Справа № 190/259/21
Провадження №1-кп/190/13/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2022 року м.П`ятихатки

П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

розглядаючи у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000609 від 13.11.2020 року стосовно

ОСОБА_4 по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України,

ОСОБА_6 , по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України,

В С Т А Н О В И В :

12.04.2022 року та 19.04.2022 року від обвинуваченого ОСОБА_4 надійшли клопотання, в яких він порушує питання про зміну йому міри запобіжного заходу, що не пов`язана з триманням під вартою. Клопотання мотивовані тим, що він має бажання захищати Україну.

Зазначені клопотання обвинувачений ОСОБА_4 підтримав в судовому засіданні і просить їх задовольнити. На його думку прокурором не доведена необхідість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 підтримав клопотання свого підзахисного, в задоволенні клопотання прокурора просив відмовити.

В судовому засіданні прокурор заперечував щодо задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зазначивши при цьому, що обвинувачений не має міцних соціальних зв`язків, а ризики, які існували на час обрання міри запобіжного заходу, не зникли.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши їхні клопотання, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.616 КПК України, - у разі введення в Україні або окремих її місцевостях воєнного стану, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та/або інших держав проти України підозрюваний, обвинувачений, який під час досудового розслідування або судового розгляду тримається під вартою, має право звернутися до прокурора з клопотанням про скасування цього запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період. За результатами розгляду клопотання, передбаченого абзацом першим цієї частини, прокурор має право звернутися до слідчого судді або суду, який розглядає кримінальне провадження, з клопотанням про скасування цій особі запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Таким чином питання, які обвинувачений ОСОБА_4 порушує перед судом, мають бути вирішені в іншому порядку, прямо передбаченому ст.616 КПК України, а відтак в задоволенні зазначених клопотань йому слід відмовити.

Під час вирішення клопотання прокурора про продовження ОСОБА_4 дії обраного запобіжного заходу, судом враховане слідуюче.

За положенням ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею177 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаний з проникненням у житло, тобто в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.

Під час досудового розслідування та судового розгляду у вказаному кримінальному провадженні встановлена наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки за вчинення інкримінованого злочину йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років. Це дає достатні підстави вважати про реальність такого ризику з боку обвинуваченого, який знаючи про тяжкість покарання за вчинене діяння зможе переховуватись від суду.

Судом враховується і той факт, що після вчиненого злочину обвинувачений переховувався від органів досудового розслідування та був затриманий майже через місяць після вчиненого ним злочину.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 постійного місця роботи та легальних джерел доходів не має, сталих сімейних зв`язків не має, є особою без громадянства, без місця реєстрації та постійного місця проживання. Відсутність міцності соціальних зв`язків є ризиком його зникнення у разі перебування на волі.

Також, під час вирішення питання щодо продовження обраного стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу, судом враховано те, що свідки по даному кримінальному провадженню не допитані, а тому можливий незаконний вплив на них з боку обвинуваченого, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, суд вважає за доцільне продовжити дію обраного щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Під час продовження даного запобіжного заходу, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованого злочину, а також приймає до уваги ту обставину, що підстави, за яких обвинуваченому ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід, не відпали.

Обставини по справі з часу обрання обвинуваченому запобіжного заходу не змінились, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшились, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

В силу п.1 ч.4 ст.183 КПК України розмір застави в даному кримінальному провадженні не визначається.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора та відмову в задоволенні клопотання сторони захисту.
Керуючись ст.ст.177, 183, 331, 395 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора задовольнити, в задоволенні клопотання сторони захисту відмовити.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, який обчислювати з 14 год. 00 хв. 23 травня 2022 року по 14 год. 00 хв. 21 липня 2022 року.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження та надіслати начальнику Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№4)», для відому.

Ухвалу може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1