Справа № 367/2215/20
Провадження по справі № 1-кп/367/136/2022
У Х В А Л А
28 липня 2022 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.07.2018 р. за № 0001466, 10.01.2020 р. за №0000032, 11.01.2020 р. за №0000038, 17.03.2020 р. за №0000653, по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 309 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 162 КК України,

в с т а н о в и в :
В судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 , оскільки строк дії такого запобіжного заходу закінчується, а ризики, які стали підставою для обрання такого запобіжного заходу, не відпали.
Захисник заперечував проти клопотання прокурора, оскільки прокурором не надано доказів наявності нових ризиків, які можуть бути підставою для продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою. Просив застосувати щодо нього запобіжний захід у виді домашнього арешту. Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку та клопотання свого захисника.

Обвинувачений ОСОБА_6 залишив вирішення клопотання на розсуд суду.
Суд, вислухавши думку учасників судового процесу, дійшов висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч 1. ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому обвинувачується.
Так, судом встановлено, що ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк дії якого спливає 05.08.2022 р., а суд не взмозі призначити наступне судове засідання до цієї дати.
ОСОБА_5 обвинувачуються у неодноразовому скоєнні ряду кримінальних правопорушень, в тому числі тяжких злочинів, які він вчинив не відбувши покарання за попереднім вироком суду. Така обставина вказує на наявність ризику того, що, перебуваючи на волі, він зможе повторно вчинити кримінальне правопорушення.
На даний час по справі не допитано жодного потерпілого чи свідка, а тому він, перебуваючи на волі, зможе чинити на них тиск.
Наявність таких ризиків надає підстави суду продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою. Інший, більш м`який запобіжний захід, не забезпечить запобіганню вказаних ризиків.

Суд не погоджується із захисником на те, що прокурор повинна зазначити нові ризики, відмінні від тих, на підставі яких було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки вказані вище ризики не зникли, продовжують існувати на даний час і нівелюються саме завдяки такому запобіжному заходу.

Інший, більш м`який запобіжний захід, в тому числі домашній арешт, не забезпечить запобіганню вказаних ризиків.

Із зазначених підстав суд відмовляє у задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу на більш м?який.

Щодо тривалого перебування обвинуваченого під вартою, то суд враховує, що відповідно до п. 79 рішення Європейського суду з прав людини в справі «Харченко проти України» питання про те, чи є тривалим тримання під вартою обґрунтованим, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення, та належно задокументованих фактів, на які посилався заявник у своїх клопотаннях про звільнення з-під варти. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи (див., серед інших джерел, рішення у справі "Лабіта проти Італії" (980_009) (Labita V. Italy), [GC], N 26772/95, п. 153, ECHR 2000-IV).

Тримання під вартою обвинуваченого суд вважає виправданим, оскільки цього вимагають реальні вимоги публічного інтересу, що направлені на недоторканість житла та права власності, можуть викликати певну реакцію суспільства і соціальні наслідки.

Тому, не зважаючи на існування презумпції невинуватості, реальні вимоги публічного інтересу переважують право поваги до особистої свободи обвинуваченого.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 177, 331 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Задовольнити клопотання прокурора.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів.

Відмовити у задоволенні клопотання захисника про зміну виду запобіжного заходу.

Ухвала в частині продовження строку тримання під вартою діє з 28.07.2022 р. по 25.09.2022 р. включно.

На ухвалу в частині запобіжного заходу може бути подано апеляцію до Київського апеляційного суду на протязі п?яти днів з дня проголошення ухвали, а обвинуваченим з дня отримання її копії.

Суддя: ОСОБА_1