Справа № 182/2296/22
Провадження № 1-кп/0182/849/2022
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.06.2022 м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянув у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку в залі суду в м. Нікополі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.05.2022 № 0000070 який надійшов разом з угодою про визнання винуватості, укладеної 31 травня 2022 р. після закінчення досудового розслідування між прокурором Криворізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у присутності захисника ОСОБА_5 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Нікополь Дніпропетровської області, громадянина України, який зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 , командира відділення гранатометного взводу 2 гранатометного відділення, у військовому званні старшого солдата, розлучений, на утриманні має малолітню дитини, сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із професійно-технічною освітою, судимості не має,

у вчиненні кримінального правопорушення /злочину/, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

за участю сторін судового провадження

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 (в режимі ВКЗ з

Центрально-міським районним судом м. Кривого Рогу)

Формулювання обвинувачення

За Конституцією України Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію, а відповідний Указ Президента України підлягає затвердженню Верховною Радою України (п. 31 ч. 1 ст. 85, п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України).

Указом Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію» було оголошено про проведення загальної мобілізації на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва. Даний Указ стверджено Законом України № 2105-ІХ від 03.03.2022.

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України № 2102-ІХ, у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану в Україні» введено воєнний стан з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб.

Указом Президента України № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 26.03.2022, строком на 30 діб. Даний Указ затверджено Законом України № 2119-ІX від 15.03.2022.

21 квітня 2022 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким передбачено продовження строку дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, тобто до 25 травня 2022 року.

7 березня 2022 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 13 старшого солдата ОСОБА_4 було зараховано до списків особового складу військової частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду командира відділення гранатометного взводу 2 гранатометного відділення військової частини НОМЕР_1 .

Згідно ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-ХІІ від 25.03.1992 з 7 березня 2022 року ОСОБА_4 набув статусу військовослужбовця і під час проходження військової служби повинен, окрім іншого, дотримуватися вимог ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 6, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 548-ХІУ від 24.03.1999, ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 551-XIV від 24.03.1999, Військової Присяги, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Відповідно до статей 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

24 квітня 2022 року старший солдат ОСОБА_4 , діючи в умовах воєнного стану, з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, вирішив стати на злочинний шлях та у порушення зазначених статутних вимог самовільно залишити місце несення військової служби.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 24 квітня 2022 року ОСОБА_4 самовільно залишив місце дислокації військової частини за адресою: АДРЕСА_2 , командуванню про причини свого вибуття ОСОБА_4 не доповів, хоча об`єктивно повинен був і міг це зробити, а став проводити час на власний розсуд за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення у військову частину чи звернення до органів військового управління за наявності реальної можливості для цього.

31 травня 2022 року близько 09.00 год., усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, старший солдат ОСОБА_4 добровільно прибув до Криворізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Свято-Миколаївська, 64 та доповів про своє прибуття.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 5 ст. 407 КК України, як самовільне залишення місця несення військової служби без поважних причин, вчинене в умовах воєнного стану, військовослужбовцем призваним за мобілізацією.

Історія провадження

09.06.2022 прокурор Криворізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону надіслав до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.05.2022 № 0000070 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення /злочину/, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, разом з угодою про визнання винуватості, укладеної 31 травня 2022 р. після закінчення досудового розслідування між прокурором Криворізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у присутності захисника ОСОБА_5 .

Стосовно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався.

Ухвалою від 14.06.2022 було призначене підготовче судове засідання на 24.06.2022, яке в подальшому відкладалося.

Відомості про укладену угоду про визнання винуватості

31 травня 2022 р. після закінчення досудового розслідування між прокурором Криворізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у присутності захисника ОСОБА_5 було укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно угоди, сторони погодилися на повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 винуватості у вчиненні кримінального правопорушення /злочину/, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України. Враховуючи те, що ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, приймає безпосередню участь в забезпеченні, проведенні і захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України шляхом відсічі збройної агресії з боку російської федерації проти України, є учасником АТО, на утриманні має малолітню дитину, сина ОСОБА_6 , 2013 року народження, щиро розкаюється у вчиненому, активно спряв розкриттю злочину, беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, сторони дійшли згоди про призначення ОСОБА_4 за ч. 5 ст. 407 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням.

Також в угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди сторонами кримінального провадження, а саме для прокурора і обвинуваченого обмеження права на оскарження вироку, для обвинуваченого відмова від здійснення прав, передбачених абз. 1, 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, з яким сторони погодилися.

Позиції учасників судового провадження

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого органом досудового розслідування кримінального правопорушення. Обставин, викладених в обвинувальному акті та угоді, не оспорював. Запевнив, що він зробив це добровільно, жодного тиску на нього не вчинялось. Підтримав угоду про визнання винуватості та просив її затвердити.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 підтримав угоду про визнання винуватості, просив її затвердити.

Прокурор подану угоду про визнання винуватості підтримала та також просила суд про її затвердження. Щодо визначеної угодою міри покарання прокурор вказала, що узгоджене покарання буде достатнім для досягнення цілей, передбачених у ст. 50 КК України.

Обґрунтування позиції суду

Заслухавши думку сторін судового провадження, суд вважає, що угода може бути затверджена з наступних підстав.

Обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину та цілком розуміє, що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, при цьому він має ряд прав, передбачених ч. 4 ст. 474 КПК України. Обвинувачений ОСОБА_4 також правильно розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконаний у тому, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Відповідно до абзацу 5 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Угода про визнання винуватості, укладена 31 травня 2022 р. після закінчення досудового розслідування між прокурором Криворізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у присутності захисника ОСОБА_5 , відповідає вимогам КПК і КК України.

Ухвалюючи вирок, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачуються особа.

Кримінальне правопорушення /злочин/, вчинене ОСОБА_4 має правильну правову кваліфікацію за ч. 5 ст. 407 КК України самовільне залишення військової частини без поважних причин, вчинене в умовах воєнного стану, військовослужбовцем призваним за мобілізацією.

Узгоджена сторонами міра покарання відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановлених Загальною частиною КК України. При призначенні покарання враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а також особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Судом не встановлено підстав для відмови в затвердженні угоди, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України.

З огляду на вищевикладене суд вважає за необхідне затвердити вказану угоду про визнання винуватості шляхом ухвалення вироку та призначення обвинуваченому узгодженого угодами покарання.

Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку на підставі угоди

Цивільний позов

Цивільний позов у цьому кримінальному провадженні не заявлявся.

Запобіжний захід

У даному кримінальному провадженні стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід не застосовувався.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Речові докази

Речові докази відсутні.

Процесуальні витрати.

Процесуальні витрати відсутні.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ч. 2 ст. 373, ст. 374, 474, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 31 травня 2022 р. після закінчення досудового розслідування між прокурором Криворізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у присутності захисника ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.05.2022 № 0000070.

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченню за ч. 5 ст. 407 КК України і призначити узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 2 ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

На підставі п. 1), п. 2) ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 в період випробувального терміну періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 не застосовувався.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Цивільний позов не заявлений.

Речові докази відсутні.

Процесуальні витрати відсутні.

Вирок суду може бути оскаржений відповідно до вимог ч. 4 ст. 394 КПК України протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Нікопольський міськрайонний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому, прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1