Справа № 484/366/22
Провадження № 1-кп/484/181/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.04.2021 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого - ОСОБА_5 ,

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Первомайськ Миколаївської області кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000407 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайськ Миколаївської області, громадянина України, освіта середня, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 10.03.2021 року вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 рік; на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік,

- 06.04.2022 року ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області звільнений від відбування покарання по закінченню іспитового строку,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.357 КК України, та кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 190, ч.2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
11.05.2021 року близько 10 години ОСОБА_4 , перебуваючи на площі Тараса Шевченка в м. Первомайськ Миколаївської обл. зустрівся з ОСОБА_5 та в цей час у обвинуваченого виник корисливий умисел направлений на незаконне заволодіння чужим майном, а саме банківською кредитною карткою АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , що видана на ім`я ОСОБА_5 , під приводом подальшого влаштування його на роботу, достовірно знаючи, що такої можливості не має.

ОСОБА_5 маючи довірливі відносини з ОСОБА_4 , будучи впевненим в добросовісності дій останнього під час користування банківською кредитною карткою АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , будучи введеним в оману, добровільно передав її ОСОБА_4 .

Отримавши дану банківську картку, реалізовуючи задумане, використовуючи довірчі стосунки, які склалися між останніми, керуючись прямим умислом та корисливим мотивом, з метою заволодіння чужим майном, шляхом шахрайства, ОСОБА_4 заволодів банківською кредитною карткою АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , що видана на ім`я ОСОБА_5 , в подальшому розпорядився нею на власний розсуд, в корисливих для себе цілях.

Згідно постанови Верховного суду від 20.06.2011 платіжні (банківські) картки як платіжні інструменти - засоби доступу до банківських рахунків повністю відповідають визначенню поняття «офіційний документ» і є різновидом офіційних документів, а тому за певних умов можуть виступати предметом злочинів, склади яких передбачені ч.ч 1, 2 ст. 357 КК України.

Враховуючи викладене, банківська кредитна картка АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , що видана на ім`я ОСОБА_5 , є електронним платіжним документом так як саме цей документ надає доступ до заощаджень.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 357 КК України, а саме заволодіння офіційним документом шляхом шахрайства, вчинене з корисливих мотивів.

Крім того, 11.05.2021 року о 16.51 год. ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за вчинення злочину проти власності, попередньо заволодівши банківською кредитною карткою АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , що видана на ім`я ОСОБА_5 , діючи з корисливих мотивів, умисно, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, розуміючи що його дії носять злочинний характер, заздалегідь знаючи, що на кредитну картку через деякий час після її отримання від АТ КБ «ПриватБанк» надходять грошові кошти по кредитному ліміту, повторно, шахрайським шляхом заволодів грошовими коштами в розмірі 500 грн., внаслідок чого спричинив ОСОБА_5 матеріальний збиток на вказану суму, якими в подальшому розпорядився на власний розсуд.

11.05.2021 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, будучи раніше судимим за вчинення злочину проти власності, ОСОБА_4 , попередньо заволодівши банківською кредитною карткою АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , що видана на ім`я ОСОБА_5 , продовжуючи свої злочинні дії, діючи з корисливих мотивів, умисно, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, розуміючи що його дії носять злочинний характер, перебуваючи на місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , діючи умисно, без відома ОСОБА_5 використовуючи його персональні дані, через мережу «Інтернет» заключив зобов`язальну електронну угоду з мікрофінансовою організацією «Быстрозайм» на суму 1800 грн., з метою отримання коштів у власних цілях.

Того ж дня, о 17.01 год., грошові кошти у вказаній сумі надійшли на банківську кредитну картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , що видана на ім`я ОСОБА_5 , якими в подальшому ОСОБА_4 повторно розпорядився на власний розсуд, чим спричинив матеріальний збиток ОСОБА_5 на вказану суму.

Крім того, 12.05.2021 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, будучи раніше судимим за вчинення злочину проти власності, ОСОБА_4 , попередньо заволодівши банківською кредитною карткою АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , що видана на ім`я ОСОБА_5 , продовжуючи свої злочинні дії, діючи з корисливих мотивів, умисно, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, розуміючи що його дії носять злочинний характер, перебуваючи на місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , діючи умисно, без відома ОСОБА_5 використовуючи його персональні дані, через мережу «Інтернет» заключив зобов`язальну електронну угоду з мікрофінансовою організацією «MY CREDIT» на суму 1000 грн., з метою отримання коштів у власних цілях.

