ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 вересня 2022 року місто Фастів

Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участі:
секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у місті Фастові питання про затвердження угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0000049 від 01.07.2022 за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бровари Київської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, малолітніх та неповнолітніх дітей на утриманні не має, військовослужбовця військової служби за мобілізацією, у військовому званні «солдат», посада: «навідник танкового взводу танкової роти військової частини НОМЕР_1 », зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, питання про затвердження угоди про визнання винуватості

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, у військовому званні «солдат», перебуваючи на посаді навідника танкового взводу танкової роти військової частини НОМЕР_1 , у порушення вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст. ст. 1, 2, 3, 6, 23, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», бажаючи тимчасово ухилитись від обов`язків військової служби, діючи з прямим умислом, без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників, о 21 год 00 хв 16.06.2022, в умовах воєнного стану, не з`явився вчасно на службу без поважних причин з відрядження до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокувалась в АДРЕСА_2 та до 15 год 00 хв 01.07.2022 проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
01.07.2022, о 15 год 00 хв, солдат ОСОБА_4 з`явився до розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокувалась в АДРЕСА_2 .
Таким чином, ОСОБА_4 , як особа, зазначена в частині другій статті 407 КК України, тобто військовослужбовець, нез`явлення вчасно на службу без поважних причин в умовах воєнного стану, вчинивши таким чином кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України.
Прокурором у підготовчому судовому засіданні було надано угоду про визнання винуватості від 28.09.2022, укладену між прокурором Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_3 , та обвинуваченим ОСОБА_4 в присутності захисника ОСОБА_5 , яку в судовому засіданні прокурор, обвинувачений, захисник просять затвердити.
Враховуючи вищевикладене та керуючись вимогою ч. 3 ст. 474 КПК України, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду зазначеної вище угоди.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості, яка відповідно до ч. 2 ст. 469 КПК України може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.
З огляду на надану угоду прокурор у справі ОСОБА_3 , будучи уповноваженою відповідно до ст. 37 КПК України особою та обвинувачений ОСОБА_4 відповідно до ст.ст. 468, 469, 470, 472 КПК України в присутності захисника ОСОБА_5 , уклали угоду, на підставі якої ОСОБА_4 зобов`язується визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про винуватість, наслідки її невиконання. Також сторони погодилися на призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 5 ст. 407 КК України із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі строком на один рік.
На підставі ч. 1 ст. 58 КК України, враховуючи обставини, які характеризують ОСОБА_4 та обставини вчинення даного кримінального правопорушення, замість позбавлення волі строком на один рік призначити йому покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців на той самий строк, а саме один рік з відрахуванням в дохід держави 10 відсотків із суми його грошового забезпечення.
У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 , обвинувачений ОСОБА_4 та захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні просили затвердити угоду про визнання винуватості.
Під час підготовчого судового засідання ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України за вказаних в обвинувальному акті та угоді про визнання винуватості обставинах. Суду пояснив, що він дійсно не з`явився вчасно на службу з відрядження без поважних причин, поїхав додому до дівчини, а в подальшому самостійно прибув до військової частини. Угода укладена ним з прокурором добровільно, узгоджену міру покарання здатен понести, наслідки затвердження угоди йому зрозумілі.
Відповідно до ст. 474 КПК України суд роз`яснив ОСОБА_4 наслідки затвердження такої угоди, переконався у добровільності її укладення, а також роз`яснивши права, передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України.
Також судом встановлено, що умови цієї угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.
Вирішуючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд встановив, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, яке згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років. Водночас, суд враховує як пом`якшуючі і такі, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини те, що ОСОБА_4 самостійно добровільно повернувся до військової частини, припинивши таким чином вчинене ним правопорушення, вину визнав повністю, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю вчиненого кримінального правопорушення, на даний час продовжує проходити військову службу як військовослужбовець за мобілізацією та виконувати свій обов`язок громадянина України із захисту Батьківщини, бере участь у бойових діях.
Обставини, що обтяжують покарання відсутні.
Обставини, що обтяжують покарання відсутні.
У зв`язку з цим суд дійшов висновку, що узгоджені сторонами угоди порядок призначення та міра покарання відповідають положенням статей 65, 58, 69 КК України.
Суд переконався в тому, що ОСОБА_4 цілком розуміє наслідки затвердження укладеної ним угоди, а також в тому, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є актом насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок, заслухавши думку сторін кримінального провадження, тому вважає за необхідне затвердити вказану угоду, оскільки підстав для відмови в затвердженні угоди, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України не встановлено.
Судові витрати відсутні.
Речові докази відсутні.
На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 314, 374, 474, 475, 484, 376, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 28 вересня 2022 року, укладену між прокурором Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у присутності захисника ОСОБА_5 у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000049 від 01.07.2022.
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.
Призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 5 ст. 407 КК України із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі строком на один рік.
На підставі ч. 1 ст. 58 КК України замість позбавлення волі строком на один рік призначити ОСОБА_4 покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців строком на один рік з відрахуванням в дохід держави 10 (десяти) відсотків із суми його грошового забезпечення.
Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Фастівський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим - з моменту отримання копії вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1