Справа № 462/4622/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2022 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001274 від 13.06.2020 року щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України (далі - КК України) (у редакції чинній на момент вчинення кримінального правопорушення),

встановив:

ОСОБА_4 , 12.06.2020 року, близько 15 год. 55 хв., керуючи автомобілем марки «Mitsubishi Lancer», державний номерний знак НОМЕР_1 та рухаючись ним по вул. Любінській у напрямку до вул. Садової у м. Львові навпроти будинку № 91, всупереч ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», згідно якої учасники дорожнього ружу зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху порушив вимоги Розділу 1 п.п. 1.5, 1.10; Розділу 2 п.п.2.3 б) і д); Розділу 12 п.п. 12.3; Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, які полягають у тому, що він, керуючи технічно справним транспортним засобом, був неуважним до дорожньої обстановки, своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, під час вибору швидкості руху не врахував дорожньої обстановки, щоб мати змогу постійно контролювати рух та безпечно керувати ним, не зменшив швидкість такого, не зупинився, чим допустив наїзду на пішохода ОСОБА_6 , яка рухалася з ліва на право походу руху автомобіля, та у результаті чого остання отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження. Внаслідок порушення водієм ОСОБА_4 правил дорожнього руху, потерпіла ОСОБА_6 відповідно до висновку експерта № 124/20 від 18.06.2020 року судово-медичної експертизи отримала тілесні ушкодження, а саме: синець у ділянці правого гомілково-ступневого суглобу, закритий перелом зовнішнього виростка правої великогомілкової кістки зі зміщенням кісткових фрагментів, які відносяться до тілесного ушкодження середньої тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров`я.
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні порушення правил безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керувала транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України (у редакції чинній на момент вчинення кримінального правопорушення).
Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, при обставинах, викладених у обвинувальному акті, кваліфікованого за ч. 1 ст. 286 КК України (у редакції чинній на момент вчинення кримінального правопорушення) не визнав, заперечив фактичні обставини справи.
Після дослідження судом доказів у справі, ОСОБА_4 погодився давати покази, та зазначив, що він повністювизнає свою вину за пред`явленим обвинуваченням за ч. 1 ст. 286 КК України (у редакції чинній на момент вчинення кримінального правопорушення), не заперечив фактичних обставин, викладених у обвинувальному акті.
Крім цього, вина ОСОБА_4 у скоєному доводиться об`єктивно з`ясованими обставинами, які підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду даного кримінального провадження безпосередньо у судовому засіданні та оціненими відповідно до вимог ст. 94, 349 КПК України, а саме:
- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0001274 (а.с. кримінального провадження 1);
- рапортами про виявлення кримінального правопорушення від 12.06.2020 року (а.с. кримінального провадження 2-3);
- повідомленням на лінію «102» (а.с. кримінального провадження 4-6);
- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 12.06.2020 з схемою та фототаблицею (а.с. кримінального провадження 11-22);
- протоколом допиту потерпілої ОСОБА_6 (а.с. кримінального провадження 27-28);
- ухвалою Залізничного районного суду м. Львова № 462/3408/20 від 17.06.2020 про повернення клопотання слідчому (а.с. кримінального провадження 52);
- висновком експерта № 124/20 від 15.06.2020 року (а.с. кримінального провадження 55-57);
- висновком експерта № 15/2/766 від 25.06.2020 року за результатами судової інженерно-транспортної експертизи (а.с. кримінального провадження 60-66);
- висновком експерта № 15/2/765 від 26.06.2020 року за результатами судової інженерно-транспортної експертизи (а.с. кримінального провадження 70-76);
- висновком експерта № 5072 від 27.07.2020 року за результатами проведення автотехнічної експертизи (а.с. кримінального провадження 81-86).
Оцінюючи здобуті у кримінальному провадженні та досліджені у судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання у процесі доказування, оскільки вони містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню у справі та передбачені як джерела доказування чинним КПК України, зібрані у відповідності з процесуальним законодавством. Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості не викликають.
Враховуючи досліджені докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого доведена повністю, його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 286 КК України, оскільки ОСОБА_4 керуючи транспортним засобом порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
За змістом ст. 62 Конституції України під час розгляду кримінальних проваджень суд має суворо додержуватись принципу презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком.
Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно з вимогами ст. 91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. Обов`язок доказування зазначених обставин під час судового розгляду покладається на прокурора.
