Справа № 283/4/17-к
Провадження №1-кп/283/24/2022
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и

20 червня 2022 року м. Малин

Малинський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Малинського районного суду Житомирської області кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з вищою освітою, неодруженого, непрацюючого, несудимого,

за частиною 3 статті 368 КК України,-

встановив:

Згідно обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується в одержанні службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди для себе за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням службового становища, поєднане із вимаганням неправомірної вигоди за наступних обставин.

08 червня 2016 року слідчому слідчого відділу Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 доручено проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні №0000856 від 08.06.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України за фактом порушення встановлених правил використання надр.

У подальшому, під час розслідування вказаного провадження, у невстановлений час і місці, у ОСОБА_4 виник умисел на вимагання та отримання неправомірної вигоди від ОСОБА_5 за не притягнення останнього до кримінальної відповідальності.

30 серпня 2016 року слідчий ОСОБА_4 , з метою вимагання та отримання неправомірної вигоди від ОСОБА_5 за не притягнення до кримінальної відповідальності, у ході телефонної розмови призначив зустріч останньому в парку ім. Островського в м. Коростень.

Цього ж дня близько 13-ї години у парку ім. Островського м. Коростень під час зустрічі із ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що відповідно до норм законодавства він може ініціювати питання про повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні, використовуючи своє службове становище, з метою отримання неправомірної вигоди, діючи умисно в інтересах ОСОБА_5 щодо не притягнення його до кримінальної відповідальності, із корисливих мотивів, висловив вимогу ОСОБА_5 про передачу йому грошових коштів у розмірі 8 000 гривень за неповідомлення останньому про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 240 КК України у кримінальному провадженні №0000856.

Таким чином, ОСОБА_4 , маючи повноваження, згідно статті 40 КПК України як слідчий у кримінальному провадженні на складання та ініціювання питання перед прокурором щодо повідомлення підозри, з корисливих мотивів, створив умови для вимагання та одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_5 .

Не бажаючи негативних наслідків для себе у виді притягнення до кримінальної відповідальності, побоюючись за порушення своїх конституційних прав, ОСОБА_5 погодився з умовами ОСОБА_4 .

У подальшому, 31 серпня 2016 року близько 16-ї години біля приміщення залізничного вокзалу у АДРЕСА_2 ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на отримання неправомірної вигоди від ОСОБА_5 за непритягнення до кримінальної відповідальності, достовірно знаючи, що відповідно до норм законодавства він може ініціювати питання щодо повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні, використовуючи своє службове становище, діючи умисно в інтересах ОСОБА_5 , з корисливих мотивів, повторно висловив вимогу ОСОБА_5 про необхідність передачі йому грошових коштів у сумі 8000 грн. за неповідомлення останньому про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст. 240 КК України у кримінальному провадженні №0000856. Відразу після цього, того ж дня, перебуваючи за вказаною адресою, в автомобілі ВАЗ 11193 д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , усвідомлюючи незаконність своїх діянь, отримав від останнього грошові кошти у сумі 8000 гривень, як неправомірну вигоду за не притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_5 .

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 3 ст. 368 КК України за ознаками

одержання службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди для себе за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням службового становища, поєднане із вимаганням неправомірної вигоди.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав та виклав свої показання письмово. В письмових показаннях ОСОБА_4 вказав, що ніякого злочину він не вчиняв, а матеріали провадження стосовно нього сфальсифіковані працівниками УСБУ і прокуратури Житомирської області. Ні про які кошти з ОСОБА_5 , які пов?язані з непритягненням останнього до кримінальної відповідальності, мови не вів і грошей від нього не вимагав. Останній сам проявив ініціативу надати у борг 10 000 гривень. Після чого працівники УСБУ та прокуратури Житомирської області, використовуючи ОСОБА_5 , організували стосовно нього провокацію злочину.
Досудове розслідування у кримінальному провадженні проведено з істотним порушенням вимог кримінального процесуального кодексу. Пред?явлене обвинувачення не відповідає фактичним обставинам і обґрунтоване лише суперечливими показаннями заявника ОСОБА_5 , його брата ОСОБА_6 та матеріалами НСРД, які проведено з порушенням норм КПК та його конституційних прав.
Так з серпня 2013 року по 30 вересня 2016 року проходив службу в органах внутрішніх справ України на посаді слідчого слідчого відділу Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області. На момент звільнення (30.09.2016 року) та відкриття відносно нього кримінального провадження (30.08.2016 року) мав звання старший лейтенант поліції та успішно пройшов атестацію.
08 червня 2016 року перебував на добовому чергуванні у складі слідчо-оперативної групи Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області. Вночі близько 00 годин 08.06.2016 року за вказівкою оперативного чергового Коростенського ВП, за повідомленням працівників Коростенського МВ УСБУ в Житомирській області про факт незаконного видобутку бурштину, було здійснено виїзд на Станцію Ушиця Коростенського району. По приїзду на місце події, неподалік села, було виявлено чотирьох осіб, два автомобілі, декілька мотопомп, сачки та інші знаряддя призначені для здійснення видобутку бурштину. За повідомленням працівників УСБУ в Житомирській області, які були там присутні на місці події, ними вночі було виявлено чотирьох громадян під час проведення рейду по виявленню осіб, що здійснюють незаконний видобуток бурштину.
Перебуваючи на місці події, як слідчий провів огляд місця події. До вищевказаної слідчої дії було залучено понятих, а також осіб, які булі виявлені. При цьому було вилучено всі речі та транспортні засоби, які там знаходилися. Серед виявлених осіб було встановлено, що це були ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_5 . Документів, що підтверджують їх особистість, при них не було. Також з їхніх слів було записано їх повні анкетні дані. Як виявилося в момент проведення огляду місця події, деякі з виявлених громадян назвали не вірно свої прізвища, анкетні дані, місця проживання. З метою встановлення особистостей виявлених на місці події громадян, їх було доставлено до Коростенського відділу міліції. Далі були внесено відомості в ЄРДР за №0000856 від 08.06.2016 року по факту вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України.
Після цього, 08.06.2016 року, всіх учасників було допитано в якості свідків з приводу даного факту та з`ясовано їх повні анкетні дані. В той час добове чергування ОСОБА_4 вже закінчувалося. Виявленим на місці події особам було надано вказівку надати для долучення до матеріалів кримінального провадження копії документів, що посвідчують їх особи (це паспорт громадянина України та ідентифікаційний код). Також 08.06.2016 року всіх учасників було сфотографовано, щоб у разі необхідності провести впізнання по фотокарткам. Через декілька днів виявлені особи надали копії всіх необхідних документів.
Після чергування, на наступний день, почав проводити слідчі (процесуальні) дії направлені на встановлення обставин кримінального правопорушення, та осіб причетних до вчинення вказаного злочину. Зокрема направив до суду клопотання про арешт вилучених під час огляду місця події речей, призначив експертизу по виявлених камінцях бурштину, підготував та направив у відповідні державні служби запити на характеризуючі дані виявлених осіб на місці події. Допитав усіх осіб, які були присутні на місці вчинення злочину, та які виявили незаконний видобуток бурштину. Після проведення всіх першочергових та основних слідчих (процесуальних) дій у даному кримінальному провадженні, викликав на додатковий допит всіх виявлених на місці події осіб, для детального допиту, та з`ясування всіх обставин по справі, для встановлення власників речових доказів (вилученого майна). Ці допити відбувалися десь через місяць.

Під час допиту вищевказаних осіб було з`ясовано, що ці особи всі знайомі між собою. Троє з них приїхали дійсно здійснювати і здійснювали 08.06.2016 року незаконний видобуток бурштину. Вони свою вину визнавали. ОСОБА_5 в даному випадку був випадковим свідком даної події і жодних незаконних дій не вчиняв. Про це повідомляв сам ОСОБА_5 та інші виявлені на місці події особи.

