ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1023/22 Справа № 205/3540/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Судді - доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_5 , - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2022 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.114-2КК України,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

підозрюваного ОСОБА_5

захисника ОСОБА_9

перекладача жестової мови ОСОБА_10

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2022 року продовжений строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 до 21 серпня 2022 року, з визначенням застави у розмірі 198 480 грн, та роз`ясненням підозрюваному його процесуальні обов`язки у разі внесення суми застави.

Слідчий суддя врахував продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, ступень тяжкості кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , дані про його особу, а також вважає повністю обґрунтованим посилання слідчого на необхідність продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного з огляду на необхідність закінчення проведення судової комп`ютерно-технічної експертизи.

В апеляції :

- захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати та прийняти нове рішення, яким обрати підозрюваному ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

В обґрунтування посилається на те, що ризики зазначені в клопотанні не обґрунтовані, а даний запобіжний захід обґрунтовується лише на тяжкості злочину.

Зазначає про те, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання, позитивно характеризується, є інвалідом 3 групи, а саме має вади слуха, а тому потребує допомоги сторонніх осіб при виконанні повсякденних дій, і це є соціально стримуючим фактором. В повсякденному житті належну допомогу він отримував від матері, батька та сестри. Крім того, у підозрюваного відсутній загранпаспорт, тому виїхати за межі він не зможе.

Щодо ризику знищення, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, що стосується обставин кримінального провадження, то він на думку адвоката є недоведеним, оскільки телефон, де встановлений додаток телеграм, з якого розміщувалась відповідна інформація був вилучений у підозрюваного.

Разом з тим, звертає увагу на те, що застава в розмірі 198 480 грн. є необґрунтованою та непомірно великою для ОСОБА_5 , враховуючи його майновий та фізичний стан.

Заслухавши сторони кримінального провадження, підозрюваного та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції, просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, перевіривши матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За вимогами ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.

Зазначені вимоги кримінального процесуального закону на момент розгляду клопотання слідчого судом першої інстанції дотримані.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , слідчий суддя належним чином дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які виправдовують подальше перебування підозрюваного під вартою.

Визначені слідчим суддею при обранні запобіжного заходу ризики доведені та продовжують існувати. ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України, який у відповідності до ст. 12 КК України є тяжким злочином за який передбачено покарання до восьми років позбавлення волі, зареєстрований та постійно проживає у м. Торецьк Донецької області, тому на даний час продовжує існувати ризик переховування останнього від органів досудового розслідування або суду.

Окрім цього, на даний час органом досудового слідства не встановлені всі особи, причетні до вчинення даного злочину, що у випадку застосування до ОСОБА_5 запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, створить передумови для продовження спілкування підозрюваного з вказаними особами та впливу на них у даному кримінальному провадженні, а також необхідно продовжити строк запобіжного заходу з огляну на необхідність закінчення проведення судової комп`ютерно-технічної експертизи.

Разом з тим, ОСОБА_5 до затримання проживав у м. Торецьк Донецької області, яке розташовано у безпосередній близькості до зони бойових дій, отже в разі обрання йому запобіжного заходу, що не пов`язаний із триманням під вартою, останній матиме потенційну можливість повторно вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення, так як через вказане місто здійснюється рух колон військової техніки Збройних Сил України.

Отже, продовження існування зазначених вище обставин у їх сукупності, виправдовують подальше перебування підозрюваного ОСОБА_5 під вартою, що відповідає та є співрозмірним тяжкості і характеру діяння, яке інкримінується останньому, та більш м`які запобіжні заходи, як на це вказує захисник, не забезпечать належної процесуальної його поведінки, а тому продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою є найбільш прийнятним за наявних умов.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Даний висновок також не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Щодо посилання в апеляційній скарзі на те, що підозрюваний має постійне місце проживання, позитивно характеризується, є інвалідом 3 групи, то вони хоча і мають місце, проте не є достатнім важелем для зменшення встановлених ст. 177 КПК України ризиків, крім того, ці обставини існували і на момент вчинення злочинів, проте жодним чином не виступили стримуючим фактором в поведінці підозрюваної.

Стосовно доводів захисника, що розмір застави визначений ОСОБА_5 є непомірним для нього, то вони є безпідставними, з огляду на наступне.

Так, як зазначено в ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановлені ухвали при застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

В ч. 5 ст. 182 КПК України закріплені межі розміру застави залежно від ступеня тяжкості вчиненого особою злочину, зокрема розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Слідчий суддя визначаючи розмір застави ОСОБА_5 врахував, що підозрюваний неодружений, ніде не працює, утриманців не має, зареєстрований в м. Торецьк Донецької області, підозрюється в скоєні тяжкого умисного злочину, хоча підозрюваний і має фізичні вади, проте колегія суддів вважає, що застава у меншому розмірі не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного, тому суд першої інстанції обґрунтовано визначив заставу у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 198 480 грн., та не є непомірним для підозрюваного, що в повній мірі узгоджується з вимогами зазначених норм КПК України, якими передбачено обов`язок слідчого судді визначити розмір застави достатньої для виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, що також відповідає практиці Європейського суду з прав людини, в частині того, що застава повинна достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б слугували підставами для скасування ухвали слідчого судді не встановлено, продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 194, 199 КПК України, тому ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою та такою, що не підлягає скасуванню, а апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_5 , - адвоката ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2022 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.114-2 КК України, - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4