Справа № 675/147/22
Провадження № 1-о/675/1/2022
У Х В А Л А
"09" травня 2022 р. м. Ізяслав

Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізяслав у режимі відеоконференції спільне клопотання засудженого ОСОБА_4 та його адвоката ОСОБА_5 , про перегляд судового рішення (ухвали) за виключними обставинами, -
в с т а н о в и в :
У січні 2022 року, захисник - адвокат ОСОБА_5 , спільно з засудженим ОСОБА_4 звернулися до Ізяславського районного суду Хмельницької області з заявою про перегляд судових рішень за виключною обставиною, в якій просили переглянути за виключними обставинами ухвалу Ізяславського районного суду Хмельницької області від 27 квітня 2021 року, ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 29 липня 2021 року по справі № 675/583/2021, скасувавши їх, та постановити нову ухвалу за якою задовольнити клопотання ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, заміну невідбутої частини покарання більш м`яким або звільнення на підставі вироку суду.

В обґрунтування вказаної заяви зазначають, що обставиною, яка є виключною і могла вплинути на ухвалу Ізяславського районного суду Хмельницької області від 27 квітня 2021 року, якою ОСОБА_4 було відмовлено у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, заміну невідбутої частини покарання більш м`яким або звільнення на підставі вироку суду, але була невідома і не могла бути відома вищезазначеному суду Рішення Другого Сенату Конституційного Суду України від 16.09.2021 року № 6-р (ІІ)/2021, у справі за конституційними скаргами ОСОБА_6 щодо відповідності Конституції України (конституційності) частини першої статті 81, частини першої статті 82 Кримінального кодексу України, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 щодо відповідності Конституції України (конституційності) частини першої статті 82 Кримінального кодексу України та за конституційною скаргою ОСОБА_9 щодо відповідності Конституції України (конституційності) частини першої статті 81 Кримінального кодексу України (справа про перегляд вироку особі, караній на довічне позбавлення волі), яким було визнано неконституційним ч. 1 ст. 81 та ч. 1 ст. 82 Кримінального кодексу України, які раніше унеможливлювали застосування до довічно засуджених умовно-дострокового звільнення, а також констатувало невідповідність покарання у вигляді довічного позбавлення волі без перспективи звільнення (з мотивів виправлення, а не помилування) таким, що не відповідає ст. 28 Конституції України, та ст. 3 Європейської Конвенції з прав людини 1950 року.

Таким чином вважають, що якби це рішення Конституційного Суду України було відомо вищезазначеним судам при постановлені ухвали Ізяславського районного суду Хмельницької області від 27 квітня 2021 року, то зазначений суд не зміг би відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, заміну невідбутої частини покарання більш м`яким або звільнення на підставі вироку суду, оскільки з огляду на Рішення Конституційного Суду України від 16.09.2021 року № 6-р (ІІ)/2021, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), ч. 1 ст. 81, ч. 1 ст. 82 КК України в тім, що вони унеможливлюють їх застосування до осіб, яких засуджено до відбування покарання у вигляді довічного позбавлення волі.

В судовому засіданні захисник адвокат ОСОБА_5 підтримав заяву про перегляд судових рішень за виключною обставиною, з підстав зазначених в ній та просив переглянути за виключною обставиною ухвалу Ізяславського районного суду Хмельницької області від 27 квітня 2021 року, по справі № 675/583/2021, скасувавши її, та постановити нову ухвалу за якою задовольнити клопотання ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, заміну невідбутої частини покарання більш м`яким або звільнення на підставі вироку суду.

Засуджений ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав позицію свого захисника.

Прокурор ОСОБА_3 проти задоволення клопотання заперечив, посилаючись на відсутність в національному законодавстві механізму звільнення осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, від відбування покарання умовно-достроково або заміни їм невідбутої частини покарання більш м`яким.
Заслухавши засудженого, його захисника, прокурора, дослідивши матеріали заяви про перегляд вироку за виключною обставиною, з доданими до неї документами, суд приходить до наступного висновку.

