Дата документу 17.03.2022
Справа № 334/1203/22
Провадження № 1-кс/334/326/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2022 року Ленінський районний суд м.Запоріжжя, у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

підозрюваного - ОСОБА_4
адвоката - ОСОБА_5

розглянув клопотання слідчого СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000518 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Запоріжжя, українця, громадянина України, який має повну середню освіту, не працевлаштованого, зареєстрованого та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

у 2014 році Ленінським районним судом міста Запоріжжя за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

15 березня 2022 року приблизно о 18 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , маючи умисел на нанесення тілесних ушкоджень, перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , діючи умисно, на ґрунті раптово виниклого конфлікту із ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , розуміючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, перебуваючи у положенні стоячи навпроти потерпілого, тримаючи у лівій руці предмет, ззовні схожий на кухонний ніж наніс не менше одного удару в область правої частини тулуба,чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого торакоабдомального поранення з пошкодженням внутрішньої грудної артерії.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 , скоїв кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 1 ст. 121 КК України умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

17 березня 2022 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1ст. 121 КК України.
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

-протоколом огляду місця події приміщення квартири АДРЕСА_2 в ході якого, серед іншого,виявлено та вилучено знаряддя злочину - предмет, ззовні схожий на кухонний ніж, а також речі одягу із нашаруванням речовини бурого кольору та лінійними пошкодженнями, які перебували у користуванні потерпілого в момент скоєння відносно нього злочину.

-протоколом допиту ОСОБА_8 , який пояснив, що у вечірній час 15.03.2022 року колишній чоловік його дружини ОСОБА_4 перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_2 на ґрунті раптово виниклого конфлікту взяв у руку кухонний ніж із дерев`яною рукояткою та завдав йому декілька ударів в область правої частини тулуба від яких він втратив свідомість.

-протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , яка пояснила, що приблизно о 18:00 год. 15.03.2022 року вона разом із ОСОБА_10 , своїм чоловіком ОСОБА_7 та ОСОБА_4 перебувала у приміщенні квартири АДРЕСА_2 та розпивала алкогольні напої. Так, на ґрунті раптово виниклого конфлікту між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , останнійвзяв у руку кухонний ніж із дерев`яною рукояткою та завдав її чоловіку декілька ударів в область правої частини тулуба від яких останній втратив свідомість.

-протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , яка надала аналогічні покази потерпілому ОСОБА_7 та свідку ОСОБА_9

-протоколом огляду речей светра сірого кольору із нашаруванням речовини бурого кольору у вигляді крапель, який був одягнутий на потерпілому в момент скоєння відносно нього злочину.

-протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 ,який пояснив, щоу верченій час він знаходився у приміщенні квартири АДРЕСА_2 розпивав разом із колишньою дружиною ОСОБА_9 , її подругою ОСОБА_10 пляшку горілки. Втрьох вони сиділи приблизно 30 хвилин, після чого додому прийшов ОСОБА_7 у стані сильного алкогольного сп`яніння, із шампурами та пляшкою пива у руках. Далі, між ними виник словесний конфлікт, у ході якого ОСОБА_11 кинув у бік ОСОБА_4 шампура, однак у зв`язку з тим, щоостанній заздалегідь встигнувши відвернувся від потрапляння, внаслідок чого він впав у рукомийник. Далі, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , бачучи, що ОСОБА_14 поводить себе достатньо агресивно, почали вдвох виштовхувати останнього з кухні, наносячи йому удари долонями по обличчю. Вигородити ОСОБА_15 так дівчатам і не вдалося, однак через деякий проміжок часу останній заспокоївся, пішов до кімнати та через деякий час знов повернувся до кухні з полімерним пакетом із шашликом. Далі, ОСОБА_4 почав говорити ОСОБА_15 , щоб він спокійніше та тихіше себе поводив, оскільки у сусідніх кімнатах знаходились діти, на що останній запитавчого вінсується не в свої справи та де ОСОБА_4 був, коли останній ростив його дітей. За це ОСОБА_12 нанесла ОСОБА_15 один удар долонею по обличчю та разом із ОСОБА_16 знову почали його вигороджувати з кухні у напрямку кімнати, але їм не вдавалося цього зробити через постійний супротив останнього. Тоді ОСОБА_4 почав говорити ОСОБА_17 , що останній висловлюється неправильно, оскільки він сидить на кухні спокійно та спокійно себе поводить по відношенню до інших, а його ( ОСОБА_15 ) намагаються виштовхнути та саме дівчата обзивають нецензурною лайкою. У відповідь на це, ОСОБА_14 почав просовуватися поміж дівчатами у напрямку кухонного столу, за яким сиділи та де саме лежав кухонний ніж з дерев`яною рукояткою. Вказані дії супроводжувалося фразою: «Я тебя сейчас, с*ка, зарежу!». Дівчата зрозуміли, що ОСОБА_11 прямує у сторону лежачого на столі ножа, у зв`язку з чим вони вдвох узяли його за пахви та відштовхнули у напрямку дверного отвору до кухні, де він і впав на сідниці. Через короткий проміж часу він встав та знову почав сильніше проломлюватися поміж дівчат, що йому майже вдалося, оскільки він почав тягнутися однією рукою до місця на столі, де лежав ніж. Побачивши це, ОСОБА_4 одразу встав, узяв вищевказаний ніж у ліву руку та підійшов до них, зупинившись приблизно на відстані 1 метра від ОСОБА_15 . У цей час, ОСОБА_11 взяв лівої рукою мене йогоза комір олімпійки та сказав: «Я тебя сейчас все равно достану!». Тоді, ОСОБА_4 наніс йому один несильний тичковий удар вказаним ножем в область печінки, та одразу ще один аналогічний удар, трохи повернувши лезо, в область грудної клітини справа. Від зазначених ударів реакція ОСОБА_15 не змінилась, у зв`язку з чим у цей момент дівчатам вдалося відштовхнути його у напрямку коридору, внаслідок чого той знову впав на сідниці у дверному отворі до кухні. Далі, ще приблизно три хвилини дівчата притримували його сидячим на підлозі, після чого вдалося повалити ОСОБА_15 на підлогу. Тоді, ОСОБА_18 підняла светр, який був на ОСОБА_15 , та побачила поранення грудної клітини справа та в області печінки. Далі, ОСОБА_15 перенесли до кімнати та здійснили виклики на службу «102» та «103». Вину у вчиненні вказаного злочину ОСОБА_4 визнає у повному обсязі.

