Справа №295/2664/22
УХВАЛА
Іменем України

11.03.2022 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши винесене в кримінальному провадженні № 0000138 від 20.01.2022 року клопотання слідчої СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження строку тримання під вартою підозрюваного

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та додані до клопотання матеріали, -

в с т а н о в и в :

Слідча звернулася із указаним клопотанням про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у якому послалася на встановлення в ході досудового розслідування, що 20.01.2022 приблизно о 01 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 перебував за місцем свого тимчасового проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 разом із співмешканкою ОСОБА_7 , де між ними на ґрунті виниклих напередодні ввечері особистих неприязних відносин розпочалась сварка, яка в подальшому переросла у конфлікт.

В цей же час, місці та за вказаних обставин, знаходячись у приміщенні однієї із кімнат кв. АДРЕСА_2 , на ґрунті особистих неприязних відносин між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 під час вказаного конфлікту, у останнього раптово виник злочинний умисел, направлений на умисне вбивство співмешканки.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_7 . ОСОБА_4 , усвідомлюючи характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, перебуваючи в приміщенні однієї із кімнат, взявши до рук кухонний ніж, спрямував у бік ОСОБА_7 та зі значною силою наніс не менше як 10 ударів в область тулуба та нижніх кінцівок, таким чином умисно її вбив.

Смерть ОСОБА_7 настала від проникаючих колото-різаних поранень тулуба з пошкодженням внутрішніх органів.

Крім того, у ОСОБА_4 , який перебував за вказаною адресою, того ж дня приблизно о 01 годині 30 хвилин, після вбивства ОСОБА_7 виник раптово злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення належного їй мобільного телефону.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , керуючись корисливим мотивом, шляхом вільного доступу повторно викравналежний ОСОБА_7 мобільний телефон торгівельної марки «ZTE Blade V2020 Smart», моделі «ZTE 8010», вартістю 3 500 гривень.

В подальшому ОСОБА_4 , утримуючи викрадене майно при собі, з місця вчинення кримінальних правопорушень втік, після чого розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_9 майнової шкоди на суму 3 500 гривень.

Таким чином своїми умисними діями, які виразились у умисному протиправному заподіянні смерті іншій особі (вбивстві); у повторному таємному викраденні чужого майна (крадіжці), ОСОБА_4 , вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 185 КК України.

Зі змісту клопотання далі слідує, що 21.01.2022 ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України та у той же день повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 185 КК України, шляхом вручення відповідного письмового повідомлення.

22.01.2022 ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира підозрюваному ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком дії до 21.03.2022 включно без визначення розміру застави.

За словами слідчої, обґрунтованість підозри ОСОБА_4 підтверджується зібраними в ході розслідування доказами, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 21.01.2022 року від ОСОБА_10 та протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 ; протоколом огляду місця події від 20.01.2022 за адресою: АДРЕСА_1 ; протоколом огляду трупа від 21.01.2022; лікарським свідоцтвом про смерть №85 від 21.01.2022; протоколом обшуку за адресою: АДРЕСА_3 ; протоколами допитів свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 тощо.

Сторона обвинувачення зазначає у клопотанні, що двохмісячний строк досудового розслідування закінчується 21.03.2022, проте до вказаного строку внаслідок складності провадження закінчити досудове розслідування не представляється можливим, оскільки по кримінальному провадженню необхідно провести судово-товарознавчу експертизу викраденого майна, додаткову судово-медичну експертизу по слідчому експерименту, проведеному з підозрюваним ОСОБА_4 , а також по кримінальному провадженню призначено ряд судово-імунологічних експертиз, судово-цитологічних експертиз, медико-криміналістична експертиза, судово-медична експертиза, які на разі перебувають на виконанні в Житомирському НДЕКЦ МВС України в Житомирській області та Житомирському обласному бюро СМЕ.

Окрім цього, необхідно вирішити питання про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_4 з урахуванням отриманого висновку судово-медичної експертизи та виконати вимоги КПК України, що стосуються закінчення досудового розслідування, зокрема вимоги ст.ст. 283, 290, 291, 293 КПК України, а саме: ознайомити потерпілого, за участі перекладача ознайомити підозрюваного з матеріалами кримінального провадження, скласти обвинувальний акт, внести відомості про закінчення досудового розслідування до Єдиного реєстру досудових розслідувань, надати копію обвинувального акту підозрюваному.

