хворіє.
Крім того, як посилається захисник, ОСОБА_12 має поганий стан здоров?я: постійно хворіє, загострились хронічні захворювання, а протягом тривалого часу, в умовах СІЗО, йому не можуть надати належну медичну допомогу.

Цією ж ухвалою продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 13 грудня 2019 року включно стосовно обвинувачених ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , яка в апеляційному провадженні сторонами не оскаржена.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення захисника та обвинуваченого на підтримку апеляційних вимог у повному обсязі, пояснення прокурора та потерпілого, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу суду першої інстанції законною і обґрунтованою, дослідивши та перевіривши матеріали з кримінального провадження № 120 161 000 200 025 46, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню за наступним.

Як убачається з матеріалів провадження, на розгляді Дарницького районного суду м. Києва перебувають матеріали кримінального провадження № 120 161 000 200 025 46 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України.

Суд першої інстанції у судовому засіданні дійшов висновку, що лише запобіжний захід у виді тримання під вартою здатний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 та запобігти встановленим ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, і 15 жовтня 2019 року постановив ухвалу про продовження ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 13 грудня 2019 року включно.

З таким рішенням суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, з огляду на наступне.

Так, як указують положення ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу - є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність вказаних ризиків, що висвітлено в ч. 2 ст. 177 КПК України, з урахуванням обставин, перелічених нормою ч. 1 ст. 178 КПК України.

Розглядаючи питання продовження строку тримання обвинуваченого під вартою в порядку ст. 331 КПК України, судом першої інстанції були дотримані вимоги кримінального процесуального закону, викладені в ст. 199 КПК України, з оцінкою і положень ч. 1 ст. 183 КПК України, які декларують, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

На дотримання наведених вище вимог кримінального процесуального закону та, виходячи з усталеної практики Європейського суду з прав людини, суд першої інстанції під час судового засідання і дійшов ґрунтовного висновку про необхідність продовження строку дії обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 13 грудня 2019 року включно, оскільки він обвинувачується, у тому числі, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, що віднесений законом до особливо тяжких злочинів, за який, у разі доведення стороною обвинувачення вини ОСОБА_6 у вчиненні за попередньою змовою групою осіб умисного протиправного заподіяння смерті з корисливих мотивів, передбачено призначення покарання від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі, що вказує на ризики переховування його від суду, незаконного впливу на потерпілих та свідків, які на стадії судового розгляду не зменшилися, що не сприяє застосуванню більш м`яких запобіжних заходів, - оскільки тримання ОСОБА_6 під вартою на стадії судового розгляду провадження є виправданим та таким, що вимагає справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи, оскільки суд своїм рішення повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але і високі стандарти охорони загально суспільних прав та інтересів.

Слід відмітити, що на даній стадії кримінального провадження суд апеляційної інстанції не уповноважений перевіряти належність та допустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування, робити відносно них свої висновки, у зв`язку з чим, доводи обвинуваченого в суді апеляційної інстанції в частині недоведеності його вини - не є предметом апеляційного перегляду.

На правильність даних висновків суду першої інстанції щодо продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому не можуть вплинути доводи апеляційної скарги в інтересах ОСОБА_6 щодо наявності у нього міцних соціальних зв?язків та незадовільного стану здоров`я.

Водночас необхідно зауважити, що оскаржувана захисником обвинуваченого ухвала Дарницького районного суду м. Києва від 15 жовтня 2019 року реалізована, оскільки строк дії ухвали сплинув 14 грудня 2019 року.

Колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону, які б вплинули на правильність прийняття судового рішення, доводи щодо якого і є предметом перегляду судом апеляційної інстанції, у відповідності з приписами ч. 1 ст. 404 КПК України.

За викладеним, апеляційна скарга захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 15 жовтня 2019 року у кримінальному провадженні № 120 161 000 200 025 46 від 10 березня 2016 року стосовно ОСОБА_6 , обвинувачуваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України, якою продовжено строк тримання під вартою до 13 грудня 2019 року включно, - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3