Справа № 130/2770/21
Провадження №11-кп/801/804/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 серпня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,
з участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 в режимі
відеоконференції,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження № 0000259 від 05.08.2021 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 та апеляційною скаргою зі змінами прокурора Жмеринської окружної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 04.07.2022, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з базовою вищою освітою, непрацюючого, неодруженого, військовозобов`язаного, раніше судимого, востаннє: вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 16.12.2015 за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України на п`ять років шість місяців позбавлення волі, звільненого з місць позбавлення волі 09.04.2021 після відбуття строку покарання;
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки.
Строк відбування покарання постановлено відраховувати ОСОБА_7 з дня набрання законної сили даним вироком суду.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 343 гривні 22 копійки процесуальних витрат на залучення експерта.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 , маючи незняту та непогашену судимість за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, востаннє за вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 16.12.2015, приблизно о 07.00 годині 15.07.2021, перебуваючи у квартирі ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2 , переслідуючи мету незаконного заволодіння чужим майном, усвідомлюючи протиправність своїх дій та прагнучи настання негативних наслідків, діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу вчинив крадіжку мобільного телефону марки "Xiaomi" моделі "Redmi 7A", Іmei 1: НОМЕР_1 , Іmei 2: НОМЕР_2 , вартістю 1964,25 грн, що належить ОСОБА_9 . Після цього ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зник разом з викраденим майном та розпорядився ним на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_9 майнової шкоди на зазначену суму.
Обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що постановляючи вирок, суд не взяв до уваги, його щире каяття, дачу показів у справі, відсутність претензій потерпілої, його стан здоров`я та проходження ним лікування.
Прокурор в апеляційній скарзі зі змінами просив змінити вирок, визначивши початок строку відбування покарання з моменту затримання ОСОБА_7 на виконання вироку, що набрав законної сили.
Заслухавши доповідача, виступ апелянтів на підтримку своїх вимог, обговоривши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам і підтверджений зібраними у встановленому порядку доказами, які досліджені, належно оцінені судом, детально викладені у вироку суду та не оскаржуються сторонами.
Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про не взяття судом до уваги даних, які позитивно його характеризують, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду кримінального провадження.
Визначаючи покарання, суд прийняв до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують відповідальність, а саме щире каяття у вчиненому і активне сприяння розкриттю злочину, та обставини, що обтяжують відповідальність вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Суд зважив на те, що обвинувачений ОСОБА_7 на час вчинення даного кримінального правопорушення мав повнолітній вік, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за систематичне вчинення умисних злочинів проти власності; за попереднім місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатрів та наркологів не перебуває, згідно пояснень останнього існує за рахунок випадкових заробітків та не має статусу безробітного.

Також судом першої інстанції взято до уваги висновки досудової доповіді, думку потерпілого, а також хворобливий стан здоров`я обвинуваченого. При цьому не встановлено неможливості відбування останнім за діагностованими йому захворюваннями жодного виду покарань.
Покарання, визначене ОСОБА_7 в межах кримінального закону та у розмірі, передбаченому санкцією ч. 2 ст. 185 КК України, відповідає загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів як ним, так і іншими особами.
Апеляційний суд не вбачає підстав вважати призначене покарання надто суворим з огляду на обставини вчиненого злочину та дані, які характеризують обвинуваченого в їх сукупності.
При цьому доводи, наведені в апеляційній скарзі зі змінами прокурора, щодо істотного порушення вимог кримінального процесуального закону апеляційний суд вважає обґрунтованими.
У п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29.06.1990 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» та п. 29 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання акцентовано увагу судів на необхідності точного виконання вимог закону про зміст резолютивної частини обвинувального вироку, яка повинна бути викладена чітко та ясно, щоб при виконанні вироку не виникало сумнівів щодо виду та розміру покарання, призначеного судом, та змісту інших рішень, викладених у цій частині вироку.
Вимогами п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України передбачено, що у разі визнання особи винуватою суд у резолютивній частині вироку серед іншого суд ухвалює рішення і про початок строку відбування покарання.
Як вбачається з резолютивної частини оскаржуваного вироку, призначивши міру покарання ОСОБА_7 у вигляді позбавлення волі, суд помилково визначив початок строку відбування покарання з дня набрання законної сили даним вироком.
Згідно зі ст. 535 КПК України судове рішення, що набрало законної сили, звертається до виконання не пізніш як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до суду першої інстанції із суду апеляційної чи касаційної інстанції.
Звернення судового рішення до виконання це діяльність суду, яка полягає у видачі розпорядження про виконання судового рішення, що набрало законної сили, для того, щоб довести до відома уповноважених органів, яке саме рішення і які його положення підлягають виконанню.
Фактичне виконання судового рішення, яким особу засуджено до покарання пов`язаного з позбавленням волі починається з моменту затримання особи на виконання вироку суду.
З огляду на викладене, початок строку відбування покарання в даному випадку необхідно визначати з моменту затримання особи на виконання вироку суду, а не з дня звернення вироку до виконання.
Таке істотне порушення вимог кримінального процесуального закону є підставою для зміни вироку в суді апеляційної інстанції.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу зі змінами прокурора Жмеринської окружної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.
Вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 04.07.2022 щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, змінити.
В резолютивній частині вироку вказати, що початок строку відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту затримання останнього на виконання вироку, що набрав законної сили.
В решті вирок залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців із дня її проголошення, набуває законної сили з моменту оголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3