-іншими матеріалами провадження у їх сукупності.

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строквід 5 до 8 років.

Враховуючи вищевикладене, досудове слідство приходить до наступних висновків.

Згідно вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_4 може:

- переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду;

- незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні;

- вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наявність вказаних ризиків підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, а саме за вчинення злочину за правовою кваліфікацією, передбаченою ч. 1 ст. 121 КК України, які згідно ст. 12 КК України, віднесено до категорії тяжкого злочину, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

Обґрунтовуючиризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України з огляду на суворість покарання, яке може бути призначено ОСОБА_4 у разі доведеності його вини, слід врахувати, також те, щона теперішній час по всій території України введений військовий стан та наразі наявна велика кількість прямих залізничних сполучень з міста Запоріжжядо Західної частининашої держави, тожзважаючина наявність у підозрюваного стійких родинних зв`язків, які останнійможе використати для отримання матеріальної допомоги зметою безперешкодного здійснення виїзду у інше місто під вигаданим приводом евакуації для уникнення кримінальної відповідальності з метою переховування від органів досудового розслідування та суду у разі його перебування на волі.
Крім того, суду слід врахувати наступні обставини, що підозрюваний є неодноразово судимий за різні види злочинів, що вказує на його зневажливе ставлення до охоронюваних законом прав та свобод громадян,також він є офіційно розлучений, тобто не перебуваючий у шлюбі, не має малолітніх дітей на утриманні, на теперішній час не працевлаштований, не маючий постійного доходу, вказане у сукупності із вищенаведеним вказує на існування реального ризику можливості переховуванняостаннього від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтовується тим, що підозрюваний перебував до 2014 року у шлюбних відносинах із свідком ОСОБА_9 , на теперішній час підтримує дружні відносини із нею, крім того, за час шлюбу у них народились спільні діти, тому враховуючи вищевикладене, а також те, що останньому ще відомо місце мешкання останньої, тожз метою ухилення від відповідальності він може безперешкодно здійснювати впливна неї шляхом погроз, залякування, вмовляння або здійснення психологічного тиску на дітей з метою зміни або відмови від раніше наданих останньої та її подругою ОСОБА_10 свідчень для уникнення відповідальності за скоєне кримінальне правопорушення. Не дивлячись на те, що у зазначеному кримінальному провадженні вже допитані вказані особи у якості свідків, слід взяти до уваги принцип безпосередності дослідження показань у судовому провадженні, тобто не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, як не були предметом безпосереднього дослідження суду. Отже, обравши до ОСОБА_9 більш м`який запобіжний захід, останній матиме змогу впливу на повноту та достовірність показань свідків, які у подальшому взагалі можуть відмовитись або змінити свої покази у вказаному проваджені на користь підозрюваного.

При розгляді ризику передбачено п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України слід звернути увагу на те, що підозрюваний у період часу з 2004 року по теперішній час систематично притягався до кримінальної відповідальності та є неодноразово судимим за вчинення різних видів злочинів, а саме з його слів за ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 289 КК України, на шлях виправлення останній не став.Крім того, підозрюваний ОСОБА_4 усвідомлюючи, що у країні введений військовий стан, нехтуючи охоронюваними законом правами та свободами людини, свідомо вчинив новий тяжкий злочин проти життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_7 , тому враховуючи вищевикладене, орган досудового розслідування вважає, що за даних умов є реальний ризик вчинення ним іншого кримінального правопорушення(злочину).

