ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 687/1142/21

Провадження № 11-кп/4820/436/22

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, за апеляційною скаргою прокурора на вирок Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 04 березня 2022 року,-
в с т а н о в и л а :
Вироком Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 04 березня 2022 року
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Порохня Волочиського району Хмельницької області та жителя АДРЕСА_1 , з середньо-спеціальною освітою, одруженого, на утримання якого перебуває двоє малолітніх дітей, працюючи охоронцем ТОВ «Агрохолдинг-2012», раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1(один) рік. Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням і встановлено йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік. Відповідно до ст. 76 КК України на ОСОБА_6 покладено наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Запобіжний захід ОСОБА_6 не обирався.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні в розмірі 3432,40 грн., з яких:
- судова інженерно-транспортна експертиза технічного стану транспортного засобу, висновок експерта № СЕ-19/123-21/523-ІТ від 25.11.2021 року - становить 1029 грн. 72 коп.;
- судова інженерно-транспортна експертиза технічного стану транспортного засобу, висновок експерта № СЕ-19/123-21/522-ІТ від 23.11.2021 року - становить 1029 грн. 72 коп.;
- судова інженерно-транспортна експертиза за напрямком дослідження обставин і механізму ДТП, висновок експерта № СЕ-19/123-21/9759-ІТ від 16.12.2021 року - становить 1372 грн. 96 коп.
Застосований ухвалою слідчого судді Кам`янець-Подiльського міськрайонного суду від 04.11.2021 року захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, а саме на автомобіль марки «ВАЗ» моделі «21063» державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , та автомобіль марки «CHEVROLET» моделі «AVЕО» державний номерний знак НОМЕР_3 , номер шасі НОМЕР_4 , скасовано.
Питання речових доказів вирішено відповідно до ст.100 КПК України.
В апеляційній скарзі прокурор, просить вирок суду в частині призначення покарання скасувати. Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст. 286 КК України у виді 1 року обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, та згідно ст.75 КК України звільнити від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1рік.
Апелянт, не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, вважає, що вказане судове рішення стосовно ОСОБА_6 в частині призначення покарання підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
Вказує, що застосувавши ст. 75 КК України та звільнивши обвинуваченого від відбування як основного, так і додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, суд застосував закон, який не підлягав застосуванню.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи прокурора на підтримку поданої апеляційної скарги, думку обвинуваченого, який не заперечував проти поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарги прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Висновки суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчинених діях за викладених у вироку обставинах, кваліфікація їх за ч.1 ст.286 КК України, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і кримінально правовій кваліфікації вчиненого, та учасниками судового розгляду не оспорюються, відтак відповідно до вимог ст.404 КПК України апеляційним судом вирок суду в цій частині не переглядається.

Дії ОСОБА_6 суд першої інстанції вірно кваліфікував за ч.1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілим середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи прокурора про те, що суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, звільнивши ОСОБА_6 від відбування додаткового покарання з випробуванням.
Відповідно до положень ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Таким чином, зі змісту норми цього Закону вбачається, що звільнення від відбування покарання може застосовуватись лише щодо тих покарань, які перелічені в ст. 75 КК України, тобто таке рішення може бути ухвалено лише щодо основного покарання.
Згідно ст. 77 КК України, у разі звільнення обвинуваченої особи від відбування покарання з випробуванням можуть бути призначені додаткові покарання у виді штрафу, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю та позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу.
Аналіз вказаної норми закону дає підстави стверджувати, що звільнення від відбування покарання з випробуванням не поширюється на додаткові покарання, перелік яких наведений у ст. 77 КК України.
Крім того, Пленум Верховного Суду України у пункті 9 постанови за №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" роз`яснив, що судам необхідно мати на увазі, що частиною 1 статті 75 КК України передбачено звільнення від відбування покарання з випробуванням тільки тих осіб, які засуджуються до виправних робіт, службового обмеження (для військовослужбовців), обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, тобто лише щодо основного покарання, що має бути належним чином вмотивовано у вироку. Звільнення від відбування призначеного судом додаткового покарання за цією нормою закону не допускається.
При звільненні з випробуванням від відбування основного покарання суд відповідно до ст. 77 КК України може призначити додаткові покарання. Додаткові покарання підлягають реальному виконанню, про що суд зазначає в резолютивній частині вироку.
Призначивши ОСОБА_6 основне покарання у виді позбавлення волі та додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, суд на підставі ст. 75 КК України звільнив обвинуваченого від відбування покарання із випробуванням. Формулювання звільнення обвинуваченого від відбування покарання із випробуванням, яке було застосоване судом першої інстанції у вироку, дає підстави стверджувати, що ОСОБА_6 був звільнений як від основного, так і додаткового покарання, що вказує на порушення судом ч.1 ст. 75 та ст. 77 КК України.
Колегія суддів зауважує, що звільняючи ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, суд першої інстанції в резолютивній частині вироку повинен був чітко зазначати, що таке звільнення стосується лише основного покарання, а додаткове покарання підлягає реальному виконанню.
Таким чином, суд першої інстанції, звільнивши обвинуваченого від відбування додаткового покарання допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосовано закон, який не підлягав застосуванню, що на підставі п. 4 ч. 1 ст.409 КПК України є підставою для скасування вироку та ухвалення судом апеляційної інстанції свого вироку.
Пунктом 2 ч.1 ст.413 КПК України встановлено, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення є застосування закону, який не підлягає застосуванню.
Згідно з положеннями п. 4 ч. 1 ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок в разі неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