Того ж дня, о 11.54 год., грошові кошти у вказаній сумі надійшли на банківську кредитну картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , що видана на ім`я ОСОБА_5 , якими в подальшому ОСОБА_4 повторно розпорядився на власний розсуд, чим спричинив матеріальний збиток ОСОБА_5 на вказану суму.

12.05.2021 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, будучи раніше судимим за вчинення злочинів проти власності, ОСОБА_4 , попередньо заволодівши банківською кредитною карткою АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , що видана на ім`я ОСОБА_5 , продовжуючи свої злочинні дії, діючи з корисливих мотивів, умисно, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, розуміючи що його дії носять злочинний характер, перебуваючи на місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , діючи умисно, без відома ОСОБА_5 використовуючи його персональні дані, через мережу «Інтернет» заключив зобов`язальну електронну угоду з мікрофінансовою організацією «Готівочка» на суму 1400 грн., з метою отримання коштів у власних цілях.

Того ж дня, о 17.18 год., грошові кошти у вказаній сумі надійшли на банківську кредитну картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , якими в подальшому ОСОБА_4 , повторно розпорядився на власний розсуд, чим спричинив матеріальний збиток ОСОБА_5 на вказану суму.

Поряд з цим, 27.05.2021 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, будучи раніше судимим за вчинення злочинів проти власності, ОСОБА_4 , попередньо заволодівши банківською кредитною карткою АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , що видана на ім`я ОСОБА_5 , продовжуючи свої злочинні дії, діючи з корисливих мотивів, умисно, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, розуміючи що його дії носять злочинний характер, перебуваючи на місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , діючи умисно, без відома ОСОБА_5 використовуючи його персональні дані, через мережу «Інтернет» заключив зобов`язальну електронну угоду з мікрофінансовою організацією «Moneyveo» на суму 1100 грн., з метою отримання коштів у власних цілях.

Того ж дня, о 18.50 год., грошові кошти у вказаній сумі надійшли на банківську кредитну картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , що видана на ім`я ОСОБА_5 , якими в подальшому ОСОБА_4 , повторно розпорядився на власний розсуд, чим спричинив матеріальний збиток ОСОБА_5 на вказану суму.

07.06.2021 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, будучи раніше судимим за вчинення злочинів проти власності, ОСОБА_4 , попередньо заволодівши банківською кредитною карткою АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , що видана на ім`я ОСОБА_5 , продовжуючи свої злочинні дії, діючи з корисливих мотивів, умисно, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, розуміючи що його дії носять злочинний характер, перебуваючи на місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , діючи умисно, без відома ОСОБА_5 використовуючи його персональні дані, через мережу «Інтернет» заключив зобов`язальну електронну угоду з мікрофінансовою організацією «smartiway» на суму 1000 грн., з метою отримання коштів у власних цілях.

Того ж дня, о 14.42 год., грошові кошти у вказаній сумі надійшли на банківську кредитну картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , якими в подальшому ОСОБА_4 , повторно розпорядився на власний розсуд, чим спричинив матеріальний збиток ОСОБА_5 на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 190 КК України, а саме заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинені повторно.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за вчинення злочину проти власності, 12.05.2021 о 17:53 год., попередньо заволодівши банківською карткою Універсальна АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , що видана на ім`я ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , маючи доступ до онлайн сервісу інтернетбанкінгу «Приват24» за допомогою ідентифікаційних даних особи ОСОБА_5 , діючи без відома останнього, маючи умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає та не може завадити їм, умисно, повторно, таємно із банківської картки для виплат АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 , що видана на ім`я ОСОБА_5 , викрав грошові кошти в сумі 1500 грн., перерахувавши вказану суму із зазначеної картки на іншу карту № НОМЕР_1 , якою він користувався від імені ОСОБА_5 , чим спричинив матеріальний збиток останньому на вказану суму.

