Справа № 405/1273/21
Номер провадження 1-кп/404/177/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 липня 2022 року Кіровський районний суд м.Кіровограда у складі:
головуючої судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі: ОСОБА_2 ,
за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

захисника: ОСОБА_4 ,

представника потерпілого: ОСОБА_5 ,

обвинуваченого: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у місті Кропивницький обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001272 по обвинуваченню

ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.257, 187 ч.4, 146 ч.3, 263 ч.1 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Донецьк, громадянина України, освіта середня, не працюючого, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не маючого судимості згідно ст.89 КК України,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.257, 187 ч.4, 146 ч.3 КК України,

В С Т А Н О В И В:

На підставі ухвали колегії суддів Кропивницького апеляційного суду від 21.06.2022 року до Кіровського районного суду м.Кіровограда надійшов обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.257, 187 ч.4, 146 ч.3, 263 ч.1 КК України, та ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.257, 187 ч.4, 146 ч.3 КК України.

Наразі вказане кримінальне провадження надійшло для розгляду до суду, та судовий розгляд щодо обвинувачених не розпочато, однак термін перебування обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою спливає.

Прокурором в судовому засіданні заявлено клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, не має сталих виробничих зв`язків, а тому наявні обґрунтовані підстави вважати про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зокрема: перебуваючи на волі обвинувачений може вчиняти інші кримінальні правопорушення, може переховуватися від суду з метою уникнення покарання, здійснити вплив на потерпілого та свідків, які не були допитані по провадженню.

Представником потерпілого підтримано клопотання прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_6 і його захисник ОСОБА_4 заперечили проти клопотання прокурора, оскільки вважають, що доводи прокурора є безпідставними та необґрунтованими, вказавши про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а тому просили змінити запобіжний захід ОСОБА_6 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, за адресою проживання його дружини: АДРЕСА_2 , яка є його власником означеного житла. Клопотання про зміну запобіжного заходу вмотивоване тим, що 22.04.2020 року приблизно о 08 год. 30 хв. слідчі СВ Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області незаконно проникли до квартири АДРЕСА_3 , де схопили ОСОБА_6 , надягли на нього кайданки, заволоділи ключами від автомобіля «Тоуоtа Ргаdо» і незважаючи на вимоги забезпечити участь адвоката відвезли його до належного ОСОБА_8 автомобіля «Тоуоtа Ргаdо», в якому до приїзду адвоката інсценували виявлення номерних знаків. 22.04.2020 року з 17.58 год. до 18.13 год. слідчий СВ Кропивницького ВП ГУНП України в Кіровоградській області ОСОБА_9 склав протокол затримання особи, щодо якої винесено ухвалу про дозвіл на затримання з метою приводу в якій вказав неправдивий фактичний час затримання 17 год. 57 хв. 22.04.2020 року. Імітація затримання за ухвалою слідчого судді була необхідна слідчим для виправдання недопущення адвоката до ОСОБА_6 після фактичного затримання о 08 год. 30 хв. 22.04.2020 року. Крім цього, працівники поліції намагались підкласти ОСОБА_6 гаманець, що приблизно о 13.00 годині було виявлено, працівник поліції забрав вказаний гаманець і поклав його до своєї кишені. В подальшому в матеріалах кримінального провадження виявлено копію протоколу огляду місця події від 22.04.2020 року проведеного з 13.51 год. до 14.19 год. невідомим слідчим, який на автостоянці виявив і вилучив гаманець по опису схожий з тим, що був підібраний працівником поліції і покладеним ним до кишені, що є імітацією виявлення предмета та фальсифікацією слідчої дії і протоколу огляду місця події. Зазначає про те, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 утримуються в Державній установі "Кропивницький слідчий ізолятор". 28.04.2020 року до ОСОБА_7 звернувся керівник слідчого ізолятора з вимогою повідомити про місцезнаходження коштів, якими він начебто заволодів при вчиненні злочину погрожуючи вколоти шприцом з тяжким захворюванням або спричинити смерть іншим шляхом. З аналогічною вимогою керівник слідчого ізолятора звернувся до ОСОБА_6 . Після вказаних вимог до ОСОБА_6 і ОСОБА_7 на протязі двох днів працівники слідчого ізолятора і УСР застосовували фізичне насилля, наносили побої і піддавали арештованих тортурам в результаті чого обом спричинили тілесні ушкодження, а ОСОБА_7 зламали ребро. 03.05.2020 року працівники СІЗО та УСР надали ОСОБА_6 і ОСОБА_7 телефони та примусили дзвонити родичам з повідомленням про необхідність зібрати кошти і передати їх особі телефонний номер якої дали працівники СІЗО. Вимагання і тортури носили систематичний характер і ставили під загрозу життя і здоров`я ОСОБА_6 і ОСОБА_7 . Керівник Державної установи "Кропивницький слідчий ізолятор" проігнорував заяву від 30.04.2020 року про надання медичної допомоги ОСОБА_6 і ОСОБА_7 . Водночас, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є потерпілими в кримінальному провадженні №0000421 за фактом спричинення працівниками СІЗО їм в Кропивницькому слідчому ізоляторі тілесних ушкоджень і вимагання коштів. Наслідком тортур стало погіршення самопочуття і ургентна госпіталізація та проведення операції на хребті 11.06.2022 року. Після операції ОСОБА_6 потребує обмеження фізичного навантаження, прийняття ліків, спостереження і лікування у сімейного лікаря та невропотолога, магнітотерапію, масаж, електростимуляцію нижніх кінцівок, ЛФК. Перебування в СІЗО, де неможливо забезпечити належний після операційний догляд призводить до погіршення здоров`я. В зв`язку з погіршенням здоров`я ризики які раніше заявляв прокурор втратили актуальність, тому домашній арешт може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