Як встановлено колегією суддів апеляційної інстанції, ОСОБА_6 01 листопада 2021 року, близько 08 години 00 хвилин, керуючи автомобілем марки «ВАЗ», моделі «21063», із реєстраційним номером НОМЕР_1 , рухаючись поза межами населеного пункту зі сторони прилеглої другорядної дороги із ґрунтовим покриттям до автомобільної дороги Р-48 сполученням «Кам`янець-Подільський-Білогір`я» із асфальтобетонним покриттям, між с. Зарічанкою та с. Почапенцями, Кам`янець-Подільського району, Хмельницької області, під час виїзду на головну автодорогу, здійснюючи поворот ліворуч, в порушення вимог п. 10.2. Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001 (далі Правил дорожнього руху), будучи неуважним та не протерши бокове скло, які зменшували йому оглядовість, перед початком руху не переконався, що це буде безпечним та не створить перешкоду іншим учасникам дорожнього руху та маючи об`єктивну можливість завчасно виявити перешкоду, у вигляді автомобіля марки «CHEVROLET», моделі «АVЕО», із реєстраційним номером НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_7 , в салоні якого на передньому пасажирському сидінні знаходився пасажир ОСОБА_8 , який рухався по вказаній головній автомобільній дорозі Р-48 сполученням «Кам`янець-Подільський - Білогір`я» у поперечному напрямку в сторону смт. Чемерівці, Кам`янця-Подільського району, Хмельницької області, не дав дорогу вказаному автомобілю, внаслідок чого на вказаній автодорозі допустив зіткнення передньою правою частиною автомобіля марки «ВАЗ», моделі «21063», із реєстраційним номером НОМЕР_1 з лівою боковою частиною автомобіля марки «CHEVROLET», моделі «AVEO», із реєстраційним номером НОМЕР_3 , в ході чого даний автомобіль занесло із подальшим перекиданням в межах автомобільної дороги Р-48 сполученням «Кам`янець-Подільський - Білогір`я».
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та порушення ОСОБА_6 вимог Правил дорожнього руху, водій та пасажир автомобіля марки «CHEVROLET», моделі «AVEO», із реєстраційним номером НОМЕР_3 :
ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді:
-перелому човникоподібної кістки лівої кисті, синяка на тильній поверхні лівої кисті та 2-х садин на фоні синяка тильної поверхні лівої кисті, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що привело до тривалого розладу здоров`я більше 21 дня;
-2-х синяків в поперековій ділянці з ліва, на попередньо-внутрішній поверхні в усіх третинах лівого передпліччя, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.
ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді:
-компресійного перелому тіла 4-го грудного хребця, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що привело до тривалого розладу здоров`я більше 21 дня;
-саден лобної, правої скроневої ділянки, струсу головного мозку, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Своїми діями ОСОБА_6 порушив вимоги п.10.2 Правил дорожнього руху затверджених постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001 року, які знаходяться в прямому причинному зв`язку із виникненням дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками - спричиненням середньої тяжкості тілесних ушкоджень ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .
Доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, фактичні обставини кримінального провадження та правильність кваліфікації його дій повністю підтверджуються доказами, наявними в матеріалах кримінального провадження, яким суд першої інстанції дав належну оцінку на предмет їх належності, допустимості, достовірності і достатності для ухвалення обвинувального вироку.
За таких обставин, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції скасуванню в частині призначення покарання, з ухваленням в цій частині нового вироку.
Згідно вимог ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчинення нових злочинів, як самими засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Призначаючи покарання ОСОБА_6 , колегія суддів враховує вимоги ст. 65 КК України, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставини, що обтяжують покарання, колегією суддів, не встановлено.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому є повне визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування завданих збитків.
Оцінюючи наведені обставини, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного, на утримані якого перебуває двоє дітей, вчинення ним злочину вперше, пом`якшуючі обставини, його позитивну характеристику, колегія судів вважає, що виправлення ОСОБА_6 можливе без ізоляції його від суспільства та йому слід призначити покарання, в межах частини санкції статті, у виді обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами та на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування основного покарання з застосуванням іспитового строку, що буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 413, 420 КПК України, колегія суддів,-
у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.
Вирок Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 04 березня 2022 року щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий вирок.
Призначити ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст. 286 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1(один) рік.
Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування основного покарання з випробуванням і встановити йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.
В решті вирок залишити без зміни.
Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його оголошення, на нього може бути подана касаційна скарга до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді