Дата документу 26.08.2022
Справа № 334/4254/20
Провадження № 1-кп/334/247/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 серпня 2022 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі об`єднане кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Запоріжжя, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 06.07.2020 Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч.1 ст.190 КК України до 200 годин громадських робіт,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.2 ст.389 КК України,

ВСТАНОВИВ:
04 травня 2020 року, у невстановлений в ході досудового розслідування час, ОСОБА_4 , маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, знаходячись в якості гостя в приміщенні квартири за адресою: АДРЕСА_2 , під час сумісного вживання спиртних напоїв разом з ОСОБА_5 , переконавшись в тому, що за його протиправними діями ніхто не спостерігає, таємно викрав одну золоту сережку проби 583, вагою 2,11 грам, із діамантом, що належить потерпілій ОСОБА_5 , вартістю 3871,00 грн.

В подальшому ОСОБА_4 зник з місця вчиненого кримінального правопорушення з викраденим майном, яким розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_5 матеріальний збиток на вище вказану суму.

Крім того, вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 06.07.2020 ОСОБА_4 був засуджений за ч.1 ст.190 КК України до покарання у вигляді 200 годин громадських робіт. В порядку виконання вироку обвинувачений був викликаний 31 серпня 2020 року до Дніпровського РВ філії ДУ «Центр пробації» для ознайомлення з порядком та умовами відбування покарання у вигляді громадських робіт, у вказаний день ОСОБА_4 було ознайомлено з порядком та умовами відбування покарання у вигляді громадських робіт.?

В цей же день ОСОБА_4 роз`яснено порядок та умови відбування покарання, а саме, що громадські роботи полягають у виконанні засудженим у вільний від роботи чи навчання час безоплатних суспільно корисних робіт, вид яких визначають органи місцевого самоврядування. Про вказане у ОСОБА_4 відібрано підписку.

Однак, засуджений ОСОБА_4 письмово відмовився від відбування громадських робіт, не приступив своєчасно до відбування покарання згідно направлення та не вийшов на дільницю відпрацювання громадських робіт без поважних причин, та взагалі не відбув 200 годин громадських робіт, які йому були визначені вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя, до відбуття покарання до теперішнього часу так і не приступив.

Згідно ч. 1 ст. 37 КВК України засуджені зобов`язані додержуватися встановлених відповідно до закону порядку і умов відбування покарання та працювати на визначених для них об`єктах і відпрацьовувати встановлений судом строк громадських робіт

Відповідно до ч. 3 ст. 40 КВК України ухиленням від відбування покарання у виді громадських робіт є порушення порядку та умов відбування покарання.

З огляду на викладене, ОСОБА_4 ухилився від відбування покарання у виді громадських робіт, що виразилось у порушенні умов відбування покарання, а саме відмові від відбування громадських робіт та невиході на громадські роботи і фактичному не відпрацюванні встановленого судом строку громадських робіт.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 суду пояснив, що визнає свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, щиро кається у скоєному. Пояснив, що він дійсно умисно, з корисливих мотивів, викрав у потерпілої ОСОБА_5 , золоту сережку з діамантом, здав її до ломбарду, а грошові кошти витратив на власні потреби. В подальшому він з метою відшкодування спричиненої шкоди придбав та подарував потерпілій інші золоті сережки. Щодо ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт за вироком суду пояснив, що йому працівниками органу пробації було роз`яснено порядок відбування такого покарання, видавалося направлення, однак він пояснив, що не може відбувати таке покарання, оскільки не має для цього вільного від роботи часу. Також пояснив, що після направлення обвинувального акту до суду звертався з цього приводу до органу пробації, однак до теперішнього часу так і не приступив до відбування покарання у виді громадських робіт.

Крім пояснень обвинуваченого, його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, підтверджується дослідженими судом письмовими доказами: копією вироку Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 06.07.2020; поданням органу пробації про притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.389 КК України; довідкою органу пробації про допущені порушення ОСОБА_4 та вжиті заходи; підпискою ОСОБА_4 від 31.08.2020 про роз`яснення йому умов відбування покарання у виді громадських робіт та наслідків ухилення від відбування покарання; направленням ОСОБА_4 для відбування покарання у виді громадських робіт до Концерну «МТМ» від 31.08.2020, згідно якого ОСОБА_4 повинен приступити до відбування покарання 01.09.2020, та на якому ОСОБА_4 31.08.2020 вчинив особисто напис, що він відмовився від направлення; поясненнями ОСОБА_4 , з яких крім іншого вбачається, що станом на 31.08.2020 він офіційно не працевлаштований; повідомленням Концерну «МТМ», що станом на 06.11.2020 ОСОБА_4 не приступив до відбування покарання у виді громадських робіт.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КК України за згодою всіх учасників провадження обсяг доказів, які підлягають дослідженню, обмежено допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів у кримінальному провадженні за обвинуваченням за ч. 2 ст. 389 КК України, та документів, які характеризують особу обвинуваченого. Суд визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо обставин по кримінальному провадженню, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , і які ним та іншими учасниками судового провадження не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, і роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень доведена в ході судового розгляду, його дії суд кваліфікує за ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, та за ч.2 ст.389 КК України, а саме, ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

Обставинами, що пом`якшують покарання, є щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання, відсутні.

Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер і ступінь небезпечності вчинених ним кримінальних правопорушень, одне з яких відноситься до нетяжких злочинів (ч.2 ст.185 КК України), інше до кримінальних проступків (ч.2 ст.389 КК України).

ОСОБА_4 раніше судимий, офіційно не працевлаштований, має постійне місце проживання, під наглядом лікаря-нарколога, лікаря-психіатра не перебуває. Також судом приймаються до уваги обставини, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого.

На підставі викладеного, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_4 покарання у виді арешту у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією закону про кримінальну відповідальність.

Як встановлено судом, вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 06.07.2020 ОСОБА_4 бувзасуджений за ч.1 ст. 190 КК України до покарання у виді громадських робіт в кількості 200 годин. Невідбутий строк покарання за цим вироком складає 200 годин громадських робіт, що згідно ст. 72 КК України відповідає 25 дням арешту.
ОСОБА_4 винен у двох злочинах, один з яких за ч.2 ст. 185 КК України вчинено до постановлення вироку Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 06.07.2020, а другий за ч.2 ст. 389 КК України, після постановлення цього вироку.

Постановою об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 25 червня 2018 року (провадження № 51-830км18) визначено алгоритм призначення покарання у таких випадках. Зокрема, зазначено, коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші - після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст. 70, так і ст. 71 КК: спочатку - за правилами ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього - за правилами ч. 4 ст. 70 КК, потім - за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно - за сукупністю вироків відповідно до ч. 1 ст. 71 цього Кодексу.

Таким чином, покарання ОСОБА_4 за даним вироком призначається судом із застосуванням ч.4 ст. 70 КК України, і остаточно за сукупністю вироків відповідно до ч.1 ст. 71 КК України, з урахуванням правил складання покарань, передбачених ст. 72 КК України.

На думку суду, таке покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, буде необхідним і достатнім для досягнення мети виправлення обвинуваченого і попередження скоєння ним нових злочинів.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосований.

Витрати на залучення експертів відсутні.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлений.

Керуючись ст.ст. 369-371, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч. 2 ст. 389 КК України.
За ч.2 ст.185 КК України призначити ОСОБА_4 покарання у виді арешту строком на 3 (три) місяці.
На підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 06.07.2020, більш суворим покаранням, визначити остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді арешту строком на 3 (три) місяці.
За ч. 2 ст. 389 КК України призначити ОСОБА_4 покарання у виді арешту строком на 1 (один) місяць.
На підставі ст.71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, приєднати частково не відбуте покарання за вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 06.07.2020, і за сукупністю вироків призначити покарання у виді арешту строком на 3 (три) місяці 1 (один) день.
Строк відбування покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів після його проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - у той же строк після отримання копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1