Березанський міський суд Київської області
Номер провадження 1-в/356/24/22
Справа № 356/144/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2022 Березанський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Березанського міського суду Київської області клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Городківка Крижопільського району Вінницької області, громадянина України, освіта середньо-спеціальна,
засудженого 19.11.2015 Апеляційним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 365, ст. 70 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією усього майна, яке є власністю засудженого, з позбавленням права обіймати посади, уповноважені на виконання функцій держави, пов`язаних з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій строком на 3 роки та на підставі ст. 54 КК України позбавити ОСОБА_4 спеціального звання молодший сержант внутрішньої служби управління Державної пенітенціарної служби України. Зараховано ОСОБА_4 в строк відбутого покарання тримання під вартою в період 07.01.2015 року. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.02.2016 Вирок Апеляційного суду Черкаської області від 19 листопада 2015 року щодо ОСОБА_4 змінено. В частині обвинувачення за ч. 1 ст. 365 КК України вирок скасовано, а кримінальне провадження закрито. Вважати ОСОБА_4 засудженим за ч. 2 ст. 307 КК України на 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого та на підставі ст. 54 КК України з позбавленням ОСОБА_4 спеціального звання молодшого сержанта внутрішньої служби управління Державної пенітенціарної служби України,

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до Березанського міського суду Київської області із клопотанням про застосування відносно нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання. Посилався на те, що з урахуванням ст. 12, 81 КК України він відбув більше ніж 2/3 частини строку призначеного йому покарання, виправився і це доведено у ході відбуття ним покарання, вину у скоєному злочині визнав повністю. Згідно з характеристикою, наданою ДУ «Менська виправна колонія (№ 91)», за час відбування покарання в установі тричі був притягнутий до дисциплінарної відповідальності за порушення розпорядку дня установи, проте два стягнення на даний час погашені у встановленому законом порядку, одне стягнення зняте в порядку заохочення. На профілактичних обліках не перебуває, був працевлаштований на підставі договорів цивільно-правового характеру. Відтак, ОСОБА_4 просить суд задовольнити клопотання та застосувати щодо нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, розгляд клопотання провівши без його участі.
Від ДУ "Менська виправна колонія № 91" надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності їх представника (а.с. 18).
Крім того, 04.05.2022 на адресу електронної пошти суду надійшла заява засудженого ОСОБА_4 , датована 03.05.2022, у якій він просив розглянути справу відносно нього за ст. 81 КК України без його участі та без проведення відеоконференції (а.с. 17).
Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття (ч. 5 ст. 539 КПК України).
З урахуванням викладеного та думки учасників судового розгляду було прийнято рішення про розгляд справи за відсутності вказаних вище осіб.
У судовому засіданні прокурор проти задоволення клопотання заперечив.
Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання та копії матеріалів з особової справи засудженого, суд дійшов такого висновку.
Згідно з ч.1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням), зокрема, засудженого.
Відповідно до ч. 1, 2, п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Така ж позиція висвітлена у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" від 26 квітня 2002 року, де зазначено, що умовно-дострокове звільнення можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений вироком Апеляційного суду Черкаської області від 19.11.2015 за ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 365, ст. 70 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією усього майна, яке є власністю засудженого, з позбавленням права обіймати посади, уповноважені на виконання функцій держави, пов`язаних з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій строком на 3 роки та на підставі ст. 54 КК України позбавлено ОСОБА_4 спеціального звання молодший сержант внутрішньої служби управління Державної пенітенціарної служби України. Зараховано ОСОБА_4 в строк відбутого покарання тримання під вартою в період 07.01.2015 року. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.02.2016 вирок Апеляційного суду Черкаської області від 19 листопада 2015 року щодо ОСОБА_4 змінено. В частині обвинувачення за ч. 1 ст. 365 КК України вирок скасовано, а кримінальне провадження закрито. Вважати ОСОБА_4 засудженим за ч. 2 ст. 307 КК України на 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого та на підставі ст. 54 КК України з позбавленням ОСОБА_4 спеціального звання молодшого сержанта внутрішньої служби управління Державної пенітенціарної служби України (а.с. 20-21; 23).