Після того, як підготував матеріали кримінального провадження, пішов, разом з ними до процесуального керівника Коростенської місцевої прокуратури Житомирської області ОСОБА_10 , для вивчення та погодження, щодо повідомлення певним особам про підозри.

Перед тим як йти до Коростенської місцевої прокуратури, завчасно підготував проекти повідомлень про підозру для всіх чотирьох осіб, яких було виявлено на Станції Ушиця Коростенського району. При цьому їх не роздруковував, а зберіг у комп`ютері. В процесі досудового розслідування було здобуто докази про причетність тільки трьох осіб до вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України. Під час перебування у процесуального прокурора ОСОБА_10 , погодив з нею повідомлення про підозру ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , але останньому мав оголосити пізніше, так як його розшукували у зв`язку з відсутністю за місцем проживання.

У кримінальному провадженні ОСОБА_5 був свідком, яким і залишився до закінчення досудового слідства. Жодного доказу для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 240 КК України слідством не здобуто. Питання про необхідність повідомлення йому про підозру ні перед ким не ініціював.

Дане провадження в той день, а саме 19.08.2016 року, вивчалося як процесуальним прокурором Коростенської місцевої прокуратури ОСОБА_10 , так і працівниками прокуратури Житомирської області, які були того дня присутні у м. Коростені. Зауважень до ефективності та якості здійснення досудового слідства не було. Після вивчення матеріалів кримінального провадження, повернувся до свого службового кабінету та роздрукував повідомлення про підозру ОСОБА_8 і ОСОБА_7 . Далі знову пішов у прокуратуру, привівши із собою ОСОБА_8 і ОСОБА_7 . Там з ними особисто поспілкувалась прокурор ОСОБА_10 . Вона погодила та підписала повідомлення про підозру і їх було вручено відповідним особам.

До кінця серпня 2016 року планував закінчити досудове розслідування у даному провадженні та направити обвинувальний акт до суду. Потрібно було тільки дочекатись відповідь із Іванківського РВ Київської області, оголосити про підозру ОСОБА_9 і виконати вимог ст. 290 КПК у провадженні №0000856.

Під час другого додаткового допиту в якості свідка ОСОБА_5 , приблизно в липні 2016 року, перед початком проведення слідчої дії, до ОСОБА_4 в кабінет, в якому вже перебував ОСОБА_5 , зайшов зробити копії документів слідчий ОСОБА_11 . Під час перебування в кабінеті обвинувачений запитав у ОСОБА_11 , чи зможе він позичити 10000 гривень. ОСОБА_11 відповів, що таких коштів не має, зробив копії документів і вийшов кабінету.

Через деякий час ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 перестали відповідати на вхідні дзвінки. ОСОБА_5 з ними спілкувався, а тому ОСОБА_4 30.08.2016 року із свого мобільного телефону з номером НОМЕР_2 відправив на телефон ОСОБА_5 НОМЕР_3 два запити з проханням передзвонити. Телефон з номером НОМЕР_4 обвинуваченому не належить і з нього він ОСОБА_5 не телефонував.

Через декілька хвилин до ОСОБА_4 зателефонував невідомий номер НОМЕР_5 . По голосу він зрозумів, що це ОСОБА_5 . Під час розмови з ним попросив, щоб він по можливості зателефонував і повідомив ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , щоб з`явилися у відділення поліції.

Близько 14 години 30.08.2016 року обвинувачений пив каву в парку Древлянський в м. Коростені. В цей час він випадково зустрів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . ОСОБА_5 підійшов до нього і під час розмови запропонував позичити ОСОБА_4 10000 гривень. Ці гроші були необхідні останньому для придбання ноутбука, оскільки службовий комп`ютер дуже старий і постійно виходить з ладу. Однак обвинувачений відмовився від цієї пропозиції.

Цього ж дня близько 15 години знову зателефонував ОСОБА_5 і повторно запропонував надати у борг 10000 гривень. ОСОБА_4 і на цей раз відмовився.

Наступного дня ОСОБА_5 вкотре подзвонив за запропонував позичити 10000 гривень. Обвинувачений розумів, що ОСОБА_5 свідок у кримінальному провадженні, яким і залишиться, так як доказів для повідомлення йому про підозру не було. За два місяця досудового розслідування з ним стали нормальним знайомими. За цей час він познайомив обвинуваченого із своїм братом ОСОБА_6 і ОСОБА_4 планував підтримувати з ним дружні відносини. За цих обставин погодився отримати від нього в борг гроші та наполягав на написанні розписки про позику грошей. Від розписки ОСОБА_5 відмовився. В цій телефонній розмові домовились з ОСОБА_5 зустрітись близько 16 години 31.08.2016 року біля вокзалу станції Коростень, оскільки обвинувачений повинен був забрати там фотоапарат, який передали його колезі ОСОБА_12 .

Близько 16 години 31.08.2016 року ОСОБА_5 приїхав до вокзалу разом із своїм братом ОСОБА_6 . З ними пішли до їх автомобіля і там ОСОБА_5 передав гроші. Після цього ОСОБА_4 вийшов з автомобіля і його затримали два чоловіка в балаклавах. Вони застосували до нього кайданки, хоча обвинувачений опору не чинив. З цього моменту і до завершення складання протоколу затримання орган досудового розслідування порушив всі можливі норми Конституції України, КПК, та інших нормативних актів.

Ці всі порушення чітко зафіксовані на відеозаписі затримання, який є додатком до протоколу затримання від 31.08.2016 року. Слідчий не роз?яснив права передбачені ст. 42 та ч. 4 ст. 208 КПК та не вніс до протоколу заяву про призначення захисника. Все спілкування здійснювалось російською мовою. Після прибуття захисника він не був допущений до слідчої дії. Без участі захисника та без постанови прокурора було проведене освідування. При цьому до затримання, освідування, обшуку, огляду, маркування та вручення грошових коштів від 31.08.2016 року, всупереч вимог ст. 223 КПК України, було залучено ОСОБА_13 , який працював на посаді інженера лісового господарства державного підприємства «Коростенського лісомисливського господарства» та був працівником державної лісової охорони, а відповідно працівником правоохоронного органу.

Відповідно до вимог ст. 42 КПК України особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення набуває статусу підозрюваного. У зв`язку з цим затриманій особі за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення обов`язково вручається пам`ятка про його процесуальні права та обов`язки підозрюваного з їх повідомленням особою, яка здійснює затримання (ч. 8 ст. 42 КПК). Проте те, таку пам`ятку 31.08.2016 року обвинуваченому ніхто не вручив, права та обв`язки в повному обсязі не роз`яснив.

З приводу такого процесуального документу, як протокол про результати контролю за вчиненням злочину, то він був складений і підписаний обвинуваченим та захисником 01.09.2016 року в м. Житомирі після вручення повідомлення про підозру. Він не складався в м. Коростені 31.08.2016 року і це є фальсифікація зі сторони органу досудового розслідування.

Також обвинувачений вважає, що не набув статусу підозрюваного з наступних підстав.

Орган досудового розслідування, встановивши наявність достатніх доказів, 01.09.2016 року повідомив про підозру у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. В процесі досудового розслідування слідчим за погодженням з прокурором відповідно до вимог ст. ст. 36, 42, 247-249 КПК України 29.09.2016 року вручив повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри. При цьому змінений текст повідомлення про підозру, як процесуальний акт, не містить усі відомості, вичерпний перелік яких наведений у ст. 277 КПК.

