У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 183/4032/22

№ 1-кс/183/1012/22

29 липня 2022 року м. Новомосковськ

Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого Новомосковського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про застосування у кримінальному провадженні, внесеному 17.06.2022 року до ЄРДР за № 0000528 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженецю м. Новомосковськ Дніпропетровської області, громадянину України, не працюючого, не маючого на утриманні малолітніх дітей, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,-

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -

за участі:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИЛА:

Згідно з вимогами ст. ст. 176-178 КПК України слідчий Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 .
В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що ОСОБА_5 , 15 квітня 2022 року приблизно о 18.00 годині, знаходився на смітнику на пустирі, розташованому поблизу будинку АДРЕСА_3 , де на землі, знайшов металевий ящик, в середині якого знаходилися патрони в кількості 1080 штук, які розподілені на 36 пачок по 30 штук у кожній. В цей час у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на придбання, носіння та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 15 квітня 2022 року приблизно о 18.00 годині, ОСОБА_5 , перебуваючи на смітнику на пустирі, розташованому поблизу будинку АДРЕСА_3 , достовірно знаючи, що вищевказані предмети являються бойовими припасами, а також розуміючи, що в нього немає передбаченого законом дозволу на придбання, зберігання та носіння бойових припасів, забрав металевий ящик, у якому знаходилися патрони у кількості 1080 та переніс його до місця свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , де почав їх зберігати з метою подальшого збуту. Таким чином, ОСОБА_5 незаконно придбав, переніс та зберігав бойові припаси без передбаченого законом дозволу.

Продовжуючи злочинний умисел, на початку червня 2022 року, в вечірній час доби (більш точну дату та час встановити не представилось можливим), ОСОБА_5 зустрів свого знайомого ОСОБА_7 , де в ході бесіди запропонував останньому придбати у нього патрони, на що ОСОБА_7 погодився, таким чином ОСОБА_5 з ОСОБА_7 домовились щодо продажу наявних у ОСОБА_5 боєприпасів.

28 липня 2022 року об 11.35 годині ОСОБА_5 , знаходячись неподалік недобудованої будівлі, яка розташована на земельній ділянці з геолокацією 48.6285378, 35.2463964, поблизу АДРЕСА_4 , продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел, за дві тисячі гривень умисно незаконно збув ОСОБА_7 патрони калібру 5,45 мм в кількості 300 штук.

28 липня 2022 року в ході проведення санкціонованого обшуку домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , було виявлено та вилучено металевий ящик, всередині якого знаходилися 780 патронів калібру 5,45 мм, які розподілені на 26 пачок по 30 штук у кожній, що є бойовими.

Таким чином, дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч.1 ст. 263 КК України, тобто придбання, носіння, зберігання, збут боєприпасів без передбаченого законом дозволу.

17.06.2022 року вказаний факт, внесено до ЄРДР за №0000528 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

28.07.2022 року об 11.50 годині ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

28.07.2022 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «О`Хара проти Сполученого Королівства», доведеність наявності обґрунтованої підозри у вчинені кримінального правопорушення на момент вирішення питання про застосування запобіжного заходу має відповідати стандарту «розумна підозра».

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, відображеної у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що саме особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення «Мюррей проти Сполученого Королівства», «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства»).

У главі 18 Кримінального процесуального кодексу України визначено заходи процесуального примусу, які застосовуються до підозрюваного з метою забезпечення його належної процесуальної поведінки, а також детально регламентовано порядок їх застосування.

У відповідності до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення.

Достатність доказів для підозри ОСОБА_5 , підтверджується зібраними у кримінальному провадженні матеріалами: протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 30.06.2022 року; пред`явленням по фото особи ОСОБА_5 свідку ОСОБА_8 від 18.07.2022 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 17.06.2022 року; пред`явленням по фото особи ОСОБА_5 свідку ОСОБА_7 від 18.07.2022 року; протоколом огляду предмета від 28.07.2022 року, а саме: купюри, які будуть використовуватися при оперативній закупівлі; протоколом огляду предмета від 28.07.2022 року, а саме: патронів в кількості 300 штук; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 28.07.2022 року; протоколом затримання ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України від 28.07.2022 року, в ході якого вилучено купюри, які використовувалися при оперативній закупівлі; протоколом обшуку від 28.07.2022 року; протоколом слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_5 від 28.07.2022 року.

В ході досудового розслідування встановлено ризики, передбачені п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України.

Про його наявність свідчить те, що ОСОБА_5 суспільно-корисною працею не займається, офіційно джерела доходу не має, не одружений, малолітніх дітей на утриманні не має, у зв`язку з чим стійкі соціальні зв`язки у нього відсутні.

На теперішній час ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України віднесене до категорії тяжких, за яке передбачена реальна міра покарання у вигляді позбавлення волі строком від трьох до семи років, а тому тяжкість покарання, яке може бути призначено ОСОБА_5 , у разі визнання його винним, останній може ухилятися від органів досудового розслідування та суду.

Про наявність ризику, передбаченого у п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні встановлені свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які мешкають в одному населеному пункті з підозрюваним ОСОБА_5 , та які ще не допитані безпосередньо судом в ході судового розгляду. Враховуючи викладене та розуміючи тяжкість покарання, яке може бути призначене судом у разі визнання ОСОБА_5 винуватим у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, підозрюваний, перебуваючи на свободі, матиме реальну можливість незаконно впливати на свідків та змусити їх змінити свої показання з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти вказаним ризикам, оскільки їх уникнення за наведених обставин можливо лише через обмеження свободи пересування підозрюваного шляхом тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити з підстав, зазначених у клопотанні. Також прокурор зазначив, що застосування більш м`яких запобіжних заходів до ОСОБА_5 для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, є недостатніми та недоцільними, оскільки вони не можуть забезпечити виконання ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків.

Захисник ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу своєму підзахисному у вигляді тримання під вартою, просив застосувати йому більш м`який запобіжний захід.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав думку свого захисника.

Дослідивши клопотання та надані письмові докази, вислухавши обґрунтування прокурора, захисника, підозрюваного, слідчий суддя прийшла до таких висновків.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, яке віднесено законом до категорії тяжких, виходячи з наявних доказів, а саме: копією витягу з кримінального провадження, внесеного 17.06.2022 року до ЄРДР за № 0000528, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України; копією протоколу допиту свідка ОСОБА_7 від 17.06.2022 року; копією протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.07.2022 року; копією протоколу допиту свідка ОСОБА_8 від 30.06.2022 року; копією протоколу пред`явлення для впізнання за фотознімками від 18.07.2022 року; копією протоколу огляду предмету, а саме грошових коштів, від 28.07.2022 року; копією протоколу огляду предмету, а саме спортивної сумки, від 28.07.2022 року; копією протоколу допиту свідка ОСОБА_7 від 28.07.2022 року; копією протоколу затримання ОСОБА_5 від 28.07.2022 року; копією проведення слідчого експерименту від 28.07.2022 року; копією протоколу обшуку від 28.07.2022 року; копією повідомлення про підозру ОСОБА_5 від 28.07.2022 року; копією протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 28.07.2022 року.

При розгляді письмових доказів, наданих прокурором в підтвердження клопотання, зазначених вище, слідчий суддя вважає на підставі ст. 178 КПК України їх вагомими та обґрунтованими. У відповідності до рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Фокс, Камбел і Харлі проти Сполученого Королівства», вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення. Тому слідчий суддя вважає, що існують всі підстави вважати підозру ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, обґрунтованою.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу ОСОБА_5 , слідчий суддя враховує, що вказаний у клопотанні слідчого існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Про наявність зазначеного ризику свідчить те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років. Тому, з урахуванням вищевикладеного, а також, розуміючи можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на тривалий строк за скоєне кримінальне правопорушення, ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

При застосуванні підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, не було доведено а ні прокурором під час судового розгляду, а ні слідчим у клопотанні. Тому і на даний час даний ризик не існує.

Слідчий суддя при вирішенні питання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім наявності ризику, зазначеного вище, на підставі наданих слідчим матеріалів, оцінила в сукупності інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме те, що ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, віднесеного законом до категорії тяжких, що вказує на негативну репутацію останнього; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється.

Оцінюючи вищевказані обставини, слідчий суддя також приймає до уваги у розумінні практики ЄСПЛ те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. Все наведене раніше, на думку слідчого судді, неодмінно свідчить про наявність підстав для застосування підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

На підставі ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п. 1 та 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, але не доведе обставини, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність п. 1 та 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме те, що у відношенні ОСОБА_5 наявна обґрунтована підозра у вчиненні ним кримінального правопорушення та наявні достатні підстави вважати, що існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Однак прокурором не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаному ризику.

Слід зауважити, що національне законодавство України та практика Європейського суду з прав людини неодноразово зазначали, що запобіжний захід є лише заходом забезпечення кримінального провадження та не має бути вже визначеною мірою покарання у кримінальному провадженні.

Так, п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» визначає, що після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому судді, суду у разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику.

Прокурором в судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу обґрунтовується лише наявністю ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Оцінюючи таке обґрунтування прокурора, слідчий суддя вважає, що практика Європейського Суду з прав людини в повній мірі заперечує таке обґрунтування. Тому слідчий суддя вважає, що до ОСОБА_5 повинно бути застосовано більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі.

З урахуванням вищенаведених обставин, слідчий суддя вважає, що застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту забезпечить виконання ним процесуальних обов`язків. Слідчий суддя також враховує обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , тому вважає, що до ОСОБА_5 повинно бути застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово.

У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 202 КПК України у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваний, обвинувачений, який був затриманий, негайно доставляється до місця проживання і звільняється

з-під варти, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло в період з 21.00 години до 05.00 години кожного дня.

Крім того, слідчий суддя вважає, що на ОСОБА_5 повинні бути покладені обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 183, 196 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю м. Новомосковська Дніпропетровської області, громадянину України - застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту, строком до 22 вересня 2022 року включно.
Покласти на ОСОБА_5 , строком на два місяці, наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого Новомосковського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, прокурора Новомосковської окружної прокуратури та суду за першою вимогою;

- не відлучатися з місця реєстрації та фактичного проживання, тобто: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду в період з 21.00 години до 05.00 години кожного дня;

Контроль за поведінкою підозрюваного ОСОБА_5 , який перебуває під домашнім арештом, покласти на слідчого Новомосковського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 ..

Копію ухвали направити для виконання начальникові Новомосковського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, прокуророві Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1