Початок строку 21.12.2016, кінець строку 20.12.2022. 2/3 строку покарання відбув 20.12.2020. На час розгляду справи судом відбув 05 років 04 місяці 26 днів від призначеного покарання.
ОСОБА_4 прибув до ДУ «Менська виправна колонія (№ 91)» для відбування покарання 13.02.2017.
З характеристики на засудженого ОСОБА_4 від 03.05.2022 вбачається, що станом на час складення характеристики засуджений ОСОБА_4 в ДУ «Менська виправна колонія (№ 91)» відбуває покарання з 13.02.2017 по теперішній час. За час відбування покарання в установі тричі був притягнутий до дисциплінарної відповідальності за порушення розпорядку дня установи, проте два стягнення на даний час погашені у встановленому законом порядку, одне стягнення зняте в порядку заохочення. На профілактичних обліках не перебуває. Згідно наказу № 28/ЗС від 01.08.2017 був працевлаштований робітником швейної дільниці підприємства установи. До роботи ставився добросовісно, норми денного завдання виконував, за що отримав заохочення, застосоване правами начальника відділення. На підставі наказу № 47/ЗС-18 від 30.10.2018 був звільнений із займаної посади у зв`язку із змінами до КВК України. На підставі його заяв та договорів цивільно-правового характеру у період з 01.11.2018 по 30.04.2019, з 27.08.2019 по 31.10.20219, з 01.11.2019 по 30.11.2019, з 10.12.2019, з 02.11.2020 до 01.12.2020 ОСОБА_4 був працевлаштований на посаду робітника швейної дільниці підприємства установи. Відвідував робоче місце на швейній дільниці не регулярно, мав низький рівень надання послуг. На даний час засуджений на підприємстві установи не працевлаштований. Письмових заяв щодо працевлаштування на виробництві установи не надходило. Залучається до робіт з благоустрою установи та поліпшенні житлово-побутових умов у гуртожитку відділення, брав активну участь у проведенні ремонтних робіт у відділенні, за що був заохочений начальником установи. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки та безпеки праці. Відповідно до ст. 123 КВК України бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу на засуджених «Фізкультура та спорт». Заходи, передбачені планом реалізації програми, реалізує. Згідно з вироком суду цивільного позову не має, має судові витрати на загальну суму 369,60 грн. Виконавчі листи до бухгалтерії установи не надходили. В особовій справі наявна постанова про закриття виконавчого провадження (а.с. 13-14).
Відповідно до довідки заохочень та стягнень на засудженого ОСОБА_4 (а.с. 15) за час відбування покарання до останнього тричі застосовувалися заходи стягнення, останній раз 30.05.2019, та 2 рази застосовувалися заохочення, останній раз 09.10.2019 року.
Згідно з витягом з рішення комісії при ДУ «Менська виправна колонія (№ 91)» (протокол № 24 від 30.12.2020), члени комісії вирішили, що засуджений ОСОБА_4 не довів своє виправлення та не заслуговує на застосування до нього ст. 81 КК України (а.с. 19).
Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Вказане слід розуміти, як поведінку та ставлення до праці засудженим протягом всього часу відбування ним покарання, а не якогось певного періоду.
ОСОБА_4 за час відбування покарання довів, що став на шлях виправлення, оскільки згідно з ч. 1 ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
З досліджених документів суд дійшов висновку, що позитивні зміни в особистості ОСОБА_4 з моменту його засудження відбулися, він має 2 (два) заохочення, висловив та реалізував своє бажання працювати.
Отже, суд вважає, що при наявності викладених судом обставин, можливо зробити висновок про те, що ОСОБА_4 сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а тому є підстави для його умовно-дострокового звільнення.
За таких обставин суд приходить до висновку, що клопотання підлягає до задоволення.
На підставі ст. 81 КК України, керуючись ст. 537, 539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити умовно-достроково від невідбутої частини покарання у виді 07 (семи) місяців 03 (трьох) днів позбавлення волі за вироком Апеляційного суду Черкаської області від 19.11.2015, зміненим ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.02.2016.
На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду через Березанський міський суд Київської області протягом 7 (семи) днів з моменту її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1