Крім того, продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за вчинення злочину проти власності, 07.06.2021, попередньо заволодівши банківською карткою Універсальна АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , що видана на ім`я ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , маючи доступ до онлайн сервісу інтернет-банкінгу «Приват24» за допомогою ідентифікаційних даних особи ОСОБА_5 , діючи без відома останнього, маючи умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає та не може завадити їм, умисно, повторно, таємно із банківської картки для виплат АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 , що видана на ім`я ОСОБА_5 , о 14:36 год. викрав грошові кошти в сумі 500 грн. та о 14:42 год. викрав грошові кошти в сумі 1269 грн., перерахувавши вказані суми із зазначеної картки на іншу карту № НОМЕР_1 , якою він користувався від імені ОСОБА_5 , чим спричинив матеріальний збиток останньому на загальну суму 1769 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинені повторно.

Таким чином, кримінальними правопорушеннями спричинено майнову шкоду потерпілому ОСОБА_5 на загальну суму 10069 грн.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.2 ст. 190, ч.2 ст. 185 КК України визнав повністю, а також вказав, що цивільний позов потерпілого про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 13726 грн. визнає повністю та у скоєному щиро кається.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердив обставини викладені у обвинувальному акті, вказав, що має до обвинуваченого претензії майнового характеру. Підтримав заявлений ним цивільний позов.

Представник потерпілого ОСОБА_6 просив задовольнити позов у повному обсязі, так як він повністю доведений у судовому засіданні.

Покази обвинуваченого є послідовними, логічними та такими, що не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин злочину, добровільності та істинності його позиції.

Оскільки обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорювали обставин, які стосуються пред`явленого обвинувачення та правильно розуміють зміст цих обставин, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, наслідки якої також роз`яснені учасникам судового провадження, суд ухвалив визнати недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, проти чого не заперечували учасники судового провадження.

На підставі викладеного, суд вважає, що дії обвинуваченого правильно кваліфіковані органами досудового слідства за: ч. 1 ст. 357 КК України, як заволодіння офіційним документом шляхом шахрайства, вчинене з корисливих мотивів; ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинені повторно; ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинені повторно.

Відповідно до вимог, викладених в п. п. 1, 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини Кримінального кодексу України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Статтею 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

При призначенні покарання суд враховує, що скоєні обвинуваченим кримінальні правопорушення відповідно ст.12 КК України відносяться до кримінальних правопорушень різної класифікації: за ч.2 ст. 190, ч. 2 ст. 185 КК України - до нетяжких злочинів, а за ч.1 ст.357 КК України - до кримінального проступку.

Також суд враховує особу обвинуваченого, характеризується посередньо, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України суд вважає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Враховуючи особу обвинуваченого, характер та ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, суд приходить до висновку про те, що мірою виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів має бути кримінальне покарання у вигляді позбавлення волі за сукупністю злочинів відповідно до положень ч.1 ст. 70 КК України.

Разом з тим, оскільки обвинувачений повністю вину свою визнав та визнав цивільний позов потерпілого про стягнення матеріальної шкоди, позицію прокурора, який вважав за необхідне звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, позицію потерпілого, який не наполягав на суворому покаранні обвинуваченого, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням відповідно до положень ст.75 КК України із покладенням на обвинуваченого обов`язків, визначених ст. 76 КК України.

В ході досудового розслідування експертизи не проводились, а відтак витрати на залучення експертів відсутні.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальними правопорушеннями підлягає задоволенню на підставі ст.ст. 1166, 1167 ЦК України та з урахуванням принципу диспозитивності - обвинувачений визнав позовні вимоги повністю.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу обвинуваченому ОСОБА_4 не обирати.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 373, 374,375,376 КПК України суд,-

УХВАЛИВ:
Визнати винним ОСОБА_4 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.2 ст. 190, ч.2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:

за ч.1 ст. 357 КК України - обмеження волі на строк 2 /два/ роки;

за ч.2 ст. 185 КК України - позбавлення волі на строк 3 /три/ роки;

за ч.2 ст. 190 КК України - позбавлення волі на строк 2 /два/ роки.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 /три/ роки.

На підставі положень ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 /два/ роки.

На підставі вимог ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Початок іспитового строку обвинуваченому ОСОБА_4 рахувати з дня проголошення вироку.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальними правопорушеннями задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матеріальну шкоду у розмірі 13726 (тринадцять тисяч сімсот двадцять шість) гривень 00 копійок.

На вирок протягом 30 днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1