26 вересня 2022 року
Справа № 932/5532/22
Провадження №1-кс/932/2757/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2022 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання слідчого слідчого відділу Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, лейтенанта поліції ОСОБА_4 погоджене з прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: смт. Солоне, Солонянського району, місця реєстрації не має, фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 , маючий неповну середню освіту, офіційно не працевлаштований, не одружений, на утриманні дітей не маючий, раніше судимий:

-24.07.2008 Солонянським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 185, 76 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст.. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки;

-08.10.2009 Солонянським районним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст. 70 КК України даним покаранням поглинути покарання по вироку суду від 24.07.2008 року, до відбуття 4 роки позбавлення волі. 20.06.2012 звільнився з місць позбавлення волі умовно достроково, не відбутий строк 1 рік 1 місяць 25 днів.

-28.02.2014 Солонянським районним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 304, ч.1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України частково приєднати не відбутий строк покарання по вироку Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 08.10.2009 року, до відбуття 5 років 6 місяців позбавлення волі. 28.08.2017 звільнився з місць позбавлення волі умовно-достроково, не відбутий строк 1 рік 3 місяці 10 днів.

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
До Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська звернулась сторона обвинувачення із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.4ст.185 КК України.

24.02.2022 року указом Президента України №64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, в подальшому воєнний стан неодноразово продовжувався, останній раз Указом Президента України 17.05.2022 року № 341/2022, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 24 травня 2022 року строком на 90 діб про що було відомо ОСОБА_6 ..

Досудовим розслідуванням встановлено, що 18.09.2022 в невстановлений під час досудового розслідування часі та місці, ОСОБА_6 , вступив в попередню злочинну змову з особою, щодо якої матеріали виділені в окреме провадження, направлену на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, розподіливши ролі у вчиненні злочину.

Так, ОСОБА_6 18.09.2022 о 17 год. 15 хв., діючи спільно з співучасником злочину, щодо якого матеріали виділені в окреме провадження, прибули до супермаркету «АТБ-Маркет», який розташований за адресою: м. Дніпро, ж/м Тополя-3, буд. 1. Та ОСОБА_6 , реалізуючи виниклий злочинний умисел, направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, вступивши в попередню злочинну змову, та діючи згідно відведеної йому ролі у вчинені злочину, передав співучаснику злочину рюкзак який мав при собі, а співучасник злочину, відповідно до відведеної йому ролі у вчиненні злочину, повинен був таємно, шляхом вільного доступу викрасти товар, з прилавку супермаркету «АТБ-МАРКЕТ», а саме: Горілку 0,5 л Козацька Рада Особлива 40% об ск/бут в кількості 2 шт. та каву 425 г Jacobs Monarch розчинна сублімована м/уп в кількості 1 шт., Цукерки 430 г Своя лінія Золотий віночок глазуровані желейне к/уп в кількості 1 шт., після чого вище вказаний рюкзак повернути ОСОБА_6 , який в свою чергу повинен був винести рюкзак з викраденим майном, яке належить ТОВ «АТБ Маркет» через касову зону при цьому не оплачуючи його.

Далі, ОСОБА_6 , діючи згідно відведеної йому ролі у вчиненні злочину, реалізуючи виниклий злочинний умисел, направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна, за попередньою змовою групою осіб, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, і вони є непомітними для інших, діючи умисно, таємно, повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу забрав у співучасника злочину, рюкзак в якому знаходився товар, який належить ТОВ «АТБ-МАРКЕТ», а саме:

Код 10180 Горілка 0,5 л Козацька Рада Особлива 40% об ск/бут в кількості 2 шт., вартістю 105 грн. 40 коп. за одиницю товару, на загальну суму 210 грн. 80 коп.;

Код 53112 Кава 425 г Jacobs Monarch розчинна сублімована м/уп в кількості 1 шт. вартістю 429 грн. 90 коп.;

Код 60605 Цукерки 430 г Своя лінія Золотий віночок глазуровані желейне к/уп в кількості 1 шт., вартістю 76 грн. 60 коп., таким чином спричинивши ТОВ «АТБ-Маркет», матеріальну шкоду на загальну суму 717 грн. 30 коп.

Однак, ОСОБА_6 , виконавши всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, з викраденим майном попрямував до виходу з супермаркету "АТБ-Маркет", але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки був зупинений співробітниками охорони супермаркету за межами касової зони з неоплаченим товаром.

Після чого, 20.09.2022 приблизно о 12 год. 40 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні супермаркету «Варус-1», який розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Панікахи, буд. 15 реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, і вони є непомітними для інших, діючи умисно, таємно, повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу викрав товар, з прилавку супермаркету «Варус-1», який склав до рюкзака, що мав при собі, а саме:

штрих код 627 Макарони Тофе Реджіа, вагою 500 г., вартістю 43 грн. 50 коп.;

штрих код 139 Аджика грузинська ст/б Мак-Май 0,3, вагою 300 г. вартістю 32 грн. 90 коп.;

штрих код 587 Шоколад Лакмі молочний з цілим мигдалем Рошен, у кількості 1 шт., вагою 90 г., вартістю 24 грн. 90 коп.;

штрих код 587 Шоколад Лакмі молочний з цілим мигдалем Рошен, у кількості 1 шт., вагою 90 г. вартістю 24 грн. 90 коп.;

штрих код 2205584 *Ковбаски ШАШЛИЧНІ н/к 1/г Самобранка ваг(2), вагою 0,99 г. вартістю 247 грн. 40 коп.;

штрих код 2402481 *Сир ГОЛЛАНДСЬКИЙ 45% Гайсинський МЗ, ваг, вагою 0,26 г., вартістю 58 грн. 92 коп.;

штрих код 567 Олія соняшникова Традиційна раф. Олейна, об`ємом 850 мл. в кількості 1 шт., вартістю 61 грн. 50 коп.;

штрих код 212 Горілка Срібна прохолода Хортиця 0,5л, об`ємом 0,5л., в кількості 1 шт., вартістю 109 грн. 80 коп.

штрих код 212 Горілка Срібна прохолода Хортиця об`ємом 0,5л, в кількості 1 шт., вартістю 109 грн. 80 коп. спричинивши ТОВ «Омега», матеріальну шкоду на загальну суму 713 грн. 62 коп.

Однак, ОСОБА_6 , виконавши всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, з викраденим майном попрямував до виходу з супермаркету "Варус-1", але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки був зупинений співробітниками охорони супермаркету за межами касової зони з неоплаченим товаром.

20 вересня 2022 року о 14 годині 40 хвилин, ОСОБА_6 було затримано в порядку ст.. 208 КПК України.

21 вересня 2022 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.4 ст. 185 КК України.

Для досягнення мети і завдань кримінального провадження, на даний час у сторони обвинувачення виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного.

Сторона обвинувачення зазначає про наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Враховуючи викладене просять слідчого суддю обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, з одночасним визначенням розміру застави у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Прокурор у судовому засіданні доводи клопотання підтримав та наполягав на його задоволенні.

Захисник ОСОБА_5 , заперечував щодо задоволення клопотання, посилався на недоведеність ризиків зазначених в ст.. 177 КПК України, просив врахувати, що ОСОБА_6 свою провину визнає повністю, тому вважає за можливе застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_6 зазначив, що він розуміє в чому його підозрюють, визнає свою провину та просить застосувати більш м?який запобіжний захід аніж тримання під вартою.

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали, якими обґрунтовуються доводи клопотання, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.

У провадженні СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР № 0000728 від 20.09.2022 року за ознаками ч.2 ст. 15, ч.4 ст. 185 КК України.

20 вересня 2022 року о 14 годині 40 хвилин, ОСОБА_6 було затримано в порядку ст.. 208 КПК України.

21 вересня 2022 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.4 ст. 185 КК України.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставами для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до п. «с» ст. 5 Конвенції законними є арешт або затримання, здійснені з метою допровадження особи до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

У той же час, Європейський суд зазначає, що національний суд, який вирішує питання про взяття особи під варту, повинен визначити, чи виправдовують інші підстави, наведені органом досудового розслідування, позбавлення особи свободи.

Суд у рішенні по справі «Белчев проти Болгарії» наголосив, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.

Кримінальний процесуальний закон покладає аналогічний обов`язок на сторону обвинувачення, зазначаючи, що остання має довести суду, крім обґрунтованості обвинувачення та наявності ризиків не процесуальної поведінки особи, ще й неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Не вдаючись до детальної оцінки дій та винуватості особи, на цій стадії кримінального провадження, слідчий суддя повинен пересвідчитись, що повідомлена підозра є обґрунтованою, тобто такою, що передбачає наявність достатніх даних, які б могли переконати об`єктивного та стороннього спостерігача у тому, що особа могла вчинити правопорушення у якому її підозрюють.

При цьому, за усталеною практикою Європейського суду з прав людини, ці докази не повинні бути до такої міри переконливими та очевидними, щоб свідчити про винуватість особи, однак створювати у слідчого судді реальне бачення причетності особи до вчинення кримінального правопорушення, яке їй інкримінується.

У судовому засіданні прокурором доведене, що існує обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому злочину підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами у своїй сукупності, а саме: заявою про вчинення кримінального правопорушення: протоколом огляду місця події від 18.09.2022 та 20.09.2022; протоколом допиту представників потерпілих ОСОБА_7 від 21.09.2022, та ОСОБА_8 від 21.09.2022; протоколом допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , від 20.09.2022; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 від 20.09.2022; протоколом перегляду відеозапису за участю підозрюваного ОСОБА_6 від 21.09.2022; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , ОСОБА_12 від 21.09.2022;

протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_11 від 21.09.2022; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_12 від 21.09.2022.

Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «К.Г. проти Німеччини» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.

Метою обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та затримання особи є подальше розслідування кримінальної справи шляхом підтвердження або зняття підозр, які є підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та затримання. Таким чином, факти, які викликають підозру, не повинні бути такого ж рівня, як ті, які необхідні для обґрунтування обвинувального вироку або навіть притягнення до відповідальності, що настає на наступному етапі процесу кримінального розслідування.