Окрім цього, показання обвинуваченого у судовому засіданні послідовні та логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Жодних розумних сумнівів щодо доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення у суду немає та будь-які належні, допустимі і достовірні докази на спростування вказаного відсутні, жодних клопотань з цього приводу не заявлялося.
Таким чином, вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України (у редакції чинній на момент вчинення кримінального правопорушення), доведена у повному обсязі і підтверджується доказами, які є у матеріалах кримінального провадження, обвинуваченим не оспорюються.
При призначенні покарання обвинуваченому у даній справі, суд суворо дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 цього Кодексу, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
У той же час згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема, у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Згідно п. 1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2015 року, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно з п. 3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.
Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
При цьому, суд враховує те, що Законом України № 2617-VIII від 22.11.2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який набрав чинності з 01.07.2020 року, внесено зміни до Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України, які у даному випадку, посилюють кримінальну відповідальність обвинуваченого в частині призначення покарання.
Відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України, в даному випадку підлягає застосуванню закон про кримінальну відповідальність, який діяв на час вчинення кримінального правопорушення, оскільки він пом`якшує кримінальну відповідальність обвинуваченого в цій частині.
ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України у редакції чинній на момент вчинення кримінального правопорушення (12.06.2020 року) за яке передбачене покарання у виді штрафу від двохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.
Відповідно суд, враховуючи дані про особу обвинуваченого, відсутність даних про перебування на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога (а.с. кримінального провадження 40, 42), а також ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме: класифікацію за ст. 12 КК України (у редакції чинній на момент вчинення кримінального правопорушення), особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, поведінку під час та після вчинення протиправних дій, вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції статті у виді штрафу, що є достатнім для виправлення обвинуваченого, його перевиховання, запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, відповідає особі обвинуваченого та є достатнім для досягнення передбачених ч. 2 ст. 50 КК України цілей покарання.
Окрім цього, суд вважає необхідним не призначати ОСОБА_4 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
При цьому суд враховує, що важливою умовою безпечності роботи всіх видів механічного транспорту є дотримання всіма учасниками правил безпеки руху та експлуатації транспорту; серед усіх транспортних злочинів це посягання є найбільш поширеним, у зв`язку з чим кримінально - правові заходи боротьби з цим кримінальним правопорушенням набули в наш час особливої актуальності.
Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005 року у п. 20, 21 передбачено, що при призначенні покарання за ст. 286 КК України суди повинні враховувати характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину; у кожному випадку призначення покарання необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання позбавлення права керувати транспортними засобами.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
З огляду на зазначене, із обвинуваченого ОСОБА_4 підлягають стягненню на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 1 634 грн. 50 коп., за результатами судової інженерно-транспортної експертизи, висновок експерта № 15/2/766 від 25.06.2020 року (а.с. кримінального провадження 61), витрати на залучення експерта у розмірі 1 634 грн. 50 коп., за результатами судової інженерно-транспортної експертизи, висновок експерта № 15/2/765 від 26.06.2020 року (а.с. кримінального провадження 71),витрати на залучення експерта у розмірі 3 922 грн. 56 коп., за результатами проведення автотехнічної експертизи № 5072 від 27.07.2020 року (а.с. кримінального провадження 86).
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.
Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. 368-371, 373-376, 392, 395 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України (у редакції чинній на момент вчинення кримінального правопорушення) та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 350 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 5 950 (п`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят) грн. 00 коп. у дохід держави без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати, пов`язані із проведенням судових експертиз у сумі - 7 191 (сім тисяч сто дев`яносто одна) грн. 56 коп.

Речові докази у кримінальному провадженні:
-автомобіль марки «Mitsubishi Lancer», державний номерний знак НОМЕР_1 (а.с. кримінального провадження 49) повернути законному власнику.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя/підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя: ОСОБА_1