Житомирський апеляційний суд
Справа №295/2916/22 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2022 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 (дистанційно),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 31 березня 2022 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ ВП №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 та застосовано відносно підозрюваного

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дрогобич, Львівської області, українця, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 28 травня 2022 року, -

в с т а н о в и в :

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту. Вважає ухвалу незаконною та необґрунтованою, постановленою з істотним порушенням норм КПК України, без повного та всебічного з`ясування обставин справи. Зазначає, що підозра, яка повідомлена ОСОБА_8 є необґрунтованою, оскільки ґрунтується на припущеннях та не підтверджується належними доказами. Вказує, що слідчий в клопотанні та прокурор в судовому засіданні не довели наявності жодного з ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а також того, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного. Вважає, що приймаючи рішення слідчий суддя належним чином не врахував, що ОСОБА_8 раніше не судимий, має постійне місце реєстрації та проживання, а тому вважає, що відносно нього може бути застосований більш м`який запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.
В ухвалі слідчого судді зазначено, що слідчий СВ ВП №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в обґрунтування якого зазначив, що СВ ВП №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000130 від 29.03.2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.2 ст.289 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений у ході досудового розслідування час 27.03.2022 року ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та невстановлена у ході досудового розслідування особа, перебували поблизу будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де в них виник злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом - автомобілем марки «BMW X1» р.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_11 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, переконавшись що за їх злочинними діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та невстановлена у ході досудового розслідування особа перелізли через паркан тим самим проникли на територію вказаного домоволодіння, де в подальшому виявили автомобіль марки «BMW X1» р.н. НОМЕР_1 .
Продовжуючи свої злочинні дії, з метою відшукання ключів до вказаного транспортного засобу, ОСОБА_8 пошкодив вхідні двері до будинку розташованого на території даного домоволодіння та спільно з невстановленою у ході досудового розслідування особою зайшов в середину, а ОСОБА_10 в цей час знаходився на території домоволодіння, та спостерігав за навколишньою обстановкою з метою запобігання виявлення їх злочинних дій.
Продовжуючи свої злочинні дії, керуючись корисливим мотивом, ОСОБА_8 разом з невстановленою у ході досудового розслідування особою знайшов в будинку ключі від автомобіля марки «BMW X1» р.н. НОМЕР_1 , сіли до салону разом з ОСОБА_10 та ОСОБА_8 привів в дію двигун внутрішнього згорання, тим самим незаконного заволодів транспортним засобом, після чого ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та невстановлена у ході досудового розслідуванні особа покинули територію вказаного домоволодіння, та в подальшому розпорядилися ним на власний розсуд.
Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що у достовірно невстановлений у ході досудового розслідування день та час, ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , маючи на меті спільний злочинний умисел направлений на придбання, зберігання та носіння боєприпасів, без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, привласнили у невстановленому місці два металеві предмети ззовні схожі на гранату «Ф-1» з підривачами УЗРГМ, предмет схожий на гранату «РГ-42» з підривачем УЗРГМ та 81 предмет схожих на патрони, після чого вищевказані боєприпаси зберігали при собі.
В подальшому, 29.03.2022 року ОСОБА_13 спільно з ОСОБА_10 та ОСОБА_12 перенесли два металеві предмети ззовні схожі на гранату «Ф-1» з підривачами УЗРГМ, предмет схожий на гранату «РГ-42» з підривачем УЗРГМ та 80 предметів схожих на патрони до автомобіля марки «BMW X1» р.н. НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_11 , та поїхали у напрямку м. Житомира, де в цей же день близько 16:15 год. вищевказаний автомобіль, був зупинений на блок-пості 129 км. а/д Київ-Чоп поблизу с.Глибочиця Житомирського району Житомирської області працівниками поліції.
В подальшому ОСОБА_13 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 було доставлено до відділу поліції №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області, де під час їх особистого обшуку та обшуку транспортного засобу «BMW X1» р.н. НОМЕР_1 виявлено та вилучено два металеві предмети ззовні схожі на гранату «Ф-1» з підривачами УЗРГМ, предмет схожий на гранату «РГ-42» з підривачем УЗРГМ та 81 предмет схожих на патрони, котрі останні перевозили без передбаченого законом дозволу.
29.03.2022 року ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
31.03.2022 року ОСОБА_8 було повідомлено про нову підозру у вчиненні злочинів передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 289 КК України.
Враховуючи обґрунтованість підозри, тяжкість інкримінованих підозрюваному ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, дані про його особу, а також наявність ризиків, передбачених п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання слідчого та застосував відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Заслухавши доповідача, доводи захисника ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 в підтримання апеляційної скарги, думку прокурора в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали клопотання слідчого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Приймаючи рішення про задоволення клопотання органу досудового розслідування про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 слідчим суддею в повній мірі враховані вимоги ст.ст. 177, 178, 183, 194, 197 КПК України.
Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Як вбачається з матеріалів клопотання, СВ ВП №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000130 від 29.03.2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.2 ст.289 КК України.
29.03.2022 року ОСОБА_8 було затримано в порядку ст.208 КПК України та цього ж дня повідомлено про підозру у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
31.03.2022 року ОСОБА_8 було повідомлено про нову підозру у вчиненні злочинів передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 289 КК України.
Адже, ОСОБА_8 обгрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років (ч.1 ст.263 КК України) та позбавлення волі на строк від 5 до 8 років з конфіскацією майна або без такої (ч.2 ст.289 КК України).
У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.2 ст.289 КК України, підтверджується зібраними доказами, копії яких містяться в матеріалах клопотання слідчого, а саме: рапортом-повідомленням по лінії 102 від 29.03.2022 року (а.п.7); протоколом затримання ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину (а.п.10-12); довідками про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів від 29.03.2022 року (а.п.13-14); актом перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів від 29.03.2022 року (а.п.15); протоколом обшуку від 30.03.2022 року (а.п.18-21); протоколом огляду від 29.03.2022 року (а.п.22); протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_8 від 29.03.2022 року (а.п.23-25); протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 30.03.2022 року (а.п.26-28); протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_12 від 30.03.2022 року (а.п.29-30); протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_10 (а.п.31-34) та іншими матеріалами кримінального провадження.

Таким чином, доводи апелянта щодо необгрунованості підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.2 ст.289 КК України, апеляційний суд вважає безпідставними.
Також, судом враховано особу підозрюваного ОСОБА_8 , який в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, офіційно не працює, постійного джерела доходів не має, а також те, що він підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, які згідно ст.12 КК України відносяться до категорії тяжких, та які він вчинив перебуваючи у розшуку по іншому кримінальному провадженні, у період дії воєнного стану, на території населеного пункту де ведуться бойові дії, та наявність ризиків, передбачених п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України.
Наявність ризику щодо можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду обґрунтована тим, що підозрюваний міцних соціальних зв`язків не має, на підставі ухвали Яворівського районного суду Львівської області від 09.04.2021 року перебував у розшуку по кримінальному провадженню № 0001071 від 17.09.2020р. за ч.4 ст.404 КК України, а також тяжкістю можливого покарання.
Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення зумовлений тим, що підозрюваний ОСОБА_8 ніде не працює та постійного джерела доходів не має, а також тим, що він підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень скоєних під час воєнного стану в Україні в період перебування у розшуку.
За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що з огляду на тяжкість покарання, передбаченого за кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обґрунтовано підозрюється ОСОБА_8 , та даних про особу останнього, прокурором в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч.1. ст.177 КПК України. Зокрема, можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.
За таких обставин, необґрунтованими є посилання в апеляційній скарзі захисника на те, що слідчим суддею не було проведено аналіз наявності всіх ризиків, передбачених кримінальним процесуальним законом.
Враховуючи доведеність прокурором неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, слідчий суддя дійшов висновку щодо обрання відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
З такими висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів.
Доводи апелянта про те, що до ОСОБА_8 може бути застосований більш м`який запобіжний захід, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки слідчим суддею при розгляді клопотання не встановлено достатніх стримуючих факторів від порушень з боку підозрюваного своїх зобов`язань в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу. Не наведено доводів, які б вказували на належну процесуальну поведінку підозрюваного в разі обрання йому запобіжного заходу у виді домашнього арешту, і в апеляційній скарзі.
Зазначення апелянтом про те, що слідчий суддя не розглянув можливості застосування відносно підозрюваного інших (альтернативних) запобіжних заходів колегія суддів вважає безпідставним, оскільки в ухвалі слідчого судді зазначено, що слідчий суддя дійшов висновку що жоден більш м`який запобіжний захід не достатній для запобігання встановленим ризикам.
Вказання апелянта на те, що підозрюваний ОСОБА_8 раніше не судимий, має постійне місце реєстрації та проживання, не свідчить про відсутність встановлених ризиків.
Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують правильність висновків слідчого судді.
Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.
Крім того, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не можуть бути визнані колегією суддів достатніми для скасування оскаржуваного судового рішення, яке є законним та обґрунтованим.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого Богунського районного суду м. Житомира від 31 березня 2022 року, якою застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 28 травня 2022 року без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: