Номер справи 703/2860/21
УХВАЛА
про продовження строку дії запобіжного заходу

24 березня 2022 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

секретар судових засідань ОСОБА_2

за участі

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла Черкаської області в режимі відеоконференцзвязку з ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» колпоання прокурора про продовження запобіжного заходу в межах кримінального провадження №0000032 від 14 липня 2020 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 та ч.3 ст.311 КК України

ВСТАНОВИВ:

06 вересня 2021 року до суду від Черкаської обласної прокуратури надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000032 від 14 липня 2020 року, щодо ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 та ч.3 ст.311 КК України.

Ухвалою судді від 06 вересня 2021 року у вказаному провадженні призначено підготовче судове засідання.

У судовому засіданні прокурор звернувся з клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 застосованого щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб з можливістю внесення застави, розмір якої визначений ухвалою слідчого судді від 18 березня 2021 року, оскільки ризики, які були враховані при застосуванні вказаного запобіжного заходу, не зменшилися та продовжують існувати. Вважає, що забезпечити належну поведінку ОСОБА_4 та запобігти вищевказаним ризикам, з урахуванням особи останнього, його соціальних зв`язків та тяжкості покарання, передбаченого за вчинення відповідного кримінального правопорушення, можливо виключно шляхом продовження застосованого до нього запобіжного заходу.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання прокурора, оскільки, на його думку, прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Просив застосувати до обвинуваченого запобіжних захід у виді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , в якому проживає його цивільна дружина. Крім того, просив врахувати, що обвинувачений має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки, а саме перебування у цивільному шлюбі та наявність на його утриманні малолітніх дітей, а також стан здоров`я обвинуваченого, який має вроджений порок серця, був прооперований та потребує нагляду лікарів. Також зазначив, що в разі, якщо суд прийде до висновку про необхідність продовження застосованого щодо обвинуваченого запобіжного заходу, просив зменшити розмір застави.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав позицію свого захисника.

Суд, врахувавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу або його зміну, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини відповідно до статті 178 КПК України.

Як встановлено під час підготовчого судового засідання, ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 березня 2021 року у кримінальному провадженні №0000032 від 14 липня 2020 року до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою з можливістю внесення застави у розмірі 181600 гривень, який було продовження ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування та Смілянським міськрайонним судом Черкаської області під час судового розгляду обвинувального акту у вказаному кримінальному провадженні, та дія якого закінчується 09 квітня 2022 року.

Провести судовий розгляд кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у строк дії вказаного запобіжного заходу не представляється можливим з об`єктивних причин.

Під час судового засідання судом достовірно встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, тяжче з яких, відповідно до вимог ч.3 ст.12 КК України, класифікується як тяжкий злочини, та за який згідно санкції відповідної статті, передбачено покарання у виді позбавлення волі від шести до десяти років, крім того, діяння, які йому інкримінуються, вчинені ним після винесення щодо нього вироку суду, яким його визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, пов`язаних з обігом наркотичних засобів, та засуджено до позбавлення волі, однак звільнено від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію», що об`єктивно вказує на існування ризику вчинення нового кримінального правопорушення. На існування такого ризику вказує і відсутність у обвинуваченого офіційного джерела прибутку на момент його затримання.

При цьому, доводи захисника обвинуваченого про перебування на утриманні останього малолітніх дітей жодним доказом не підтверджені, оскільки діти: ОСОБА_6 , 2008 року народження, та ОСОБА_7 , 2010 року народження, батьком яких є обвинувачений, з ним не проживають, а виконавчі провадження щодо стягенення на користь їх матеріалів аліментів, закінчені ще у 2018 році на підставі письмових заяв стягувача, а відомості про надання з вказаного часу будь-якої матеріальної допомоги на їх утримання, вчинення дій, напрлавлених на піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, в тому числі спілкування з ними, відсутні.

Крім того, відсутніть доказів наявності у обвинуваченого як офіційного, так і не офіційного джерела прибутку, який отримується у законний спосіб, що не пов`язаний з вчиненням інкримінованих йому кримінальних правопорушень, викликає об`єктивний сумнів у можливості утримувати як рідних дітей, так і дитину, матір`ю якої є його цивільна дружина.

Також, враховуючи обізнаність обвинуваченого про суворість покарання, передбаченого санкціями статей за якими його притягують до відповідальності, не виключається можливість того, що він зі зміною запобіжного заходу стане уникати суду.

При цьому, сам по собі факт проживання, термін якого встановити з матеріалів провадження неможливо, спільно з цивільної дружиною, в будинку, в якому він не зареєстрований, та який на праві власності належить останній, з якою спільних дітей не має, не свідчить про наявність у нього міцних соціальних зв`язків, як на це вказує його захисник, та спростовує наявності ризику того, що обвинувачений зі зміною запобіжного заходу стане уникати суду.

Доводи захисника обвинуваченого щодо стану наявності у останнього незадовільного стану здоров`я є безпідставними, оскільки відповідно до наданих ним документів, операційне втручання було проведено у 1992 році, а рекомендації щодо нагляду у лікаря були надані у 2014 року, тобто задовго до застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Жодного доказу щодо теперішнього стану здоров`я обвинуваченого, який свідчить про необхідність отримання ним медичної допомоги та про неможливість в зв`язку з цим його утримання в місці попереднього увязнення, матеріали провадження не містять та стороною захисту не надані.

Крім того, враховуючи, що обвинувачений, достовірно усвідомлюючи настання негативних для себе наслідків у виді можливого призначення йому покарання за кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується, з метою його уникнення, може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, які до даного часу судом не допитані. При цьому, враховуючи, що обвинуваченому відкриті матеріалами кримінального провадження, в якому наявні відомості щодо анкетних даних свідків, в тому числі місце їх проживання, не виключається можливість поза процесуального спілкування обвинуваченого з свідками, а також здійснення на них як фізичного, так і морального тиску.

При цьому, доводи захисника обвинуваченого про те, що обвинувачення ОСОБА_4 грунтується виключно на доказах, які отримані внаслідок проведення негласних слідчих дій, є безпідставними, оскільки відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування, що є додатком до обвинувального акту, під час досудового розслідування даного кримінального провадження допитано свідків, які, в разі заявлення відповідного клопотання, можуть бути допитані під час судового розгляду.

Наведене об`єктивно вказує, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, які були враховані при обранні обвинуваченому запобіжного заходу та його неодноразового продовження, продовжують існувати, в зв`язку з чим суд приходить до висновку про доцільність збереження застосованого щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, який забезпечить його належну процесуальну поведінку, у зв`язку з чим термін тримання під вартою, який закінчується 09 квітня 2022 року, слід продовжити на період судового розгляду, але не більше ніж на шістдесят діб.

Згідно ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ч.4 ст.183 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Так, ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 березня 2021 року, якою щодо ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який неодноразово було продовжено як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду, визначено розмір застави у 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 181 600 гривень.

Разом з тим, з врахуванням майнового стану обвинуваченого, який унеможливлює внесення застави у розмірі, яка визначена ухвалою слідчого судді від 18 березня 2021 року, суд вважає за можливе зменшити розмір застави до 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 124 050 гривень, у разі внесення якої, обвинувачений ОСОБА_4 підлягає звільненню з-під варти з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

Керуючись ст.177, 178, 182, 183, 194, 331, 369-372 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою, застосованого відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 діб, тобто до 21 травня 2022 року включно.

Зменшити розмір застави визначений в межах даного кримінального провадження ухвалою слідчого судді від 18 березня 2021 року.

Визначити розмір застави у 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 124 050 грн., яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем), після внесення якої обвинувачений звільняється з-під варти, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього обвинуваченого під вартою. З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: 1) прибувати до суду за першою вимогою; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично проживає без дозволу суду; 3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання, а також зміну свого контактного номеру телефону; 4) утримуватись від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні.

Копію ухвали направити до Державної установи «Черкаський слідчий ізолятор», вручити обвинуваченому та прокурору.

Ухвала суду підлягає до негайного виконання та набирає законної сили після її проголошення, однак може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, виключно в частині продовження строку запобіжного заходу.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено о 14 годині 45 хвилин 24 березня 2022 року.

Головуючий ОСОБА_1