Номер провадження: 11-кп/813/598/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2022 року Одеса
Одеський апеляційний суд у складі:
головуючий - суддя ОСОБА_2 ,
судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар судового засідання ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
перекладача ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 01.11.2021 року у кримінальному провадженні № 0000670, внесеному до ЄРДР 12.08.2021 року, відносно:
ОСОБА_7 ( ОСОБА_10 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Леово (Республіка Молдова), є громадянином Республіки Молдова, працює без укладення трудового договору, не одружений, не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; до затримання фактично проживав за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,
встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.
Оскаржуваним вироком ОСОБА_7 ( ОСОБА_10 ) визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

До набрання вироком законної сили застосовано відносно ОСОБА_7 ( ОСОБА_10 ) запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Строк відбування ОСОБА_7 ( ОСОБА_10 ) покарання ухвалено обчислювати з дня набрання вироком законної сили.

Відповідно до положень ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 ( ОСОБА_10 ) у строк відбутого основного покарання у виді позбавлення волі строк його попереднього ув`язнення з дня затримання 12.08.2021 року до набрання вироком законної сили із співвідношення: один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Вирішено питання щодо долі речових доказів.

Відповідно до оскаржуваного вироку, ОСОБА_7 ( ОСОБА_10 ) 11.08.2021 року, приблизно о 03 годині 05 хвилин, знаходячись біля будинку 31-а по вул. Дальницьке шосе у м. Одесі, в ході конфлікту та бійки з потерпілим ОСОБА_11 з приводу викрадення телекомунікаційного кабелю зв`язку, діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, дістав з кишені своїх брюк металевий ніж та завдав один удар клинком в область живота потерпілого, спричинивши йому тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, у вигляді колото-різаної рани передньої черевної стінки, проникаючої в черевну порожнину з ушкодженням правої частки печінки.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , не оспорюючи кваліфікацію дій обвинуваченого зазначає, що обране судом покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, зокрема зазначає, що обвинувачений повністю визнав викладені у обвинувальному акті обставини та щиро розкаявся у вчиненому, потерпілий надав суду заяву, в якій повідомив, що не має до обвинуваченого претензій з приводу компенсації спричиненої шкоди та просить призначити покарання на розсуд суду.

На думку сторони захисту немає такої суворої необхідності в ізоляції засудженого від суспільства, злочин засудженим скоєно вперше, суду надано документи на будинок, у якому буде проживати ОСОБА_12 , а отже можливим є відбування засудженим покарання з випробовуванням.

На підставі наведеного, захисник просить змінити оскаржуваний вирок в частині призначеного покарання шляхом його пом`якшення. Застосувати до засудженого ОСОБА_7 положення ст. 75 КК України та призначити йому покарання з випробовуванням.

Позиція учасників судового розгляду в судовому засіданні.
Обвинувачений та захисник підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення поданої апеляційної скарги та просив вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали провадження.

Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Системний аналіз вироку суду першої інстанції показав, що оскаржуване судове рішення відповідає приписам наведеної норми кримінального процесуального закону.

Мотивуючи доведеність вини обвинуваченого у вчиненні злочинів, що йому інкримінуються, суд першої інстанції послався у вироку на його показання, у яких він повністю визнав свою вину та підтвердив фактичні обставини справи, наведені у обвинувальному акті.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за погодженням зі сторонами судового розгляду, суд першої інстанції визнав за недоцільне дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, та обґрунтовано кваліфікував дії ОСОБА_12 за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне спричинення тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

Частина 2 ст. 50 КК України передбачає, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до приписів ст. 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Згідно ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у вигляді виправних робіт, службового обмеження для військово-службовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше ніж 5 років, урахувавши тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробування.

Згідно з абз. 2 п. 1 постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд першої інстанції, на виконання приписів зазначеної норми кримінального закону, зазначив, що враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності в Україні не притягувався, є громадянином Республіки Молдова, в Україні не має постійного місця роботи і проживання, отримує дохід від тимчасових заробітків та з 2019 року перебуває на території України без законних підстав та документів.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд першої інстанції визнав щире каяття. Натомість, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом першої інстанції встановлено не було.

Суд першої інстанції детально проаналізував сукупність зазначених обставин, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з урахуванням обставин провадження, особи обвинуваченого та його ставлення до вчиненого, дійшов, на думку суду апеляційної інстанції, правильного висновку про призначення ОСОБА_12 покарання лише в умовах ізоляції на певний строк.

В свою чергу, стаття 3 Конституції України проголошує, що людина, її життя та здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Тобто, злочини проти життя та здоров`я особи це суспільно небезпечні та протиправні діяння, що посягають на життя й здоров`я особи, руйнують і спотворюють найцінніші блага, а також наражають на небезпеку заподіяння їм шкоди.

З урахуванням вищезазначеного, обставин, що можуть істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, захисником обвинуваченого в апеляційній скарзі не наведено, та не зазначено під час апеляційного розгляду

Доводи сторони захисту щодо щирого каяття, на думку апеляційного суду, не можуть бути вирішальними обставинами, які дають підстави для застосування положень ст. 75 КК України. Такий висновок апеляційного суду відповідає правовій позиції, висловленій у постанові Першої судової Палати ККС у складі ВС від 10 серпня 2021 року по справі №235/689/20.

За встановлених обставин обмеження порядку реалізації кримінальної відповідальності наглядовими та соціально-виховними заходами буде очевидно недостатнім для реальної корекції соціальної поведінки обвинуваченого та запобігання новим злочинам.

Без відбування обвинуваченим покарання такі заходи не здатні забезпечити реалізацію визначеної у ст. 50 КК України мети, захистити права і свободи інших осіб від протиправних посягань, а відтак, апеляційний суд вважає, що призначене судом першої інстанції покарання відповідає тяжкості злочину і не становить «особистого надмірного тягаря для обвинуваченого» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Колегія суддів, також зважає на дотримання судом першої інстанції при призначенні покарання практики Європейського суду з прав людини відповідно до якої, складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним (справа «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 року). Для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 року).

Апеляційний суд вважає безпідставним довід захисника, що обране судом покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, з огляду на те, що при призначенні покарання, суд першої інстанції врахував усі доводи, на які посилається у апеляційній скарзі захисник.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право залишити вирок без змін.

Керуючись ст.ст. 24, 370, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.
Вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 01.11.2021 року у кримінальному провадженні № 0000670, внесеному до ЄРДР 12.08.2021 року, відносно ОСОБА_7 ( ОСОБА_10 ), обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, - залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою з моменту отримання копії цієї ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3