В обґрунтування необхідності обрання запобіжного заходу, саме тримання під вартою, сторона обвинувачення зазначила, що є достатньо підстав вважати, що існують ризики, вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 може здійснити дії, передбачені п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Щодо наявності ризиків, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити наступне.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком до восьми років.

Однак, слід зауважити, наступне, посилання сторони обвинувачення жодним чином не обґрунтоване, всі висловлені доводи не мають жодного обґрунтування.

Однією з обставин, яка має враховуватись судом при оцінці ризику переховування, є суворість покарання, яке загрожує особі у випадку визнання її винною. Як неодноразово зазначав Європейський суд у своїх рішеннях, ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна, і необхідність в утриманні під вартою відсутня. («Панченко проти Росії» (Panchenko v. Russia), § 106, «Летельє проти Франції», п. 43). Таким чином, сама по собі тяжкість покарання, що може бути застосоване до особи за умови визнання її винуватості, не є самостійною і достатньою підставою для встановлення ризику втечі. Така обставина має значення лише у сукупності з іншими релевантними факторам

Крім того, слідчий суддя критично ставиться до наявності ризику передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки дані вказівки є формальними та не підтверджується жодними матеріалами долученими до клопотання.

Щодо ризику незаконного впливу на свідків та потерпілого, то більш м?які запобіжні заходи також унеможливлює спілкування з свідками та потерпілими, при цьому є більш м?яким запобіжним заходом щодо обмеження прав та свобод особи.

Щодо можливості вчинення іншого кримінального правопорушення, то слід зауважити, що дане твердження прокурора є обгрунтованим та таким, що заслуговує на увагу слідчого судді.

Встановлено, що ОСОБА_6 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності в тому числі і за корислдиві злочини, , крім того йому пред?явлена підозра щодо двух епізодів скоєння крадіжки в різні дні, а саме 18.09.2022 року та 20.09.2022 року, що свідчить про те, що ОСОБА_6 , може в подальшому знов вчинити кримінальне правопорушення.

Крім того, ОСОБА_6 не має місця реєстрації, мешкає в квартирі свого знайомого, при цьому відсутня згода власника квартири на те, що він не заперечує щодо постійного проживання ОСОБА_6 в даній квартирі цілодобово, тому слідчий суддя вважає, що неможливо застосування домашнього арешту до підозрюваного.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 3 постанови Пленуму ВСУ від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строку тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Виходячи з п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод позбавлення свободи - захід настільки суровий, що виправдати його можна лише у разі, коли інші, менш суворі заходи були розглянуті й визнані недостатніми для того, щоб забезпечити особисті або державні інтереси, які вимагають такого тримання під вартою.

Вік та стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_6 не перешкоджають триманню останнього під вартою.

Тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою у даному провадженні є виправданим, оскільки з боку сторонніх наглядачів, населення наявний суспільний інтерес до розгляду цього провадження. який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом «Поваги до свободи особистості», що знайшло своє відображення в п. 79 Рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011.

Враховуючи викладене клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Між тим, відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

КПК України імперативно визначив межі розміру застави, яка може бути призначена в залежності від кваліфікації і тяжкості кримінального правопорушення. Так, за загальним правилом за нетяжкі злочини розмір застави становить від 1 до 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб , за тяжкі злочини від 20 до 80 прожиткових мінімумів для працездатних громадян,, а за особливо тяжкі злочини від 80 до 300 прожиткових мінімумів для працездатних громадян.

Враховуючи всі обставини справи, слідчий суддя вважає занеобхідне визначити розмір застави 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 52 000 грн. 00 коп. ( п?ятдесят дві тисячі грн..) буде посильною для підозрюваного та буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, вважаю за необхідне відповідно до ч.5 ст.194 КПК України покласти на нього такі обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора чи суд із встановленою періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він постійно проживає, без письмового дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця перебування; не спілкуватися зі свідками та потерпілою за даним кримінальним провадженням; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, а також інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Відповідно до ч.4 ст.202 КПК підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому перебуває ОСОБА_6 відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

Враховуючи викладене клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню з одночасним визначенням розміру застави.

Керуючись ст. ст. 182, 183, 193, 194, 197, 372, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого слідчого відділу Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, лейтенанта поліції ОСОБА_4 погоджене з прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 18 листопада 2022 року, включно.

Визначити підозрюваному заставу 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 52000 (п?ятдесят дві тисячі) гривень, 00 коп.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

При внесенні визначеної судом суми застави, підозрюваний підлягає звільненню з-під варти.

У разі внесення застави, на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 покласти такі обов`язки:

1) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

3) прибувати за кожною вимогою до слідчого, який здійснює кримінальне провадження, прокурора та суду.

З моменту звільнення з-під варти у разі внесення застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі якщо він не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора чи суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього даною ухвалою обов`язки, застава звертається в дохід держави.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1