Справа № 490/696/19
н/п 1-кп/490/20/2020
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/696/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 травня 2022 року місто Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Миколаївської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 , про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному проваджені № 0002914, внесеного 25.07.2018 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Брилівка, Цюрупинського району, Херсонської області, громадянина України, не одруженого, на утриманні дітей не маючого, раніше не судимого, який перебував на військовій службі за контрактом у в/ч НОМЕР_1 на час вчинення злочину, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 115, ч.1 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
У провадженні Центрального районного суду м. Миколаєва знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0002914 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 115, ч.1 ст.185 КК України.
Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про продовження обраного відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строк якого спливає 06.05.2022 року, а завершити до вказаного часу судовий розгляд обвинувального акту у кримінальних провадженнях відносно ОСОБА_5 не виявляється можливим. Прокурор зазначив, що для запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме незаконно впливати на потерпілу, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, які на теперішній час не перестали існувати і не зменшилися, а інші запобіжні заходи, менш суворі ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти цим ризикам, необхідно продовжити відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Обвинувачений та його захисник заперечували проти клопотання прокурора, та просили обрати більш м`який запобіжний захід.
Вислухавши з приводу вказаного питання думки учасників процесу, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України, один з яких відноситься до категорії особливо тяжкого злочину та за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років.
Відповідно до постанови КМУ від 09.12.2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», в редакції від 31.12.2021 року, карантин на території України продовжений до 31 травня 2022 р.
Так, відповідно до ЗУ «Про внесення зміни до пункту 20-5 розділу XI "Перехідні положення" Кримінального процесуального кодексу України щодо особливостей судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні та розгляду окремих питань під час судового провадження на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально.
Разом із тим, судом встановлено, що строк обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 вспливає 06.05.2022 року, а до вказаного часу розглянути кримінальне провадження не видається можливим.
Так, суддя, який є членом колегії у вказаному кримінальну провадженні зайнятий в іншому судовому засіданні, а тому, з урахуванням думки прокурора, захисника та обвинуваченого, які не заперечували проти розгляду клопотання прокурора про продовження строку обраного відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою одноособово головуючим суддею на підставі вимог ЗУ «Про внесення зміни до пункту 20-5 розділу XI "Перехідні положення" Кримінального процесуального кодексу України щодо особливостей судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні та розгляду окремих питань під час судового провадження на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», суд, з урахуванням думки захисника, прокурора та обвинуваченого, вважає за можливе за наявних обставин розглянути головуючим питання продовження строків тримання обвинуваченого під вартою.
Крім того, станом на 30.04.2022 року Миколаївська міська територіальна громада входить до переліку територіальних громад, які знаходяться в зонах бойових дій, а також беручи до уваги те, що суддя учасник колегії зайнятий в іншому процесі, суд вважає за можливе здійснювати розгляд даного клопотання одноособово.
Відповідно до ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Так, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, тобто в умисному заподіянні смерті іншій людині.
Як слідує зі змісту ст. 199 КПК України, суд продовжує строк тримання обвинуваченого під вартою, якщо на момент розгляду клопотання про продовження цього строку ризики, враховані при застосуванні такого запобіжного заходу, не зменшилися.
При цьому, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 194 КПК України, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Підставою для застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою є також наявність ризиків, передбачених пп.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме:
- переховуватись від суду та органів досудового розслідування, підставами стверджувати про існування вказаного ризику є те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено відповідальність у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років. Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, дає підстави вважати та може призвести до того, що останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки останній після вчинення ним злочинів з місця злочину зник, є мешканцем іншої області, а саме Херсонської, яка є тимчасово окупованою територією, самостійно покинув військову частину НОМЕР_1 , у якій проходив службу, що відноситься до ризиків передбачених п.1 ч.1 ст.177 КПК України;
- незаконно впливати на потерпілу ОСОБА_6 , з метою зміни нею показань, що викривають вину ОСОБА_5 у вчиненні злочину, оскільки останній знає де проживає потерпіла та її малолітній онук, а також незаконно пливати на свідків, тому наявний ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України;
- вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, фактично вчинив самовільне залишення військової частини, після якого вчинив особливо тяжкий злочин, тому можна зробити висновок про його кримінально спрямовану поведінку, що підтверджує його схильність до вчинення кримінальних правопорушень, що відноситься до ризиків, передбачених п.5 ч.1 ст.177 КПК України.
З метою запобігання вказаним ризикам ОСОБА_5 доцільно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Застосування до ОСОБА_5 іншого запобіжного заходу, окрім тримання під вартою не зможе запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належне виконання ним процесуальних обов`язків обвинуваченого.
Відповідно до п.1 ч.4 ст. 183 КПК України, суд враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, у зв`язку з чим, приймаючи до уваги вказані вимоги, відсутні підстави для визначення відносно ОСОБА_5 застави.
Зокрема, застосування особистого зобов`язання та особистої поруки неможливо в силу тяжкості вчиненого правопорушення та невиконання ОСОБА_5 під час перебування у статусі підозрюваного покладених на нього обов`язків.
Застосування домашнього арешту неможливо, оскільки місце проживання обвинуваченого є тимчасово окупованою територією Херсонської області, що вказує на те, що застосування домашнього арешту не дасть можливості належним чином здійснювати постійний контроль за належною процесуалбьною поведінкою обвинуваченого.
Вік та стан здоров`я обвинуваченого не перешкоджають утриманню його під вартою.
Крім того, зважаючи на правову позицію, викладену в рішенні "Lavents v. Latvia", продовження строку тримання під вартою можна виправдати, коли є конкретні ознаки існування суспільної потреби, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають вимогу поваги права, передбаченого статтею 5 Конвенції, суд дійшов до висновку про доведеність обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою.
Тому, виходячи з положень ст. ст. 176, 177, 178 КПК України, ст. ст.5,6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та враховуючи наявність наведених вище ризиків та обставин, які свідчать про те, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час судового розгляду, та зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинувачуваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, суд приходить до висновку про доцільність продовження строку тримання ОСОБА_5 під вартою строком до 30 червня 2022 року, включно.
Таким чином, під час розгляду клопотання вбачається існування ризику, передбаченого ч.1 ст. 177 КПК України, та неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу, менш суворого ніж тримання під вартою, що відповідно до ст.ст.183, 194, 199 КПК України є підставою для продовження строку тримання під вартою.
Зважаючи на вищевикладене, клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на більш м`який, на теперішній час не підлягає задоволенню.
Керуючись 8, 9, 177, 178, 183, 194, 199, 376 КПК України,

УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора Миколаївської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у кримінальному провадженні №0002914, внесеного 25.07.2018 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань відносно ОСОБА_5 - задовольнити.
Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 продовжити до 30 червня 2022 року включно.
У задоволенні клопотання обвинуваченого та його захисника про зміну запобіжного заходу на більш м`який - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з моменту проголошення ухвали, а обвинуваченим в той же термін з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1