Справа № 473/1382/22
Номер провадження 1-в/473/162/2022
УХВАЛА
Іменем України

"01" липня 2022 р. місто Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенську в режимі відеоконференції під час трансляції з приміщення Державної установи «Вознесенська ВК №72» , яка розташована за адресою: Миколаївська область, місто Вознесенськ, вулиця Київська, 300 заяву засудженого

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Гнатівка Добровеличківського району Кіровоградської області, громадянина України,до засудження мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1. 19.12.2014 року Добровеличківським районним судом Кіровоградської області за ч.1 ст.125 КК України до 10 годин громадських робіт;

2. 15.06.2015 року Добровеличківським районним судом Кіровоградської області за ч.2 ст.389 КК України, на підставі ст.71 КК України, до 01 місяці 02 дні арешту;

3. 31.07.2018 року Новоукраїнським районним судом Кіровоградської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст185 КК України до 03 років позбавлення волі, звільнений від вдбування покарання з випровуванням з іспитовим строком 02 роки;

3. 28.09.2018 року Добровеличківським районним судом Кіровоградської області за ч.3 ст.185 КК України до 03 років позбавлення волі;

4. 06.11.2018 року Новоукраїнським районним судом Кіровоградської області за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 03 років 06 місяців позбавлення волі,

- ухвалою Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 28 березня 2019 року застосовано покарання за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань за вироками Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від17.09.2018 року та від 31.07.2018 року та за вироком Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 28.09.2018 року та визначене остаточне покарання у виді 04 років 01 місяця позбавлення волі,

про умовно дострокове звільнення від відбування основного покарання в порядку ст.81 КК України

Учасники процесу
прокурор ОСОБА_4

представник Державної установи «Вознесенська ВК №72» - ОСОБА_5 ,

засуджений ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 28 березня 2019 року ОСОБА_3 застосовано покарання за сукупністю злочинів за правилами ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання покарань за вироками Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 17 вересня 2018 року та від 31 липня 2018 року та за вироком Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 28 вересня 2018 року та йому визначене остаточне покарання у виді 04 років 01 місяця позбавлення волі,

Початок строку: 28 вересня 2018 року. Кінець строку: 28 жовтня 2022 року.