Відповідно до вимог ст. 277 КПК України повідомлення про підозру обов`язково повинно містити такі відомості: права підозрюваного (п. 7 ч. 1 ст. 277 КПК України) та підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення (п. 8 ч.1 ст. 277 КПК України). У повідомленні про зміну раніше повідомленої підозри такі відомості відсутні.

Відповідно до вимог ч. 8 ст. 42 КПК, підозрюваному вручається пам`ятка про його процесуальні права та обов`язки одночасно з їх повідомленням особою, яка здійснює таке повідомлення. Проте така пам?ятка не вручалась.

З моменту початку досудового розслідування і до моменту набрання статусу підозрюваного тривалість проведення всіх НСРД становила 21 годину, а ініціатива спілкування проявлялась від ОСОБА_5 . Це свідчить про явну провокацію та порушення закону правоохоронними органами.

Проект повідомлення про підозру ОСОБА_5 , який знаходився в системному блоці, не має жодної юридичної сили у провадженні №0000856, тому що на ньому відсутні підписи слідчого, прокурора, особи якій вручається дане повідомлення, дата, час, та інші відомості. Крім того, даний проект ніколи не роздруковувався та нікому на погодження не надавався.

В порушення вимог ч. 3 ст. 290 КПК України сторона обвинувачення не відкрила та не надала доступу до жодного речового доказу, які перелічені у постанові про визнання речей і документів речовими доказами від 01.09.2016. Крім того, сторона обвинувачення не відкрила жодного запису (звуко та відео) по матеріалах проведення НСРД, а також процесуальні документи, які стали підставою проведення НСРД.

Свідок ОСОБА_5 показав, що він познайомився із ОСОБА_4 у 2016 році. Він розслідував кримінальне провадження з приводу незаконного видобутку бурштину і ОСОБА_5 був там свідком. Одного разу обвинувачений подзвонив свідку і запропонував зустрітись. Під час зустрічі в парку ОСОБА_4 сказав, що йому потрібно 8000 гривень, бо із свідка ОСОБА_5 перейде у підозрюваного. У зв?язку з цим свідок пішов до СБУ, а звідти його направили до обласної прокуратури, де він написав заяву та дав показання. Потім перед передачею грошей на нього встановили камеру та мікрофон. Гроші належали ОСОБА_5 . Їх перераховували, помітили та переписали номера купюр. Передача грошей здійснювала на вокзалі в автомобілі. В ньому також встановлювалась камера і мікрофон.

Свідок ОСОБА_6 показав, що його брат ОСОБА_5 розповів, що слідчий ОСОБА_4 вимагає у нього гроші в розмірі 8000 гривень, щоб він не став обвинуваченим. Розмова з ОСОБА_4 відбувалась у парку Древлянського. Свідок також був присутнім під час цієї розмови. Вона закінчилася тим, що ОСОБА_4 дав термін надати гроші до вечора. У зв?язку з цим ОСОБА_5 звернувся до правоохоронних органів, а з обвинуваченим домовився зустрітись наступного дня.

В день зустрічі працівники правоохоронних органів встановили на ОСОБА_5 та його автомобіль камери і мікрофон. Після цього свідок та його брат поїхали до вокзалу м. Коростень. Там зустрілись з ОСОБА_4 і в автомобілі передали йому гроші. Після цього ОСОБА_4 затримали.

Суд вважає, що показання обвинуваченого ОСОБА_4 в частині того, що він не отримував та не вимагав у ОСОБА_5 гроші за непритягнення його до кримінальної відповідальності підтверджуються, а показання свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в тій частині, що обвинувачений вимагав гроші за непритягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності спростовуються дослідженими судом докази, які надані учасниками кримінального провадження. Зокрема судом встановлено наступне.

Наказом Головного управління Національної поліції в Житомирській області № 9о/с від 07.11.2015 року ОСОБА_4 призначено слідчим Коростенського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області (Т.1, а.с. 311).
Відповідно до посадової інструкції, з якою ОСОБА_4 ознайомлений під розпис, останній при виконанні своїх службових обов`язків зобов`язаний (Т.1, а.с. 312-314):

- дотримуватися вимог Конституції України, КПК та законів України під час досудового розслідування;

- забезпечити повне, усебічне та неупереджене розслідування кримінальних правопорушень у межах установлених КПК строків;

- виконувати доручення та вказівки прокурора, які надаються в письмовій формі;

- забезпечувати реалізацію в повному обсязі прав і законних інтересів усіх учасників кримінального провадження;

- не розголошувати відомості, що становлять державну чи іншу охоронювану законом таємницю, інформацію про приватне (особисте і сімейне) життя особи та інші відомості, здобуті при розслідуванні кримінальних правопорушень;

- не вчиняти будь-яких дій, що ганьблять звання слідчого і можуть викликати сумнів у його об`єктивності та неупередженості;

- у разі наявності підстав, передбачених статтею 77 КПК України, заявляти самовідвід від участі в кримінальному провадженні в порядку, визначеному статтею 80 КПК.

08 червня 2016 року Коростенським відділом поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 240 КК України і розпочате досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000856 (Т.1, а.с. 249).
Постановою начальника слідчого відділу Коростенського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області від 08 червня 2016 року слідчим у вищевказаному кримінальному провадженні призначено ОСОБА_4 (Т.1, а.с. 250).
Цього ж дня ОСОБА_4 прийняв до свого провадження кримінальне провадження №0000856 та приступив до проведення досудового розслідування (Т.1, а.с. 251-252).
Нагляд за додержанням законів під час проведення вказаного досудового розслідування здійснювали прокурори ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які були визначені постановою першого заступника керівника Коростенської місцевої прокуратури ОСОБА_17 від 08 червня 2016 року (Т.1, а.с. 253).

Під час проведення досудового розслідування кримінального провадження №0000856 підозру про вчинення злочину за ч. 2 ст. 240 КК України 19 серпня 2016 року було повідомлено ОСОБА_18 та ОСОБА_19 (Т.2, а.с. 6), а 14 листопада 2016 року прокурором Коростенської місцевої прокуратури відносно вказаних осіб затверджений обвинувальний акт за ч. 2 ст. 240 КК України (Т.2, а.с. 49-54).
20 липня 2017 року (Т.2, а.с. 172-174) та 07 вересня 2018 року (Т.4, а.с. 85-87) відносно ОСОБА_19 та ОСОБА_18 винесені вироки, якими вищевказані особи визнані винними у вчинені злочину передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України.
Згідно цих вироків ОСОБА_19 та ОСОБА_18 08 червня 2016 року близько 01 години 00 хвилин за попередньою змовою, групою осіб, направленою на видобуток корисних копалин загальнодержавного значення, не являючись суб`єктами підприємницької діяльності, всупереч п.4 ч.3 ст.9 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності», яким передбачено надання дозволу (ліцензії) на видобуток дорогоцінного каміння органогенного утворення, до яких відноситься бурштин, в порушення вимог ст. 19 Кодексу України «Про надра» та Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2011 року № 615, за відсутності спеціального дозволу (ліцензії) на користування надрами, без акту, що засвідчує гірничий відвід, без оформлення в установленому порядку документів, що посвідчують право на земельну ділянку, шляхом гідророзмиву грунту за допомогою мотопомпи марки «Mercedes-Benz» та мотопомпи «АР-118F-SCWP-1000S на земельній ділянці поблизу ст.Ушиця Коростенського району Житомирської області займалися видобутком бурштинусирцю та незаконно видобули з надр землі 11,7 грам бурштину-сирцю, загальною вартістю 160 гривень 75 копійок.
В кримінальному провадженні №0000856 за ч. 2 ст. 240 КК України слідчим ОСОБА_4 був допитаний як свідок ОСОБА_5 (Т.1, а.с. 265-270).
30 серпня 2016 року о 18 годині 35 хвилин ОСОБА_5 звернувся до прокуратури Житомирської області з усною заявою про вчинення кримінального правопорушення. Дану заяву прийняв старший слідчий слідчого відділу прокуратури Житомирської області ОСОБА_20 та склав протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (Т.1, а.с. 140-143).

В протоколі слідчий вказав, що ОСОБА_5 повідомив наступне: близько тижня назад йому на мобільний телефон НОМЕР_6 зателефонував слідчий ОСОБА_4 зі свого телефону НОМЕР_7 та запросив до свого службового кабінету №50, де ОСОБА_5 підписав перероблений протокол допиту від 08.06.2016 року. Після цього слідчий повідомив йому про те, що він залишається свідком у справі, яку до кінця серпня місяця спрямує до суду. 30 серпня 2016 року о 12 годині 45 хвилин на його мобільний телефон прийшло смс-повідомлення від абонента НОМЕР_7 з проханням передзвонити. Зателефонувавши з мобільного телефону брата НОМЕР_8 ОСОБА_4 , останній повідомив про необхідність зустрічі поблизу входу до парку ім. Островського в м. Коростені, де він зустрівся з слідчим о 13 годині 06 хвилин 30.08.2016 року. В ході зустрічі ОСОБА_4 повідомив про те, щоб ОСОБА_5 не перетворився зі свідка в підозрюваного, то необхідно сьогодні до 16 години сплатити йому 8000 гривень. Інакше він буде притягнутий до кримінальної відповідальності. Близько 15 години з номеру телефону брата він зателефонував ОСОБА_21 , повідомивши, що кошти зможе передати тільки завтра, тобто 31.08.2016 року.
30 серпня 2016 року о 18 годині 44 хвилини до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про кримінальне правопорушення за ч.1 ст. 14, ч.3 ст. 368 КК України і даному кримінальному провадженню присвоєний № 0000066 (Т.2, а.с. 1-5). Слідчими у даному кримінальному провадженні визначені ОСОБА_20 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 та ОСОБА_27 , а прокурорами ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 та ОСОБА_31 .

Слід звернути увагу, що протокол прийняття заяви від ОСОБА_5 про вчинене кримінальне правопорушення слідчий почав складати 30 серпня 2016 року о 18 годині 35 хвилин (Т.1, а.с. 140-143), а вже 30 серпня 2016 року о 18 годині 44 хвилини до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про кримінальне правопорушення за ч.1 ст. 14, ч.3 ст. 368 КК України у кримінальному провадженні № 0000066 (Т.2, а.с. 1-5). За такий невеликий проміжок часу неможливо вчинити ці дії, враховуючи, що протокол прийняття заяви містить 4 сторінки друкованого тексту на папері формату А4, а витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань займає 1 сторінку друкованого тексту на папері формату А4 та не містить відомості про заявника. Цілком очевидно, що відомості про вчинення злочину були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань ще до прийняття заяви від ОСОБА_5 . Дані обставини вказують на провокацію вчинення злочину зі сторони слідчих органів.

30 серпня 2016 року в період часу з 20 години 17 хвилин до 20 години 27 хвилин старший слідчий слідчого відділу прокуратури Житомирської області ОСОБА_20 у зв?язку з розслідуванням кримінального провадження № 0000066 за ч.1 ст. 14, ч.3 ст. 368 КК України склав протокол огляду документів (Т.1, а.с. 149). Згідно даного протоколу у присутності ОСОБА_5 оглянуто мобільний телефон марки Nokia сірого кольору моделі 101 ІМЕІ 1: НОМЕР_9 ІМЕІ 2: НОМЕР_10 із сім-картами мобільних операторів «Київстар» НОМЕР_11 , «Лайфселл» номер НОМЕР_6 .
Оглядом системної папки мобільного телефону «принятые» в папці «сообщения» встановлено наявність наступних повідомлень:

- я пытался Вам дозвониться. Перезвоните мне пожалуйста, на номер НОМЕР_7 Отправитель «lifecell» Передано: 30 Авг-2016 12:43:49;

- я пытался Вам дозвониться. Перезвоните мне пожалуйста, на номер НОМЕР_7 Отправитель «lifecell» Передано: 30 Авг-2016 12:44:21.

Оглядом системної папки «Звонки», в якій міститься системна папка «принятые», в якій містяться наступні відомості:

- о 13 годині 45 хвилин на сім-картку «Лайфселл» номер НОМЕР_6 було прийнято дзвінок від абонента із номером мобільного оператора НОМЕР_12 тривалістю 03 хвилини 20 секунд.

Однак із змісту протоколу огляду неможливо зрозуміти, яке відношення до даного кримінального провадження має оглянутий слідчим телефон та джерело його походження.

Крім того суду не надані докази того, ким саме використовувався номер мобільного оператора НОМЕР_12 . Разом з тим в клопотанні про отримання дозволу на проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 30 серпня 2016 року старший слідчий прокуратури Житомирської області ОСОБА_27 зазначив про те (Т.2 а.с. 11-13), що оперативним шляхом з`ясовано, що до вказаного правопорушення, яке вже кваліфіковане не за ч.1 ст. 14, ч. 3 ст. 368 КК України, а за ч. 1 ст. 15, ч. 3 ст. 368 КК України, причетний ОСОБА_4 , що використовує мобільні телефони із номерами SIM-карток НОМЕР_13 телекомунікаційної мережі оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» та НОМЕР_2 телекомунікаційної мережі оператора мобільного зв`язку ТОВ «Астеліт», якими спілкується в тому числі із приводу готування вказаного правопорушення.
В той же час сторона обвинувачення не надала суду даних зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж із застосуванням відповідних технічних засобів відбору та фіксації інформації, яка передається особою та має значення для досудового розслідування, а також одержання, перетворення та фіксації різних сигналів, що передаються каналами зв`язку за такими ідентифікуючими ознаками кінцевого обладнання: SIM-картка НОМЕР_13 телекомунікаційної мережі оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» та SIM-картка НОМЕР_2 телекомунікаційної мережі оператора мобільного зв`язку ТОВ «Астеліт».
30 серпня 2016 року прокурор відділу прокуратури Житомирської області ОСОБА_28 виніс постанову про проведення негласної слідчої (розшукової дії) контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту (Т.2, а.с. 8-9).
Дана постанова повинна відповідати вимогам ст. 251 КПК України, в якій вказано, що постанова слідчого, прокурора про проведення негласної слідчої (розшукової) дії повинна містити:

1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;

2) правову кваліфікацію злочину із зазначенням статті (частини статті) Кримінального кодексу України;

3) відомості про особу (осіб), місце або річ, щодо яких проводитиметься негласна слідча (розшукова) дія;

4) початок, тривалість і мету негласної слідчої (розшукової) дії;

5) відомості про особу (осіб), яка буде проводити негласну слідчу (розшукову) дію;

6) обґрунтування прийнятої постанови, у тому числі обґрунтування неможливості отримання відомостей про злочин та особу, яка його вчинила, в інший спосіб;

7) вказівку на вид негласної слідчої (розшукової) дії, що проводиться.

Всупереч цим вимогам постанова прокурора про проведення негласної слідчої (розшукової дії) не містить обґрунтування неможливості отримання відомостей про злочин та особу, яка його вчинила, в інший спосіб, а ніж шляхом контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту.

Крім того в ч. 7 ст. 271 КПК України вказано, що прокурор в своєму рішенні про проведення контролю за вчиненням злочину, крім відомостей, передбачених статтею 251 цього Кодексу, зобов`язаний викласти обставини, які свідчать про відсутність під час негласної слідчої (розшукової) дії провокування особи на вчинення злочину.

На виконання цих вимог в постанові прокурора відділу прокуратури про проведення негласної слідчої (розшукової) дії контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту від 30.08.2016 року зазначено (Т.2, а.с. 8), що факт ініціювання ОСОБА_4 зустрічі із ОСОБА_5 поза межами Коростенського ПВ (згідно тексту постанови) вказує на відсутність під час негласної слідчої (розшукової) дії провокування особи на вчинення злочину. Однак, станом на 30 серпня 2016 року прокурору не було відомо про місце зустрічі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , оскільки місце зустрічі залізничний вокзал м. Коростеня було узгоджено ними в телефонному режимі близько 13-ї години 31 серпня 2016 року.

Також в пункті 6 резолютивної частини вищевказаної постанови зазначено, що проведення вказаної негласної слідчої (розшукової) дії доручити співробітникам УСБУ в Житомирській області, старшим слідчим слідчого відділу прокуратури в Житомирській області ОСОБА_27 та ОСОБА_20 .

Відповідно до ч. 6 ст. 246 КПК України проводити негласні слідчі (розшукові) дії має право слідчий, який здійснює досудове розслідування злочину, або за його дорученням - уповноважені оперативні підрозділи Національної поліції, органів безпеки, Національного антикорупційного бюро України, Державного бюро розслідувань, органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового і митного законодавства, органів Державної кримінально-виконавчої служби України, органів Державної прикордонної служби України. За рішенням слідчого чи прокурора до проведення негласних слідчих (розшукових) дій можуть залучатися також інші особи.

Однак в постанові про проведення негласної слідчої (розшукової) дії контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту не зазначено, якому оперативному підрозділу УСБУ в Житомирській області доручено проведення даної дії.

За вищевказаних недоліків постанову прокурора відділу прокуратури Житомирської області ОСОБА_28 від 30 серпня 2016 року про проведення негласної слідчої (розшукової) дії контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту (Т.2, а.с. 8-9) суд вважає незаконною та не бере її до уваги як належну правову підставу для вчинення негласної слідчої (розшукової дії).

31 серпня 2016 року слідчий суддя апеляційного суду Житомирської області задовольнив клопотання старшого слідчого прокуратури Житомирської області ОСОБА_27 (Т.2, а.с. 11-13), погоджене з прокурором ОСОБА_28 , про надання дозволу на проведення негласних слідчих дій.

В ухвалі № 4-1 від 31 серпня 2016 року слідчий суддя вказав, що надає дозвіл на проведення наступних негласних слідчих дій (Т.2, а.с. 15-17):

1. аудіо-, відеоконтрою особи, щодо розмов цієї особи або інших звуків, рухів, дій пов?язаних із протиправною діяльністю цієї особи в публічно доступних місцях;

2. спостереження за особою у публічно доступних місцях із використанням відеозапису, фотографування, спеціальних технічних засобів для спостереження;

3. зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж із застосуванням відповідних технічних засобів відбору та фіксації інформації, яка передається особою та має значення для досудового розслідування, а також одержання, перетворення та фіксації різних сигналів, що передаються каналами зв`язку стосовно ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Красносілка Овруцького району Житомирської області, проживаючого в м. Коростень, слідчого слідчого відділу Коростенського ВП ГУ НП у Житомирській області, старшого лейтенанта поліції, за такими ідентифікуючими ознаками кінцевого обладнання: SIM-картка НОМЕР_13 телекомунікаційної мережі оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» та SIM-картка НОМЕР_2 телекомунікаційної мережі оператора мобільного зв`язку ТОВ «Астеліт».

Суд звертає увагу, що слідчий суддя при наданні дозволу на проведення наступних негласних слідчих дій (Т.2, а.с. 17):

- аудіо-, відеоконтрою особи, щодо розмов цієї особи або інших звуків, рухів, дій пов?язаних із протиправною діяльністю цієї особи в публічно доступних місцях;

- спостереження за особою у публічно доступних місцях із використанням відеозапису, фотографування, спеціальних технічних засобів для спостереження;

не вказав конкретну особу відносно якої здійснюються негласні слідчі дії.

У зв?язку з цим суд вважає, що у слідчого відсутні були підстави для проведення вищевказаних негласних слідчих дій стосовно ОСОБА_4 .

На виконання постанови прокурора про проведення негласної слідчої (розшукової дії) контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту від 30 серпня 2016 року старший слідчий слідчого відділу прокуратури Житомирської області ОСОБА_20 склав протокол огляду, маркування та вручення речей (грошей) (Т.1 а.с. 151-162).

В даному протоколі зазначено, що він складений 31 серпня 2016 року в с. Поліське Коростенського району з 12 години 55 хвилин по 13 годину 34 хвилини. Згідно даного протоколу в присутності понятих ОСОБА_13 та ОСОБА_32 при проведенні негласної слідчої дії контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту за допомогою копіювального пристрою виготовлено фотокопії грошових купюр на 9 аркушах. Грошові кошти в сумі 8000 гривень належать ОСОБА_5 та мають наступні номінали, серії і номери: купюри по 100 грн.: ЕФ1275834; КР1356043; УП9630954; СД8156903; КГ3226835; ГГ4995129; КЕ0721855; КП6431326; МЕ4850402; СБ8928958; купюри по 200 грн.: ЕИ1256041; ЕЖ5927014; КВ9856128; ЕИ9325261; ЕГ0656309; купюри по 500 грн.: ВЖ3204034; МБ4891740; МВ5027704; ВИ4742006; СГ6051165; МВ6676952; МБ5323682; ВЖ6910723; ЛГ1855577; БК 1240950; МБ7864730; СГ4271776.

Однак, додаток до протоколу огляду, маркування та вручення речей (грошей), який містить виготовлені фотокопії грошових купюр, складено не 31 серпня 2016 року, а 30 серпня 2016 року і на ньому відсутній підпис слідчого ОСОБА_20 (Т.1, а.с. 154-162). Це свідчить про те, що вказаний протокол був заздалегідь віддрукованим та не складався (і відповідно гроші не передавались) 31 серпня 2016 року в с. Поліське Коростенського району.

Крім того сторона обвинувачення надала, як доказ, протокол про результати контролю за вчиненням злочину від 31 серпня 2016 року, складений старшим слідчим слідчого відділу прокуратури області ОСОБА_20 з 13 години по 17 годину 55 хвилин в м. Коростені (Т.1, а.с. 168). Одночасно цим же слідчим 31 серпня 2016 року з 12 години 55 хвилин по 13 годину 34 хвилини в с. Поліське Коростенського району складено протокол огляду, маркування та вручення грошових коштів.

Вищевказані порушення свідчать про те, що протокол огляду, маркування та вручення речей (грошей) від 31 серпня 2016 року (Т.1, а.с. 151-153), додаток до даного протоколу від 30 серпня 2016 року (Т.1, а.с. 154-162) та протокол про результати контролю за вчиненням злочину від 31 серпня 2016 року (Т.1, а.с. 168) є недопустимими доказами і суд не може посилатися на них при ухваленні судового рішення.

02 вересня 2016 року за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-, відео контролю особи в рамках кримінального провадження № 0000066 від 30.08.2016 року був складений відповідний протокол (Т.1, а.с. 176-177).

Із змісту наданого протоколу вбачається, що аудіо-, відео контроль особи був здійснений в автомобілі на підставі ухвали слідчого судді апеляційного суду Житомирської області № 4-1 від 31 серпня 2016 року (Т.2, а.с.15-17) у відповідності до вимог ст. 260 КПК України та відносно ОСОБА_4 , щодо розмов або інших звуків, рухів, дій, пов`язаних із протиправною діяльністю цієї особи в публічно доступних місцях. Публічно доступним слід вважати суспільне місце, яке не є володінням особи, де особа перебуває серед людей, усвідомлює це і не розраховує на приватність. Водночас автомобіль є приватним місцем, але дозволу слідчого судді на проведення саме такої слідчої дії, як аудіо-, відео контроль особи в приватному місці слідчий не отримував, хоча відповідно до вимог ст. ст. 258, 260, 263 КПК України, ч. 2 ст. 8 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність», застосування технічних засобів отримання інформації, що пов`язана із втручанням у приватне спілкування людини та негласною фіксацією розмов, дій допускається виключно за вмотивованою ухвалою слідчого судді, в якій зазначаються: точна назва заходу, термін його застосування, особа, щодо якої має здійснюватися такий захід, та орган, якому надано відповідний дозвіл.

До протоколу від 02 вересня 2016 року, складеного за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-, відео контролю особи в рамках кримінального провадження № 0000066 від 30.08.2016 року, доданий оптичний носій DVD/R-диск №3/29-184 від 01.09.2016 року, флеш-накопичувач MicroSD №3/29-187 та флеш-накопичувач MicroSD №3/29-188 (Т.1, а.с. 178).

Відповідно до ч. 3 ст. 105 КПК України (додатки до протоколів повинні бути належним чином виготовлені, упаковані з метою надійного збереження, а також засвідчені підписами слідчого, прокурора, спеціаліста, інших осіб, які брали участь у виготовленні та/або вилученні таких додатків) додатки до протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії матеріали на оптичному носії DVD/R-диску №3/29-184 від 01.09.2016 року флеш-накопичувачі MicroSD №3/29-187 та MicroSD №3/29-188 були разом покладені в поліетиленовий файл, не засвідчені підписами осіб, які брали участь у виготовленні даних додатків, що призвело до неможливості дослідити оптичний носій в судовому засіданні в зв`язку з його механічними пошкодженнями (Т.2, а.с. 70).

Із наданих прокурором відеозаписів та протоколу неможливо зрозуміти за що саме були передані грошові кошти ОСОБА_4 .

Також із змісту протоколу вбачається, що у слідчій дії брали участь три особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_4 . Фрази, які промовляли ці особи, чітко розмежовані. Однак для ідентифікації голосів осіб необхідні спеціальні знання, але відповідну експертизу, згідно з вимогами ст. 242 КПК України, слідчий не призначав.

Всупереч ч. 6 ст. 246 КПК України відсутні і будь-які процесуальні рішення слідчого чи прокурора щодо залучення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до проведення аудіо,- відео контролю особи ОСОБА_4 .
За наявності вищевказаних порушень протокол від 02 вересня 2016 року за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-, відео контролю особи в рамках кримінального провадження № 0000066 від 30.08.2016 року (Т.1, а.с. 176-177), оптичний носій DVD/R-диск №3/29-184 від 01.09.2016 року, флеш-накопичувач MicroSD №3/29-187 та MicroSD №3/29-188 є недопустимими доказами і не можуть свідчити про винуватість обвинуваченого у скоєнні інкримінованого злочину.
01 вересня 2016 року в період часу з 14 години 20 хвилин до 14 години 45 хвилин старший слідчий слідчого відділу прокуратури Житомирської області ОСОБА_23 у зв?язку з розслідуванням кримінального провадження № 0000066 за ч.1 ст. 14, ч.3 ст. 368 КК України склав протокол огляду документів (Т.1, а.с. 202). Згідно даного протоколу у присутності ОСОБА_6 оглянуто мобільний телефон марки BlackBerry моделі 9300 чорного кольору ІМЕІ: НОМЕР_14 із сім-картою мобільного оператора «лайфселл» номер НОМЕР_8 .
Оглядом системної папки «звонки», в якій міститься системна папка «исходящие», в якій містяться наступні відомості:
- 30.08.2016 року о 12 годині 46 хвилин на сім-картку мобільного оператора «лайфселл» номер НОМЕР_8 було здійснено вихідний дзвінок на номер абонента із номером мобільного оператора «лайфселл» НОМЕР_7 тривалістю 16 секунд;
- 30.08.2016 року о 13 годині 05 хвилин на сім-картку мобільного оператора «лайфселл» номер НОМЕР_8 було здійснено вихідний дзвінок на номер абонента із номером мобільного оператора «лайфселл» НОМЕР_7 тривалістю 05 секунд;
- 30.08.2016 року о 14 годині 53 хвилини на сім-картку мобільного оператора «лайфселл» номер НОМЕР_8 було здійснено вихідний дзвінок на номер абонента із номером мобільного оператора «лайфселл» НОМЕР_7 тривалістю 13 секунд;
- 31.08.2016 року о 14 годині 55 хвилин на сім-картку мобільного оператора «лайфселл» номер НОМЕР_8 було здійснено вихідний дзвінок на номер абонента із номером мобільного оператора «лайфселл» НОМЕР_7 тривалістю 23 секунди;
- 31.08.2016 року о 15 годині 54 хвилини на сім-картку мобільного оператора «лайфселл» номер НОМЕР_8 було здійснено вихідний дзвінок на номер абонента із номером мобільного оператора «лайфселл» НОМЕР_7 тривалістю 10 секунд.
Однак із змісту протоколу огляду неможливо зрозуміти, яке відношення до даного кримінального провадження має оглянутий слідчим телефон та джерело його походження.

Також з даного протоколу вбачається, що ініціатива щодо спілкування походила саме від абонента з номером НОМЕР_8 , а не ОСОБА_4 , що свідчить про провокацію вчинення злочину.
31 серпня 2016 року ОСОБА_4 був затриманий у зв?язку з підозрою у вчиненні злочину, про що слідчий слідчого відділу прокуратури Житомирської області ОСОБА_20 склав протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 31 серпня 2016 року (Т.1 а.с. 187-192). З протоколу вбачається, що 31 серпня 2016 року о 16 годині 05 хвилин на залізничному вокзалі в м. Коростень на вул. Табукашвілі, 18 в присутності старшого оперуповноваженого Коростенського МВ УСБУ в Житомирській області ОСОБА_33 , оперуповноваженого 2 сектору ВБКОЗ УСБУ в Житомирській області ОСОБА_34 , старшого оперуповноваженого 2 сектору ВБКОЗ УСБУ в Житомирській області ОСОБА_35 було затримано ОСОБА_4 за підозрою в отриманні грошових коштів, які він вимагав у ОСОБА_5 . При цьому ОСОБА_4 добровільно видав з лівої передньої кишені брюк грошові кошти в сумі 8 тисяч гривень наступними купюрами:
- купюри по 500 грн.: ВЖ6910723; МБ5323682; СГ4271776; МБ7864730; БК 1240950; ВИ4742006; ЛГ1855577; СГ6051165; МВ6676952; ВЖ3204034; МВ5027704; МБ4891740;
- купюри по 200 грн.: ЕЖ5927014; КВ9856128; ЕИ9325261; ЕИ1256041; ЕГ0656309;.
- купюри по 100 грн.: КП6431326; МЕ4850402; СД8156903; СБ8928958; КЕ0721855; КР1356043; КГ3226835; ГГ4995129; ЕФ1275834; УП9630954.
До протоколу затримання доданий відеозапис затримання ОСОБА_4 , який також досліджувався в судовому засіданні (а.с. Т.1, а.с. 193).
З протоколу та відеозапису встановлено, що ОСОБА_4 був затриманий із застосуванням спецзасобів (кайданок). Відповідно до частин 1, 3 ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Підозрюваний, обвинувачений має право: 1) знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють, обвинувачують; 2) бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права, передбачені цим Кодексом, а також отримати їх роз`яснення; 3) на першу вимогу мати захисника і побачення з ним до першого допиту з дотриманням умов, що забезпечують конфіденційність спілкування, а також після першого допиту - мати такі побачення без обмеження їх кількості й тривалості; на участь захисника у проведенні допиту та інших процесуальних дій; на відмову від захисника в будь-який момент кримінального провадження; на отримання правової допомоги захисника за рахунок держави у випадках, передбачених цим Кодексом та/або законом, що регулює надання безоплатної правової допомоги, в тому числі у зв`язку з відсутністю коштів на її оплату; 4) не говорити нічого з приводу підозри проти нього, обвинувачення або у будь-який момент відмовитися відповідати на запитання.
Відповідно до вимог частин 1,3-5 ст.208 КПК України, уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках: якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення. Уповноважена службова особа, що здійснила затримання особи, повинна негайно повідомити затриманому зрозумілою для нього мовою підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється, а також роз`яснити право мати захисника, отримувати медичну допомогу, давати пояснення, показання або не говорити нічого з приводу підозри проти нього, негайно повідомити інших осіб про його затримання і місце перебування відповідно до положень статті 213 цього Кодексу, вимагати перевірку обґрунтованості затримання та інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.
При цьому слідчий, не роз`яснив ОСОБА_4 права закріплені ст. 42 КПК України та не повідомив, яка слідча дія ним проводиться, що є істотним порушенням права на захист.
Також істотним порушенням права на захист суд визнає недопущення захисника ОСОБА_36 до проведення слідчих дій при проведенні затримання.
Таким чином, при вирішенні питання про процесуальні наслідки порушення права особи на захист, суд керується положеннями, закріпленими у ст. 87 КПК, відповідно до ч.1 якої недопустимими є докази,отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. При цьому ч. 2 аналізованої норми передбачає, що одним із діянь, у разі існування яких суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, є, зокрема, порушення права особи на захист.
Крім того, під час затримання та під час особистого обшуку ОСОБА_4 було виготовлено змиви з рук, а отже проведено таку слідчу дію як освідування особи, проведення якої, відповідно до вимог ст. 241 КПК України, може відбутися лише на підставі постанови прокурора, якої не було.
Змиви з рук вказаної особи були отримані з порушенням порядку, встановлено КПК України, а тому, докази отримані на основі дослідження таких змивів повинні вважатися недопустимими.
Висновком експерта з експертизи дослідження друкарських форм та інших засобів виготовлення документів №1/3250 від 27.09.2016 року встановлено (Т.1 а.с. 205-212), що надані грошові кошти у національній валюті України в сумі 8000 грн., а саме купюри по 500 грн.: ВЖ6910723; МБ5323682; СГ4271776; МБ7864730; БК 1240950; ВИ4742006; ЛГ1855577; СГ6051165; МВ6676952; ВЖ3204034; МВ5027704; МБ4891740; купюри по 200 грн.: ЕЖ5927014; КВ9856128; ЕИ9325261; ЕИ1256041; ЕГ0656309;. купюри по 100 грн.: КП6431326; МЕ4850402; СД8156903; СБ8928958; КЕ0721855; КР1356043; КГ3226835; ГГ4995129; ЕФ1275834; УП9630954, які вилучені в ході особистого обшуку ОСОБА_4 виготовлені з дотриманням стандартів щодо виготовлення аналогічних банкнот, що знаходяться в офіційному обігу.
На поверхні наданих грошових коштів у національній валюті України в сумі 8000 грн., які вилучені в ході особистого обшуку ОСОБА_4 , наявні додаткові маркування, які спостерігаються в УФ променях у вигляді нашарування речовини, що флуоресціює зелено-жовтим кольором.
Згідно висновку експерта з експертизи дослідження речовин хімічних виробництв та спеціальних хімічних речовин №10/105 від 27.09.2016 року (Т.1 а.с. 217-229), на поверхні представлених на експертизу грошових купюр НБУ в сумі 8000 грн., встановлено наявність нашарування спеціальних хімічних речовин із люмінесценцією зелено-жовтого кольору.
Спеціальні хімічні речовини із люмінесценцією зелено-жовтого кольору виявлені на поверхні грошових купюр НБУ в сумі 8000 грн., а також на поверхні аркуша паперу із зразком препарату «Промінь-1», мають спільну родову належність.
На поверхнях серветок, якими зроблено змиви з правої та лівої рук, встановлено наявність нашарування спеціальних хімічних речовин із люмінесценцією зелено-жовтого кольору. Спеціальні хімічні речовини із люмінесценцією зелено-жовтого кольору, виявлені на поверхні грошових купюр НБУ в сумі 8000 грн., на поверхнях серветок, якими зроблено змиви з правої та лівої рук, мають спільну родову належність.
Однак, оскільки на дослідження експерта направлені змиви з рук ОСОБА_4 , які визнані недопустимим доказом, то суд визнає недопустимим і висновок експерта №10/105 від 27.09.2016 року в частині встановлення спільної родової належності спеціальних хімічних речовин із люмінесценцією зелено-жовтого кольору, які виявлені на поверхні грошових купюр НБУ в сумі 8000 грн. та на поверхнях серветок, якими зроблено змиви.
31 серпня 2016 року було оглянуто службовий кабінет ОСОБА_4 № 50, який знаходиться в приміщенні Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області за адресою: м. Коростень вул. Грушевського, 5, про що складений протокол огляду місця події (Т.1, а.с. 234-236). Під час огляду кабінету ОСОБА_4 було вилучено системний блок, флеш-носій та матеріали кримінального провадження №0000856 від 08.06.2016 року в 1 томі на 174 аркушах, а також матеріали провадження, які не підшито до тому провадження на 59 аркушах.
02 вересня 2016 року було оглянуто флеш-носій чорного кольору з написом «ЄРДР» та матеріали кримінального провадження №0000856 від 08.06.2016 року (Т.1 а.с. 238-279), а 06 вересня 2016 року оглянуто системний блок комп`ютера на якому працював ОСОБА_4 (Т.1 а.с. 280-306).
Відповідно до ст. 233 КПК України ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.
Під житлом особи розуміється будь-яке приміщення, яке знаходиться у постійному чи тимчасовому володінні особи, незалежно від його призначення і правового статусу, та пристосоване для постійного або тимчасового проживання в ньому фізичних осіб, а також всі складові частини такого приміщення. Не є житлом приміщення, спеціально призначені для утримання осіб, права яких обмежені за законом. Під іншим володінням особи розуміються транспортний засіб, земельна ділянка, гараж, інші будівлі чи приміщення побутового, службового, господарського, виробничого та іншого призначення тощо, які знаходяться у володінні особи.
Слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами статті 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому статтею 255 цього Кодексу.

Огляд кабінету ОСОБА_37 проведено без дозволу (ухвали) слідчого судді. Разом з тим, докази, одержані в результаті огляду та обшуку житла чи іншого володіння особи є допустимими лише тоді, коли ця процесуальна дія проводиться на підставі ухвали слідчого судді, і наявність згоди на проникнення до житла особи, яка володіє цим житлом, згідно з частиною третьою статті 233 КПК не звільняє прокурора, слідчого від обов`язку звернутися з клопотанням про проведення огляду чи обшуку житла до слідчого судді. При цьому, письмова згода начальника Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_38 на проведення огляду у службовому кабінеті №50 СВ Коростенського ВП не має юридичної сили, оскільки він не є володільцем/власником приміщення Коростенського відділу поліції (Т.1, а.с. 237).
Також прокурор не надав доказів отримання ухвали слідчого судді про тимчасовий доступ до вилучених речей і документів (флеш-носія чорного кольору з написом «ЄРДР», матеріалів кримінального провадження №0000856 від 08.06.2016 року та системного блоку комп`ютера), а також ухвали слідчого судді про накладення арешту на вищевказане майно.
Відповідно до ч. 1 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

В ч. 2 ст. 87 КПК України викладено підстави, за наявності яких суд зобов`язаний визнати доказ недопустимим, а саме: здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов.

За таких обставин суд визнає недопустими доказами: протокол огляду місця події від 31 серпня 2016 року (Т.1, а.с. 234-236), протокол огляду флеш-носія і матеріалів кримінального провадження від 02 вересня 2016 року (Т.1, а.с. 238-279) та протоколу огляду системного блоку комп`ютера від 06 вересня 2016 року (Т.1 а.с. 280-306). Також суд визнає недопустимими доказами і самі флеш-носій чорного кольору з написом «ЄРДР», матеріали кримінального провадження №0000856 від 08.06.2016 року та системний блок комп`ютера.
Аналізуючи вищевказані досліджені належні та допустимі докази в їх сукупності суд вважає, що стороною обвинувачення доведені лише ті факти, що обвинувачений ОСОБА_4 , будучи слідчим слідчого відділу Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області, у 2016 році здійснював досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000856 від 08.06.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України за фактом порушення встановлених правил використання надр, а 31 серпня 2016 року отримав від ОСОБА_5 гроші в сумі 8000 гривень.
Дану обставину підтвердив і свідок ОСОБА_13 , який показав, що на той час він працював інженером лісового господарства КП «Коростенське ЛМГ». Одного разу був запрошений працівниками СБУ бути понятим. У зв?язку з цим поїхали в с. Поліське, де вже проводився перерахунок коштів. Працівники СБУ повідомили, що буде проводитися вручення грошей в сумі 8000 гривень, показували купюри та мітили їх фарбою. На залізничному вокзалі м. Коростенсь гроші ОСОБА_4 вручив ОСОБА_5 . Для чого ці гроші передавались не пам`ятає. Після вручення коштів були зроблені робили змиви з рук обвинуваченого.

Також пояснив, що в автомобілі ОСОБА_5 встановлювалось якесь обладнання.

Однак сам факт фіксації органами досудового розслідування одержання грошових коштів не є безперечним доказом злочинних дій обвинуваченого, оскільки стороною обвинувачення не доведено, за які ж конкретно дії ОСОБА_4 передавались ці кошти і чи вчиняв він якісь дії, використовуючи службове становище.

До того ж речових доказів, а саме грошових коштів у сумі 8000 гривень, які є предметом даного злочину, стороною обвинувачення також не надано для їх дослідження у судовому засіданні в порядку, передбаченому ст. 357 КПК України.

Крім того свідок ОСОБА_11 показав, що дійсно ОСОБА_4 під час розслідування кримінального провадження за фактом незаконного видобутку бурштину хотів позичити у нього 10000 гривень.

Стороною обвинувачення не надано доказів того, що ОСОБА_4 в силу наданих законом повноважень мав можливість притягнути ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності.

Відповідно до пункту 14 частини 1 статті 3 КПК України притягнення до кримінальної відповідальності стадія кримінального провадження, яка починається з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення. Відповідно до частини 2 статті 22 та пункту 7 частини 2 статті 40 КПК України повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, звернення з обвинувальним актом та підтримання державного обвинувачення у суді здійснюється прокурором. У випадках, передбачених цим Кодексом, повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення може здійснюватися слідчим за погодженням із прокурором. Таким чином слідчий не мав повноважень особисто вирішувати питання про повідомлення особі про підозру.

Це ж підтвердили і свідки ОСОБА_39 , ОСОБА_14 та ОСОБА_10 .

Зокрема свідок ОСОБА_39 показала, що у 2016 році вона була начальником слідчого відділення Коростенського відділу поліції. В той час ОСОБА_4 розслідував кримінальне провадження по факту незаконного видобутку бурштину. Там було троє підозрюваних, а четвертий проходив як свідок.

Свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_10 показали, що вони, як прокурори, здійснювали процесуальне керівництво у кримінальному провадженні за фактом незаконного видобування бурштину. У даному кримінальному провадженні оголошувалась підозра трьом особам. З питанням про погодження оголошення підозри ОСОБА_5 обвинувачений не звертався.

Отже, ОСОБА_4 не мав повноважень оголосити підозру ОСОБА_5 .

Також не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні зазначена в обвинувальному акті обставина про вимагання обвинуваченим грошових коштів у ОСОБА_5 .

Визначення вимагання неправомірної вигоди охоплює вимогу щодо надання неправомірної вигоди з погрозою вчинення дій або бездіяльності, з використанням свого становища, наданих повноважень, влади, службового становища стосовно особи, яка надає неправомірну вигоду, або умисне створення умов, за яких особа вимушена надати неправомірну вигоду з метою запобігання шкідливим наслідкам своїх справ і законних інтересів. Тобто, констатується, що особа, яка надає неправомірну вигоду, зацікавлена у законній, непротиправній поведінці службової особи, прагне досягти задоволення своїх законних інтересів, уникнути незаслуженої відповідальності чи одержати законні пільги або переваги тощо.

Однак жодні докази не вказують на те, що ОСОБА_4 , з метою одержання неправомірної вигоди, погрожував ОСОБА_5 вчиненням дій (незаконним притягненням до кримінальної відповідальності), які можуть завдати шкоди правам і законним інтересам останнього, що є визначальною і обов`язковою ознакою вимагання.

Таким чином стороною обвинувачення не доведено, що в діянні ОСОБА_4 відсутній склад кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

У зв?язку з цим ОСОБА_4 необхідно виправдати та ухвалити щодо нього виправдувальний вирок з підстави передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 373 КПК України.

Процесуальні витрати віднести на рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 284, 373, 374 КПК України,-

ухвалив:
ОСОБА_4 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за частиною 3 статті 368 КК України та виправдати.
Арешт, накладений на майно ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 09 вересня 2016 року скасувати (Т.2 а.с. 71).
Речові докази (Т.1 а.с. 307-309):
купюри по 500 грн.: ВЖ6910723; МБ5323682; СГ4271776; МБ7864730; БК 1240950; ВИ4742006; ЛГ1855577; СГ6051165; МВ6676952; ВЖ3204034; МВ5027704; МБ4891740; купюри по 200 грн.: ЕЖ5927014; КВ9856128; ЕИ9325261; ЕИ1256041; ЕГ0656309; купюри по 100 грн.: КП6431326; МЕ4850402; СД8156903; СБ8928958; КЕ0721855; КР1356043; КГ3226835; ГГ4995129; ЕФ1275834; УП9630954 повернути ОСОБА_5
системний блок чорного кольору Logic Power, USB-Flash носій чорного кольору без маркування в кількості 1 шт., USB-Flash носій з написом «ЄРДР» в кількості 1 шт., мобільний телефон НТС чорного кольору з сенсорним екраном в чохлі чорного кольору, особисті грошові кошти номіналами: 100 грн. (1 купюра), 50 грн. (1 купюра), 20 грн. (1 купюра), 5 грн. (1 купюра), 1 грн. (1 купюра), посвідчення працівника Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області серії ЖТ №000773, банківські картки ПАТ «Укргазбанк» № НОМЕР_15 , ПАТ «Ощадбанк» № НОМЕР_16 , технічний паспорт на автомобіль серії НОМЕР_17 марки Mercedes Benz моделі 210, д.н.з. НОМЕР_18 , 1994 року випуску, дисконтну картку мережі магазинів «Фокстрот» №631378, картку-замісник на табельну зброю на ім`я ОСОБА_4 №57, картка на знижку мережі магазинів «комп`ютерний всесвіт» № НОМЕР_19 , зв`язку ключів з брелком-печаткою «УМВС у Житомирській області №6», грошові кошти номіналом 10 грн. (1 купюра) та 5 грн. (1 купюра) повернути ОСОБА_4 .
Процесуальні витрати віднести на рахунок держави.

Вирок може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду через Малинський районний суд протягом 30 діб з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1