При цьому, обвинувачений ОСОБА_6 доповнив, що потребує лікування отримання якого в умовах перебування під вартою є неможливим.

Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що строк тримання обвинуваченого під вартою підлягає продовженню, з наступних підстав.

Так, відповідно ст.315 ч.3 КПК України: під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого; при розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Згідно ст.183 ч.2 п.4 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Матеріали кримінального провадження свідчать про те, що ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, у складі організованої групи ОСОБА_10 та за участі ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та двох інших невстановлених осіб. Відповідно санкція найтяжчої статті за інкриміновані ОСОБА_6 злочини, передбачає покарання у виді позбавлення волі від восьми до п`ятнадцяти років, офіційно не працює, однак одружений та має трьох малолітніх дітей. На даний час судовий розгляд щодо ОСОБА_6 не розпочато, а тому вищеперелічені обставини дають достатні підстави вважати суду про наявність обґрунтованого ризику того, що ОСОБА_6 у разі зміни йому раніше застосованого запобіжного заходу на інший більш м`який, може вчинити спроби направлені на переховування від суду, так як інші учасники групи ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та двоє інших невстановлених слідством осіб перебувають у розшуку і місце їх перебування не відоме; вчинити вплив на потерпілого та свідків, які в судовому засіданні ще не допитувалися, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_6 , отже строк тримання обвинуваченого під вартою підлягає продовженню.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 25.07.2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».
Стаття 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 27.06.1980 року «Про взяття під варту до суду» зауважує на тому, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Важливим критерієм орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу повинна бути санкція за злочин вчинений обвинуваченим, тобто чим більш сувора санкція передбачена за злочин поставлений обвинуваченому в вину тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо нього.
Враховуючи вищевикладене та обставини провадження, а також те, що на території України введено воєнний стан, а відносно ОСОБА_6 вжито заходи безпеки, суд вважає, що по провадженню наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинувачених.
У той же час, суд оцінює суворість можливого покарання та визнає за реальну небезпеку можливість ухилення від правосуддя у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. Вищезазначені обставини є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що визначають та виправдовують потребу в подальшому триманні обвинуваченого під вартою, а тому суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 на 60 днів.
Відповідно ст.183 ч.4 п.1 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Оскільки, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, які вчиненого із застосуванням насильства, суд не визначає розмір застави.
При цьому, суд вважає за необхідне вжити заходів для забезпечення ОСОБА_6 охорони здоров`я.
Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 315 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:
Відмовити в задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника, адвоката ОСОБА_4 про зміну обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою з 13.07.2022 року до 10.09.2022 року.
Копію ухвали вручити учасникам провадження для відома та направити до ДУ "Миколаївський слідчий ізолятор" для виконання.
Зобов`язати керівництво ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» ОСОБА_6 вжити заходів до охорони здоров`я.
Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя Кіровського районного суду
м. Кіровограда ОСОБА_1