Засуджений ОСОБА_3 в місцях позбавлення волі знаходиться з 01 жовтня 2018 року.
З 12 грудня 2018 року відбуває покарання в Державній установі «Вознесенська ВК №72».
За період відбування покарання характеризується негативно.
Загалом за весь період відбування покарання має 19 стягнень, 04 з яких погашені у встановленому законом порядку, та 4 заохочення.
12 грудня 2018 року засуджений розглядався па комісії відповідно до ст.82 КК України у вигляді обмеження волі. Рішенням комісії було відмовлено у зв`язку з тим, що ОСОБА_3 не став на шлях виправлення. Після розгляду комісією у порядку ст.82 КК України засуджений ОСОБА_3 мав 12 стягнень, заохочень не мав.
18 червня 2021 року засуджений ОСОБА_3 розглядався на комісії відповідно до ст.81 КК України. Рішенням комісії було відмовлено у зв`язку з тим, що ОСОБА_3 не став на шлях виправлення, після розгляду комісією у порядку ст.81 КК України засуджений мав 04 стягнення та 01 заохочення.
Відповідно до ст.133 КВК України ОСОБА_3 визнаний засудженим, який вчиняє злісні порушення установленого порядку відбування покарання.
Дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядку дня установи тільки під контролем адміністрації установи.
У майстерні установи не працевлаштований, бажання працювати не виявляє. Участі у суспільно-корисному житті відділення не приймає, не вважає за необхідне. Правил санітарії та гігієни дотримується лише під контролем адміністрації. Участі програмах диференційованого виховного впливу на засуджених до позбавлення волі не приймає. У відношенні до представників адміністрації не завжди ввічливий та відвертий, допускає випадки сперечання. Спальне місце та приліжкову тумбочку намагається утримувати у чистоті та порядку.
Заслухавши думку прокурора та пояснення засудженого, вивчивши матеріали судового провадження та матеріали особової справи, обговоривши доводи сторін, суд приходить до висновку, що клопотання засудженого ОСОБА_3 про умовно дострокове звільнення від відбування основного покарання в порядку ст.81 КК України не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до положень пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, при цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно до вимог статті 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Системний аналіз Кримінального та Кримінально виконавчого законодавства України, свідчить про те, що висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині. Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання. Отже, виправлення засудженого передбачає такі зміни у його поведінці та особистості, які дають підстави вважати, що він у разі застосування цієї пільги спроможний свідомо дотримуватись соціальних норм життя та не має установок на повернення до злочинної діяльності. Оцінка ступеню виправлення повинна ґрунтуватися не лише на юридичних критеріях, але й враховувати весь комплекс педагогічних га психологічних аспектів оцінки особистості, які мають підстави вважати, що у засудженого сформувалась соціально визначена самоврегульована поведінка. Сумлінна поведінка засудженого передбачає не тільки наявність у останнього заохочень, застосованих у порядку, визначеними статтями 67, 130 КВК України, але й те, що засуджений подає позитивний приклад для поведінки інших засуджених. При цьому, під сумлінною поведінкою слід розуміти зразкове додержання засудженим вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, безперечне виконання законних вказівок та розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, корисну ініціативу, соціальну активність, участь у вирішенні питань організації навчання, відпочинку, побуту, вплив на виправлення інших засуджених, розвиток корисних соціальних зв`язків, відсутність порушень дисципліни. Сумлінне ставлення до праці це чесне та повне виконання засудженим своїх трудових обов`язків відповідно до статей 59, 60, 118 КВК України, покращення кількісних та якісних показників роботи, підвищення робітничої кваліфікації, бережливе ставлення до обладнання та інструментів, суворе дотримання правил техніки безпеки тощо. Сумлінне ставлення до праці передбачає прагнення засудженого до перевиконання встановлених норм виробітку або зразкового виконання робіт, участь у вирішенні питань організації праці, відшкодування збитків, заподіяних злочином.

Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Як слідує з даних довідки про заохочення та стягнення засуджений ОСОБА_3 в період відбування покарання 19 разів піддавався стягненням за заборонені речі /мобільний телефон, зарядний пристрій, акумуляторна батарея, заточена металева пластина/, перешкоджання проведення обшуку, грубість, відсутність на перевірці, порушення форми одягу, не виконання команди "відбій".

Тобто, дані про особу засудженого ОСОБА_3 за весь період відбування ним покарання не свідчать про його сумлінну поведінку і, відповідно, доведення його виправлення. Стягнення, які були застосовані до засудженого ОСОБА_3 не всізняті та погашені в установленому законом порядку. Висновок про сумлінну поведінку і ставлення до праці суд повинен робити після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого за весь період відбування покарання.

Чотири заохочення у зв`язку з цим, самі по собі не доводять виправлення засудженого в сенсі положень частини 2 статті 81 КК України, оскільки для такого висновку повинні бути наявні докази, які засвідчують, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці в період усього періоду відбування покарання довів своє виправлення.

Оскільки дані про особу засудженого ОСОБА_3 не доводять того, що засуджений протягом всього періоду відбування ним основного покарання сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, то його клопотання про умовно дострокове звільнення не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України,

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому ухвалою Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 28 березня 2019 року застосовано покарання за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань за вироками Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 17 вересня 2018 року та від 31 липня 2018 року та за вироком Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 28 вересня 2018 року та визначене остаточне покарання у виді 04 років 01 місяця позбавлення волі, який відбуває строк основного покарання в Державній установі «Вознесенська ВК №72» про умовно дострокове звільнення від відбування основного покарання в порядку ст.81 КК України відмовити.

Про прийняте рішення повідомити засудженого ОСОБА_3 .

Апеляційну скаргу на ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області учасники процесу у встановленому законом порядку можуть подати до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області протягом 7 /семи/ днів з моменту її проголошення, а засудженим ОСОБА_6 в той же строк, з дня отримання копії даної ухвали.

Суддя Вознесенського

міськрайонного суду ОСОБА_1