Слідча стверджує, що проведення вказаних процесуальних дій необхідне для забезпечення всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Із урахуванням викладеного, 09.03.2022 керівником Житомирської окружної прокуратури продовжено строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні до 3-х місяців, а саме до 21.04.2022.

Метою продовження застосування стосовно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідність запобігання наявних ризиків, передбачених п.п. 1, З, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що орган досудового розслідування має підстави вважати, що ОСОБА_4 , враховуючи його зникнення з місця вчинення кримінального правопорушення та усвідомлюючи тяжкість покарання від 7 до 15 років позбавлення волі у разі його засудження за інкриміноване кримінальне правопорушення може переховуватись від органу досудового розслідування/суду; незаконно здійснити тиск на потерпілого та свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Зважаючи на наведене у клопотанні, слідча за погодженням із прокурором просять продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк досудового розслідування, а саме до 21 квітня 2022 року.

В судовому засіданні прокурор підтримала клопотання, просила його задовольнити та додала, що 21.04.2022 року входить в строк досудового розслідування.

Підозрюваний ОСОБА_4 в засіданні не заперечував проти продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як бажає, що б справу швидше закрили. На запитання слідчого судді відповів, що прийматиме участь у справі без перекладача.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначив, що у вирішенні клопотання покладається на слідчого суддю. Окремо просив врахувати, що його підзахисний визнає вину, щиро розкаюється та співпрацює зі слідством.

Заслухавши прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

За змістом статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого й свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення тощо.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у інкримінованому вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх обставин підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 КПК України.

Статтею 199 КПК України врегульований порядок продовження строку тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

При цьому слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою (ч. 5 ст. 199 КПК України).

Відповідно до вимог п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

У свою чергу обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Крім того, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні правопорушень, котрі за класифікацією КК України відносяться до нетяжкого та особливо тяжкого злочинів.

На думку суду, наведені у клопотанні та озвучені в судовому засіданні обставини свідчать про те, що на даний час не зменшились та продовжують існувати ризики, які слугували підставою для обрання відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зокрема, мова йде про ризики переховування підозрюваного від органу досудового розслідування, незаконного впливу на свідків та потерпілого у даному кримінальному провадженні та/або вчинення іншого кримінального правопорушення (п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Також слідчим суддею звернуто увагу на викладені у клопотанні обставини, що перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, які у свою чергу підтверджуються доданими до клопотання доказами та оглянутими в засіданні процесуальними документами.

З урахуванням зазначених у клопотанні та встановлених в засіданні обставин, позиції самого підозрюваного, слідчий суддя дійшов висновку про доцільність продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 .

За змістом п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Якщо з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину досудове розслідування (досудове слідство) неможливо закінчити у строк, зазначений у пункті 4 частини третьої статті 219 цього Кодексу, такий строк може бути продовжений у межах строків, встановлених пунктами 2 і 3 частини четвертої статті 219 цього Кодексу до трьох місяців керівником окружної прокуратури, керівником обласної прокуратури або його першим заступником чи заступником, заступником Генерального прокурора (п. 1 ч. 3 ст. 294 КПК України).

Постановою керівника Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_17 від 09.03.2022 року продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудового розслідування за №0000138 від 20.01.2022 року, до 3-х місяців, тобто до 21 квітня 2022 року.

Із урахуванням викладеного та положень статтей 199, 219, 294 КПК України слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість клопотання, доцільність продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 до 21 квітня 2022 року, тобто в межах строку досудового розслідування. Відтак клопотання підлягає задоволенню. Також слідчий суддя при визначенні строку дії ухвали враховує момент фактичного затримання підозрюваного.

З огляду на наведене, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 186, 193, 194, 199, 219, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 11 год. 50 хв. 21 квітня 2022 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Строк дії ухвали до 11 год. 50 хв. 21 квітня 2022 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою протягом 5 днів з моменту вручення їй копії ухвали.

Слідчий суддя