Зазначені обставини також свідчать про соціальну небезпеку ОСОБА_4 для громадян, про необхідність його ізоляції, щоб захистити суспільство від злочинних посягань, а так само припинення можливості сховатися від суду і слідства, перешкодити виконанню процесуальних рішень, вказане і є підставою вважати про те, що найбільш доцільним запобіжним заходом для останнього буде тримання під вартою.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відтак, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, з наступних підстав:

-при обранні підозрюваному запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання та домашнього арешту останній зобов`язується не відлучатися із населеного пункту, в якому зареєстрований, житла, в якому проживає чи перебуває, без дозволу слідчого.У зв`язку з тим, що за вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_4 . Кримінальним кодексом України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, наявність у нього розуміння невідворотності покарання, є ризик того, що підозрюваний, може залишити своє місце мешкання і переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, з метою уникнення відповідальності. Також, беручи до уваги, що останній неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, не ставши на шлях виправлення, не працевлаштувавшись, будучи обізнаним, що на території держави діє особливий правовий режим, тож в умовах військового стану та сьогоденних реаліях більш м`який запобіжний не зможе гарантувати належну процесуальну поведінку підозрюваногота недопущення його спілкування із іншими учасниками провадження, у тому числі шляхом листування у месенджерах, в тому числі і у випадку застосування такого запобіжного заходу як цілодобовий домашній арешт;
-осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання ОСОБА_4 , своїх процесуальних обов`язків в якості підозрюваного та обвинуваченого, досудовим розслідуванням не встановлено, що унеможливлює застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистої поруки;

-враховуючи те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчинені кримінального правопорушення (злочину), вчиненого із застосуванням насильства, застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді застави, не є доцільним.

Зазначені вище факти свідчать про неможливість запобігання вказаних ризиків та забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу окрім, як тримання під вартою до розгляду кримінального провадження в суді.

Також слід враховувати практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, та у справі „Ілійков проти Болгарії Європейський суд з прав людини зазначив, що „суворість передбаченого покаранняє суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

У відповідності до п.п. 61, 62 рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року по справі «Смирнов проти Росії», наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи.

У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Продовження тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Тому, застосування до ОСОБА_19 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відповідає нормам національного та міжнародного законодавства.
Крім того, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ч. 4 ст. 183 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства.
На теперішній час, орган досудового розслідування обґрунтовано вважає, що за умови наявності діючого військового стану на всій території України та під час ведення війни нашою державою, слід своєчасно реагувати на такі прояви незаконної поведінки, які загрожують життю та здоров`ю людей і вживати негайні заходи спрямовані на забезпечення охорони прав та свобод громадян тапорядку всередині країни з метою недопущення погіршення криміногенної обстановки.

Зазначені вище факти свідчать про неможливість запобігання вказаних ризиків та забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу окрім, як тримання під вартою до розгляду кримінального провадження в суді.
Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Підозрюваний свою провину визнав повністю, зазначив, що він шкодує про скоєне, просить суд застосувати до нього більш м`який запобіжний захід. Пояснив, що конфлікт із потерпілим розпочався за ініціативою потерпілого.
Захисник у судовому засіданні зазначила, що вона не погоджується з стороною обвинувачення, ризики вказані слідчим у клопотанні про обрання запобіжного заходу не обґрунтовані. Просила суд, при винесення рішення, врахувати особу підозрюваного, який щиро кається.
Вислухавши доводи та пояснення прокурора, захисника, пояснення підозрюваного, дослідивши надані матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність відмовити слідчому та прокурору у задоволенні клопотання щодо обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Як вбачається з доданих до клопотання про застосування запобіжного заходу матеріалів, підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність ризиків, передбачених п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Однак, в матеріалах провадження, наданих суду, не достатньо доказів, які б давали підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 п.1,3,5 ст. 177 КПК України.

Заяв від потерпілого, свідків про можливий вплив на них з боку підозрюваного, до правоохоронних органів або суду не надходило.

Підозрюваний раніше судимий.

У судовому засіданні підозрюваний завірив суд про те, що він не буде переховуватись від органів досудового розслідування, суду, не вчинить іншого кримінального правопорушення. У судове засідання він з`явився добровільно, по вказівки слідчого.

Таким чином, доводи слідчого та прокурора про існування ризиків необхідних для застосування що до підозрюваного запобіжного заходу тримання під вартою, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Проте, суд вважає, що самим підозрюваним та його адвокатом надані суду обґрунтовані підстави вважати, що до ОСОБА_4 можливо застосувати більш м`який запобіжний захід.

Вирішуючи питання щодо застосування до ОСОБА_4 іншого виду запобіжного заходу, суд приходить до висновку, що належна процесуальна поведінка підозрюваного може бути забезпечена шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 184, 194 КПК України,

У X В А Л И В:

У клопотанні слідчого СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000518 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України відмовити.

Застосувати до ОСОБА_4 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою АДРЕСА_1 , заборонивши йому цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , обов`язки:

- прибувати до слідчих СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, прокуратури, суду за першою вимогою;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування з свідками,потерпілим.

Виконання ухвали слідчого судді доручити співробітникам СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області.

Строк домашнього арешту визначити АДРЕСА_1 , строком на два місяці: тобто до 14.05.2021р.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Запорізької місцевої прокуратури №3 Запорізької області ОСОБА_3 .

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення. Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили але не зупиняє її виконання.

Суддя: ОСОБА_1