Номер провадження:1-кп/521/1509/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 жовтня 2022 року м. Одеса
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Кудрявцево Веселинівського району Миколаївської області, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
28 серпня 2022 року після 08 години ранку, більш точного часу під час досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи на залізничній станції «Застава 2» біля залізничної платформи, побачив у кущах предмет - перероблений саморобним способом стартовий пістолет моделі «EKOL Botan» серійний номер НОМЕР_1 , калібру 9 мм Р.А.К., виробництва компанії «Voltran Silah Sanayi», Туреччина, який є короткоствольною гладкоствольною вогнепальною зброєю - самозарядним пістолетом моделі «EKOL Botan» серійний номер НОМЕР_1 , калібру 9 мм Р.А., з магазином, який містить 6 патронів, придатних до проведення пострілів з самозарядного пістолету моделі «EKOL Botan» серійний номер ЕВТІ2- 20110005, калібру 9 мм Р.А., які є бойовими припасами, забрав вказаний предмет собі, тим самим придбавши їх.
Кримінальна відповідальність за вчинений злочин передбачена ч.1 ст. 263 КК України, а саме за придбання та носіння вогнепальної зброї, бойових припасів без передбаченого законом дозволу.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 263 КК України, визнав повністю, не оспорює фактичні обставини його вчинення, викладені у обвинувальному акті . У вчиненому щиро кається та просить суд суворо не карати, врахувати, що він вперше вчинив злочин.
Відповідно до ч. 3 ст.349 КПК України суд, враховуючи позицію обвинуваченого щодо вчиненого злочину, за згодою учасників судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніхто не оспорює, та обмежив їх дослідження допитом обвинуваченого, дослідженням даних, які характеризують його особу та обставин, що мають значення для визначення міри покарання.
При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.
Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Оскільки учасники кримінального провадження вважають, що фактичні обставини провадження підтверджені доказами, що знаходяться у матеріалах провадження та не потребують дослідження під час судового розгляду, не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість, так само визнає фактичні обставини провадження доведеними. Тому суд, за згодою учасників судового провадження вважає доцільним обмежитись дослідженням доказів, а саме: допитом обвинуваченого та вивченням матеріалів кримінального провадження стосовно особи обвинуваченого, речових доказів, судових витрат відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.
Допитавши обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження, стосовно характеристики особи обвинуваченого, суд вважає, що подія кримінального правопорушення мала місце, вина обвинуваченого доведена повністю, його дії вірно кваліфіковані за ч.1 ст. 263 КК України, як придбання та носіння вогнепальної зброї, бойових припасів без передбаченого законом дозволу.
Вирішуючи питання про призначення покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
У відповідності до вимог ст.50 КК України при призначенні міри покарання обвинуваченому, суд вважає за необхідне призначити такий захід примусу, який би був відповідною мірою кари за скоєне, сприяв виправленню засудженого та запобігав вчиненню інших злочинів.
При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, яка викладена у справі «Езе і Коннорс проти Сполученого Королівства» від 09 жовтня 2003 року, що кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів.
Згідно зі ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень. Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.
Відповідно до ст. 12 КК України правопорушення, інкриміноване обвинуваченому відносяться до категорії тяжкого злочину.
Призначаючи покарання ОСОБА_4 суд, відповідно до ст. 66 КК України враховує обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого який щиро розкаявся у вчиненому, вину визнав повністю, дав правдиві свідчення.
Відповідно до ст.67 КК України обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.
Щодо особи обвинуваченого, то ОСОБА_4 раніше не судимий, офіційно не працює, на обліку у лікаря-психіатора та лікаря-нарколога не перебуває, вперше притягується до кримінальної відповідальності. Судом враховується відсутність тяжких наслідків у даному кримінальному провадженні, повне визнання вини обвинуваченим та щире каяття, яке полягає у відвертому осуді обвинуваченого своєї протиправної поведінки, ставлення обвинуваченого до вчиненого, та готовність нести за це відповідальність, наявність обставини, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, вік обвинуваченого, його соціальне положення.
Таким чином, враховуючи обставини, що пом`якшують покарання, особу обвинуваченого, позиції сторін, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі у межах санкції ч. 1 ст. 263 КК України та звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст.75 КК України з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки саме таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення, досягнення інших цілей покарання, буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основоположних прав особи.
Відповідно до вимог ст. 100 КПК України суд вирішує долю речових доказів.
Враховуючи, що обвинуваченим суду надано квитанцію про сплату судових витрат у повному обсязі у сумі 2642,92грн., суд приходить до виснвоку про відсутність підстав для стягення з обвинваченого судових витрат за проведення судової експертизи згідно вимог ст. 124 КПК України на користь держави.
Стосовно обвинуваченого на стадії досудового розслідування обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання на підставі ухвали слідчого судді Малиновського районного суду м.Одеси від 15.09.2022 року строком до 07.11.2022 року.
Керуючись ст. ст. 100, 124, 373,374 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки .
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нове кримінальне правопорушення та виконає покладені на нього згідно п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Обов`язок нагляду за засудженим ОСОБА_4 покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого.
Строк покарання ОСОБА_4 відраховувати з 03.10.2022 року.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 , обранний ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м.Одеси від 15.09.2022 року у вигляді особистого зобов`язання, скасувати.
Речові докази після набраня вироком законної сили: стартовий пістолет моделі «EKOL Botan» серійний номер НОМЕР_1 , калібру 9 мм Р.А.К., виробництва компанії «Voltran Silah Sanayi», Туреччина, 6 патронів, придатних до проведення пострілів з самозарядного пістолет моделі «EKOL Botan» серійний номер ЕВТІ2- 20110005, калібру 9 мм Р.А., 1 набій з гумовим осередком калібру 9мм з маркуванням «ВІЙ 9mm», які зберігаються у ВП №3 Одеського РУП№ 1 ГУНП в Одеській області, квитанція № 000457 - знищити, скасувавши арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м.Одеси від 01.09.2022 року.
Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнано недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, оскарженню не підлягає, в іншій частині може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд м.Одеси протягом 30-ти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копії вироку негайно після його проголошення вручаються обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1