Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/466/22 Головуючий у суді І-ї інстанції
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2022 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

із секретарем ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 05 жовтня 2022 року, якою щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Нікополь, Дніпропетровської області, українки, громадянки України, з середньою освітою, не заміжньої, офіційно не працевлаштованої, має довідку про вагітність та малолітнього сина, 2016 року народження, зареєстрованої по АДРЕСА_1 , до кримінальної відповідальності притягується вперше, обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.185 КК України
застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з 10 год. 16 хв. 03.10.2022 року по 10 год. 16 хв. 01.12.2022 року з визначенням застави у 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що в грошовому еквіваленті становить 198 480 грн.
інші учасники судового розгляду:
прокурор ОСОБА_7 ,

захисник ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати, як незаконну, ухвалити нову, якою застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме домашній арешт з покладенням обов`язків, цілодобово не залишати місце постійного проживання. Свої вимоги обґрунтовуєтим, що в ухвалі в порушення ст. 196 КПК України взагалі не зазначено обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Крім того, суд не надав належну оцінку характеризуючим даним його підзахисної, так як ОСОБА_6 за місцем проживання характеризується виключно з позитивної сторони, раніше не судима, не офіційно працевлаштована, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_9 , 2016 року народження та на даний час перебуває у стані вагітності, строком 5 (п`ятий тиждень).
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 в період дії воєнного стану, за попередньою домовленістю групою осіб із ОСОБА_10 , та ОСОБА_11 , таємно проникла до квартири АДРЕСА_2 , звідки викрала майно потерпілого на загальну суму 1 000 000 грн.
Органами досудового розслідування дії ОСОБА_6 кваліфіковані як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаному із проникненням у житло, вчиненого в умовах воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах, тобто, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.185 КК України, про що 04.10.2022 року їй повідомлено про підозру.

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 05.10.2022 задоволено клопотання слідчого СВ Кропивницького РУП в Кіровоградській області про застосування підозрюваній ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0002981 в межах строку досудового розслідування, з 10.16 год. 03.10.2022 по 10.16 год. 01.12.2022 включно, з визначенням застави. Рішення слідчого судді мотивовано тим, що злочин, по якому ОСОБА_6 пред`явлено повідомлення про підозру є: закінченим, корисливим, особливо тяжким, умисним, вчинений за попередньою змовою групою осіб, посягає на суспільні інтереси - проти власності потерпілого. Шкоду не відшкодовано. Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання її винною у вчиненні злочину передбачає покарання - до дванадцяти років позбавлення волі. Перелічені обставини істотно підвищують ступінь та характер суспільної небезпеки діяння. Як особа, підозрювана суспільно корисною працею не займається. Не має уявлення що таке трудова книжка, відсутнє законне джерело доходу, ніколи не працювала, податки не сплачує, змінює місця тимчасового проживання, тобто ОСОБА_6 втрачає сталі соціальні зв`язки, ігнорує принцип мирного володіння майном в період воєнного стану. У разі застосування ОСОБА_6 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, вказане не забезпечить на початковому етапі проведення досудового розслідування та у подальшому належного виконання останньою її процесуальних обов`язків.
Заслухавши доповідь судді, в дебатах захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 , який підтримав подану апеляційну скаргу, думку прокурора про залишення ухвали суду без зміни, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканість.

В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, та містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону суддею дотримані в повному обсязі.

Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до вимог ст. ст. 193, 194 КПК України, вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого.

Як убачається з наданих матеріалів, слідчий суддя дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваної виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки остання обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.185 КК України, який відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, посягає на суспільні інтереси проти власності потерпілого, про що їй вручено повідомлення про підозру.

При цьому, відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі Мюррей проти Сполученого Королівства (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя перевірив наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, про що зазначив в ухвалі.

Колегія суддів не погоджується з доводами захисника щодо недоведеності жодного з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки оцінюючи ризики, заявлені та обґрунтовані у клопотанні слідчого, слідчий суддя встановив, що підозрювана може переховуватись від органів досудового розслідування, оскільки остання вчинила особливо тяжкий злочин, санкція інкримінованої їй статті передбачає позбавлення волі строком до дванадцяти років.
Тому, суд апеляційної інстанції за результатами апеляційного розгляду вважає, що слідчим суддею правильно встановлено, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України і тримання ОСОБА_6 під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції».

Слідчий суддя, врахувавши дані щодо особи підозрюваної, та врахувавши ступінь тяжкості злочину, в якому підозрюється ОСОБА_6 , дійшов правильного висновку про існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто що підозрювана може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, оскільки остання обізнана про місце проживання потерпілого, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а вік та стан здоров`я підозрюваної не перешкоджає її триманню під вартою.

Більш того, колегія суддів враховує, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні корисливого, особливо тяжкого кримінального правопорушення, вчинений за попередньою змовою групою осіб, посягає на суспільні інтереси проти власності потерпілого. Шкоду не відшкодовано. Як особа, підозрювана суспільною працею не займається, не має постійного джерела доходу, змінює місця тимчасового проживання, ігнорує принципом мирного володіння майном в період воєнного стану.
При цьому, відповідно до рішення ЄСПЛ від 20.05.2010 року у справі «Москаленко проти України», зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.
Також, на переконання колегії суддів, менш суворий запобіжний захід, такий як тримання під домашнім арештом чи особисте зобов`язання, не забезпечить на початковому етапі досудового розслідування та у подальшому належного виконання останньою її процесуальних обов`язків.
При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Отже, на думку апеляційного суду, висновки слідчого судді, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не достатні для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, є мотивованими.

Є не обґрунтовані доводи захисника стосовно того, що підозрювана має постійне місце проживання та не має на меті переховуватись від слідства, оскільки фактичне місце проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , а досудове розслідування проводиться у Кіровоградській області.

При цьому, апеляційним судом враховуються і доводи захисника стосовно того, що обвинувачена замісцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні малолітню дитину та перебуває у стані вагітності.

Разом з тим, на противагу цим доводам, апеляційний суд вважає, що на даний час, вказані обставини не можливо віднести до тих достатніх стримуючих чинників, які у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення ОСОБА_6 дій, спрямованих на переховування від суду; здійснення незаконного впливу на свідків чи потерпілого; або вчинення нею іншого кримінального правопорушення, тобто визнати ці обставини такими, що можуть гарантувати запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначеним розміром застави.
Інші посилання захисника були враховані слідчим суддею суду першої інстанції при прийнятті рішення, а тому не спростовують законність постановленої ухвали.

Відповідно до ч.5 ст.182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя правильно врахував обставини кримінального провадження та тяжкість інкримінованого злочину, який посягає на суспільні інтереси проти власності, а також особу підозрюваної, та у відповідності до ст.182 КПК України правильно визначив як альтернативний запобіжний захід заставу у 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки такий розмір застави достатньою мірою може гарантувати виконання підозрюваною, покладених на неї обов`язків. На думку апеляційного суду, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та висунутої підозри у вчиненні особливо тяжкого злочину, враховуючи розмір завданих збитків, визначений слідчим суддею розмір застави є достатнім і прийнятним та буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною й обґрунтованою, відтак підстав для її скасування та задоволення апеляційних вимог не вбачається.
Керуючись ст.ст. 182, 183, 193, 194, 376 ч.2, 405, 407, 422 КПК України, колегія судді

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 05 жовтня 2022 року щодо підозрюваної ОСОБА_6 без зміни.

Ухвала набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: