Справа № 455/2021/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/569/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2022 року колегія cуддів судової палати з розгляду кримінальних справЛьвівського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у кримінальному проваджені №0000333 про обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.2 ст.383, ч.2 ст.384 КК України щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя в АДРЕСА_1 ,

з участю прокурора: ОСОБА_7

обвинуваченого: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_8

апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на ухвалу Старосамбірського районного суду Львівської області від 09.06.2022 про повернення прокурору обвинувального акту щодо ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

вищевказаною ухвалою обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні № 0000333 від 20 серпня 2021 року відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.2 ст.383, ч.2 ст.384 КК України - повернуто начальнику Старосамбірського відділу Самбірської окружної прокуратури Львівської області для виконання вимог, зазначених в мотивувальній частині ухвали.

Рішення суду, мотивоване тим, що з наданого стороною обвинувачення обвинувального акту вбачається, що обвинувальний акт має суперечливий зміст, а відтак не відповідає вимогам ст.291 КПК України. Місцевий суд зазначає, що формулювання обвинувачення кримінального правопорушення по даному провадженню є неконкретним та суперечливим, і не дозволяє суду та стороні захисту визначити межі обвинувачення та порушує право обвинуваченого ОСОБА_6 на захист передбачене ст. 42 КПК України, оскільки він має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують, та захищатися від конкретного обвинувачення.

Не погоджуючись із ухвалою суду прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Вважає, що рішення суду винесено з порушенням вимог чинного законодавства, а тому є таким, що підлягає скасуванню.

Зазначає, що обґрунтовуючи рішення про повернення обвинувального акту прокурору, суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про порушення прокурором вимог кримінального процесуального закону, оскільки усі вимоги до обвинувального акту, визначені ст.291 КПК України, прокурором були дотримані.

Стверджує, що повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд вийшов за межі предмету судового розгляду, який вирішується у підготовчому судовому засіданні, та фактично вдався до дослідження обставин кримінального провадження, що є неприпустимим на даній стадії судового розгляду.

Вказує, що зазначена судом правова кваліфікація вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, свідчить про суперечливість висновку суду щодо відсутності належного формулювання обвинувачення.

На думку прокурора, зазначаючи в описовій частині ухвали про відсутність у обвинувальному акті даних про місце вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України, судом здійснено суперечливі висновки щодо неповноти викладених в обвинувальному акті обставин скоєного злочину, оскільки в обвинувальному акті в частині звинувачення ОСОБА_6 за ч.2 ст. 384 КК України зазначено, що в ході досудового розслідування було встановлено, що ОСОБА_6 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст. 383 КК України зробив завідомо неправдиве повідомлення про вчинення відносно нього кримінального правопорушення органу досудового розслідування, яким є відділення поліції №1 Самбірського РВП ГУНП у Львівській області та знаходиться за адесою: м.Старий Самбір вул. Л.Галицького, 41.

Також апелянт звертає увагу, що органом досудового розслідування та прокурором у обвинувальному акті у повній мірі конкретизовано правову кваліфікацію даного кримінального правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_6 з посиланням на положення закону України про кримінальну відповідальність за ч.1 ст.263, ч.2 ст.282 ч. 2 ст. 384 КК України, належно сформульовано обвинувачення та викладено фактичні обставини кримінального правопорушення.

25.07.2022 від захисника ОСОБА_8 надійшли заперечення на апеляційну скаргу, в яких захисник просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Сторона захисту зазначає, що прокурор формулюючи в обвинувальному акті обвинувачення не вказав кваліфікуючі ознаки, за якими ОСОБА_10 у цьому кримінальномупровадженні пред`явлено обвинувачення, що правильно було розцінено судом як некоректне та суперечливе обвинувачення.

