ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2978/22 Справа № 199/4491/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 серпня 2022 року у кримінальному провадженні № 0000488, щодо:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, маючої середню технічну освіту, офіційно не працевлаштованої, незаміжньої, не має на утриманні малолітніх дітей та непрацездатних осіб, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимої, останній раз:
- 11.12.2018 Довгинцівським районним судом м. Кривий Ріг Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України остаточно призначено до відбуття 3 роки 3 місяці позбавлення волі;
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,
за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

обвинуваченої ОСОБА_6
захисника ОСОБА_5

В С Т А Н О В И Л А :

За вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 серпня 2022 року ОСОБА_6 визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено їй покарання у виді 5 років 3 місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з дня набрання вироком законної сили, зарахувавши у строк покарання попереднє ув`язнення день за день, починаючи з 24 червня 2022 року.
Судом вирішено питання щодо речових доказів.
Цим вироком ОСОБА_6 визнано винною та засуджено за вчинення злочину за таких обставин.
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , достовірно знаючи, про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», будучи раніше неодноразово судимою за вчинення корисливих злочинів, останній раз 11.12.2018 Довгинцівським районним судом м. Кривий Ріг Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України, повторно вчинила кримінальне правопорушення проти власності.
Так, 24.06.2022, приблизно о 15 годині 15 хвилин, ОСОБА_6 прибула до торгівельного павільйону, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , де здійснює своє підприємницьку діяльність ОСОБА_9 , з метою жебракування грошових коштів у покупців вказаного магазину.
Так, 24.06.2022, приблизно о 15 годині 16 хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи у приміщенні торгівельного павільйону, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , побачила на полиці картонну коробку з грошовими коштами, які ОСОБА_6 визначила об`єктом свого злочинного посягання та у неї раптово виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану, а саме викрадення грошових коштів з картонної коробки, які належать потерпілому ОСОБА_9 .
Реалізуючи свій виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, діючи умисно, з корисливих мотивів, ОСОБА_6 того ж дня, тобто 24.06.2022, приблизно о 15 годині 16 хвилин, перебуваючи у торгівельному павільйоні, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , впевнившись, що за її злочинними діями ніхто не спостерігає, а отже усвідомлюючи таємний характер своїх злочинних посягань, підійшла до полиці, правою рукою взяла з картонної коробки грошові кошти в сумі 4780 гривень, які сховала під кофту одягнену на неї.
Після чого, доводячи до кінця свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, діючи умисно, з корисливих мотивів, 24.06.2022 приблизно о 15 годині 17 хвилин, ОСОБА_6 , утримуючи викрадені грошові кошти при собі, з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_6 спричинила потерпілому ОСОБА_9 матеріальний збиток у розмірі 4780 гривень.
Дії обвинуваченої кваліфіковано судом за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.
В апеляції:
- захисник просить вирок суду змінити в частині призначення покарання та призначити ОСОБА_6 покарання без позбавлення волі, із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України.
В обґрунтування вказує, що суд не врахував щирого каяття та активного сприяння розкриттю злочину з боку обвинуваченої. Також захисник вказує, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання, соціальні зав`язки та доходи. За місцем дійсного місця проживання останньої, характеризується позитивно, скарг на поведінку не надходило.
Заслухавши сторони кримінального провадження, обвинувачену ОСОБА_6 та її захисника, які підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, та просив залишити вирок суду без змін, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Оскільки висновки суду стосовно доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні нею кримінального правопорушення та правильність правової кваліфікації його дій за ч. 4 ст. 185 КК України, в апеляції захисника не оспорюються, інші учасники кримінального провадження апеляційних скарг не подавали, то вказані обставини судом апеляційної інстанції не перевіряються.
Доводи апеляційної скарги захисника щодо необхідності пом`якшення покарання ОСОБА_6 та призначення їй покарання без реального позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України, не є слушними.
Відповідно до ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції дотримався наведених вище вимог закону та врахував особу обвинуваченої, яка вчинила кримінальне правопорушення, відповідно до ст. 12 КК України яке є тяжким злочином, за місцем проживання характеризується негативно, офіційно не працевлаштована, не одружена, неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб на утриманні не має, раніше неодноразово судима, також обвинувачується у вчиненні злочинів за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України у кримінальних провадженнях, які перебувають на розгляді Довгинцівського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, на обліку у лікаря нарколога, лікаря психіатра не перебуває.
Як обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченої суд врахував щире каяття. Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

При призначенні покарання суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нових злочинів можливо тільки в умовах її ізоляції від суспільства шляхом призначення покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах, встановлених санкцією ч. 4 ст. 185 КК України.
З таким видом і розміром призначеного судом першої інстанції покарання обвинуваченій ОСОБА_6 погоджується і колегія суддів, оскільки саме таке покарання є достатнім для досягнення мети покарання, визначеної ст. 50 КК України, щодо запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.
Посилання захисника на те, що судом не було враховано щирого каяття та активного сприяння розкриттю злочину з боку обвинуваченої, є безпідставними, оскільки щире каяття обвинуваченої було враховано судом при призначенні покарання, а зауваження щодо наявності в діях ОСОБА_6 активного сприяння у розкриттю злочину, не знайшли свого підтвердження, оскільки обвинувальному акті дана обставина зазначена не була, та даних які б вказували на наявність такої пом`якшуючої обставини, як під час розгляду справи в суді першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду, не встановлено.
Твердження захисника про наявність у ОСОБА_6 постійного місця проживання, соціальні зв`язків та доходів, колегія суддів не вважає достатньо переконливими для пом`якшення покарання обвинуваченої.
За загалом вище наведеного, підстав для застосування до обвинуваченої положень ст. 69, 75 КК України, колегія суддів не знаходить.
Таким чином, суд першої інстанції врахував всі обставини по справі, в тому числі і поведінку обвинуваченої ОСОБА_6 та призначив покарання яке відповідає особі винної, і яке є необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Колегія суддів, також зважає на дотримання судом першої інстанції при призначенні покарання практики Європейського суду з прав людини відповідно до якої, складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним (справа «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 року). Для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 року).

З врахуванням наведеного, призначене покарання обвинуваченій ОСОБА_6 судом першої інстанції відповідає принципу індивідуалізації, пропорційності і справедливості, а тому підстав для пом`якшення покарання, як на це вказує захисник, колегія суддів не вбачає.
З огляду на вище наведене, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 , без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -.

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , - залишити без задоволення.

Вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 серпня 2022 року у кримінальному провадженні № 0000488, щодо ОСОБА_6 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - у той же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4