Вказує, що в обвинувальному акті не зазначається, якому суб`єкту, передбаченому ч.1 ст.383 КК України ОСОБА_6 було здійснено начебто завідомо неправдиве повідомлення про вчинення кримінального правопорушення.
Звертає увагу, що оскільки кваліфікуючі ознаки ч. 2 ст. 383, та ч.2 ст.384 ККУкраїни є ідентичними, орган досудового розслідування у формулюванніобвинувачення за ч. 3 ст. 384 КК України вказав кваліфікуючі ознакивчинення дій, поєднаних із пред`явленням обвинувачення у вчиненні тяжкого злочину. Поряд з цим, у формулюванні обвинувачення за ч. 2 ст. 383 КК України такі вказівки відсутні, що свідчить про нечіткість пред`явленого обвинувачення.
Вважає, що доводи прокурора, про те, що суд вдався аналізу фактичних обставин, що є завданням при розгляді пред`явленого обвинувачення по суті, не заслуговують на увагу, оскільки отримавши обвинувальний акт та вирішуючи питанняпризначення такого до судового розгляду, суд у будь-якому випадку, в силу вимог ч. З ст. 214 КПК України зобов`язаний бути ознайомлений із змістомобвинувального акту, оскільки повернення останнього можливе за невідповідностійого вимогам КПК України. Водночас, при виявленні очевиднихпомилок та невідповідностей або суперечливостей у самому обвинувальному актіміж викладом фактичних обставин та формулюванням обвинувачення,суд позбавлений можливості призначити такий до розгляду.
Також вказує, що на останньому аркуші обвинувального акту відсутня дата його складення, що свідчить про відсутність усіх необхідних реквізитів обвинувального акту.

Захисник наголошує, що відсутність в обвинувальному акті зрозумілого сформульованого обвинувачення унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, що безперечно, порушує право особи на захист, та є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, виступ прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив таку задоволити, виступ захисника та обвинуваченого, які заперечили щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши та дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і мотивованим. Законним є рішення, постановлене компетентним судом згідно норм матеріального права із дотриманням вимог кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що вказані вимоги закону при ухваленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції були дотримані.

Апеляційні доводи прокурора про те, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про порушення прокурором вимог кримінального процесуального закону, оскільки усі вимоги до обвинувального акту, визначені ст.291 КПК України, прокурором були дотримані, колегія суддів вважає необґрунтованими з огляду на наступні обставини.

Відповідно до положень ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості:

1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;

2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3-1) анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;

5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;

6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;

7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;

8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);

8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу;

9) дату та місце його складення та затвердження.

У разі встановлення невідповідності обвинувального акта цим вимогам суд у підготовчому судовому засіданні відповідно до п.3 ч.3 ст. 314 КПК України повертає його прокурору.

Згідно обвинувального акту, складеного у кримінальному провадженні № 0000333 від 20.08.2021, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 383, ч. 2 ст. 384 КК України.

Провівши системний аналіз матеріалів справи, апеляційний суд звертає увагу, що в обвинувальному акті прокурор, зазначивши про достатність доказів для підозри ОСОБА_6 у завідомо неправдивому повідомленні про вчинення кримінального правопорушення, тобто вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.383 КК України, не вказав за якою кваліфікуючою ознакою, передбаченою ч.2 ст.383 КК України ОСОБА_10 пред`явлено обвинувачення у цьому кримінальному провадженні, що свідчить про порушення п.5 ч.2 ст.291 КПК України.

Зважаючи на наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що формулювання обвинувачення за ч.2 ст.383 КК України в даному кримінальному провадженні є неконкретним та суперечливим, і не дозволяє суду та стороні захисту визначити межі обвинувачення та порушує право обвинуваченого ОСОБА_6 на захист передбачене ст. 42 КПК України, оскільки останній має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують, та захищатися від конкретного обвинувачення.

Також, з обвинувального акту вбачається, що у формулюванні обвинувачення про вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України, не зазначено, де саме свідок надав неправдиві показання, а відтак відсутні будь-які відомості про місце вчинення даного кримінального правопорушення.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що обвинувальному акті, скерованому Самбірською окружною прокуратурою до Старосамбірського районного суду Львівської області, не зазначена дата затвердження обвинувального акту, а в примірнику наданому прокурором для обвинуваченого ОСОБА_10 відсутня дата складання вказаного обвинувального акту.

Щодо твердження сторони обвинувачення про те, що повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд вийшов за межі предмету судового розгляду, який вирішується у підготовчому судовому засіданні, та фактично вдався до дослідження обставин кримінального провадження, то такі не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи апеляційним судом.

На переконання колегії суддів, наведена невідповідність обвинувального акта вимогам КПК України перешкоджає призначенню кримінального провадження до судового розгляду.

З огляду на вище вказане, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про повернення обвинувального акта з наведених в оскаржуваній ухвалі підстав.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване рішення, не встановлено.

Враховуючи вищезазначене, оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною й обґрунтованою, відтак підстав для її скасування та задоволення апеляційних вимог не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу Старосамбірського районного суду Львівської області від 09.06.2022 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4