ОСОБА_4 засуджений вироком Окружного суду Округу Бекес від 21 березня 2002 року та Вищого Суду м.Сегед від 21 серпня 2003 року за ст.166 секція (1) btk та за секцією (2), підпункти a, b, f Кримінального кодексу Угорщини до довічного позбавлення волі з можливістю умовного звільнення на поруки не раніше ніж через 20 років з обов`язковим видворенням за межі Республіки Угорщина.
Постановою Апеляційного суду Закарпатської області від 26 вересня 2007 року вирок Окружного суду Округу Бекес від 21 березня 2002 року та Вищого Суду м.Сегед від 21 серпня 2003 року визнаний. ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого п.п.1, 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, призначено покарання у виді довічного позбавлення волі без конфіскації майна з можливістю умовного звільнення на поруки не раніше ніж через 20 років. Строк відбуття покарання ОСОБА_4 обчислюється з 8 грудня 1999 року.
Ухвалою Колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 20 грудня 2007 року постанову апеляційного суду Закарпатської області від 26 вересня 2007 року щодо ОСОБА_4 змінено, виключено з неї висновок про визнання ОСОБА_4 винним у вчиненні злочину. Визнано вирок Окружного суду округу Бекес від 21 березня 2002 року та Вищого суду м. Сегед від 21 серпня 2003 року щодо ОСОБА_4 Приведено цей вирок у відповідність з Кримінальним кодексом України (в редакції 2001 року), за яким ОСОБА_4 вважається засудженим за п.п. 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України до довічного позбавлення волі без конфіскації майна з можливістю умовного звільнення на поруки не раніше ніж через 20 років. В решті постанова апеляційного суду залишена без змін.
Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 17 серпня 2016 року на підставі ст. 72 ч. 5 КК України ОСОБА_4 зараховано в строк покарання строк тримання під вартою як запобіжний захід з 08 грудня 1999 року по 21 серпня 2003 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 26 червня 2018 року (з урахуванням ухвали цього ж суду від 13.05.2020 року про виправлення описки) на підставі ст. 72 ч. 5 КК України ОСОБА_4 зараховано до строку покарання строк попереднього ув`язнення з 08 травня 2007 року по 20 грудня 2007 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Відповідно до довідки про заохочення та стягнення від 02.11.2020 року та характеристики, затвердженої начальником ДУ «Замкова виправна колонія (№58)» та погодженої головою спостережної комісії при Ізяславській РДА 02.11.2020 року, ОСОБА_4 характеризується посередньо, не заохочувався, 15 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, останні рази в 2019 році. Стягнення погашені на даний час.
Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 27 квітня 2021 року,клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, заміну невідбутої частини покарання більш м`яким або звільнення на підставі вироку суду залишено без задоволення.
Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду від 29 липня 2021 року, ухвалу Ізяславського районного суду Хмельницької області від 27 квітня 2021 року залишено без змін, а апеляційні скарги засудженого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 без задоволення.
Відповідно до ухвали другої колегії суддів Другого Сенату Конституційного Суду України від 05 жовтня 2021 року відмовлено у відкритті конституційного провадження у справі за конституційною скаргою ОСОБА_4 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ч. 1 ст. 81, ч. 1 ст. 82 КК України та абзаців першого, другого ст. 152, ч. 3 ст. 154 КВК України на підставі п. 6 ст. 625 Закону України «Про Конституційний Суд України» - наявність рішення Конституційного Суду України щодо того самого предмета конституційної скарги.

Другий Сенат Конституційного Суду України у справі за конституційними скаргами ОСОБА_6 щодо відповідності Конституції України (конституційності) ч. 1 ст. 81, ч. 1 ст. 82 КК України, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 щодо відповідності Конституції України (конституційності) ч. 1 ст. 82 КК України та за конституційною скаргою ОСОБА_9 щодо відповідності Конституції України (конституційності) ч. 1 ст. 81 КК України (справа про перегляд вироку особі, караній на довічне позбавлення волі) від 16 вересня 2021 року, № 6-р(II)/2021, справа № 3-349/2018 (4800/18, 1328/19, 3621/19, 6/20), вирішив: 1. Визнати такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), ч. 1 ст. 81, ч. 1 ст. 82 КК України в тім, що вони унеможливлюють їх застосування до осіб, яких засуджено до відбування покарання у вигляді довічного позбавлення волі. 2. Зобов`язати Верховну Раду України невідкладно привести нормативне регулювання, установлене ст. ст. 81, 82 КК України, у відповідність до Конституції України та цього Рішення. 3. Рішення Конституційного Суду України є обов`язковим, остаточним та таким, що не може бути оскаржено. Рішення Конституційного Суду України підлягає опублікуванню у Віснику Конституційного Суду України.

ОСОБА_4 засуджений за п. п. 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України санкція якої передбачає покарання у виді довічного позбавленням волі. Вказана норма не визнана неконституційною.

За змістом п. 1 ч. 3 ст. 459 КПК України установлення неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення є виключною обставиною за умови застосування судом відповідних норм при вирішенні конкретної справи.

Перегляд за нововиявленими або виключними обставинами є надзвичайним (екстраординарним) переглядом судових рішень у виняткових випадках, коли після завершення розгляду кримінальної справи в звичайному порядку (в судах першої, апеляційної і касаційної інстанції) виявлені обставини, що могли суттєво вплинути на прийняті судові рішення, і внаслідок завершення кримінального провадження, розгляд цих обставин у звичайному порядку кримінального провадження став недоступним.

Рішенням Другого сенату Конституційного Суду України від 16 вересня 2021 року № 6-р(ІІ)/2021, на яке заявник посилається як на підставу своїх вимог, не констатовано невідповідності Основного Закону тих кримінально-правових норм, що встановлюють довічне позбавлення волі як вид покарання.

Згаданим рішенням визнано неконституційними положення ч. 1 ст. 81 і ч. 1 ст. 82 КК України у зв`язку з неможливістю умовно-дострокового звільнення від відбування цього заходу примусу і заміни невідбутої його частини більш м`яким.

З огляду на вказане судом переглядається ухвала Ізяславського районного суду від 27.04.2021, виключно з підстав та висновків предметом яких було винесено рішення Конституційного Суду України від 16 вересня 2021 року № 6-р(ІІ)/2021, щодо можливості застосування до ОСОБА_4 умовно-дострокового звільнення від відбування цього заходу примусу або заміни невідбутої його частини покарання більш м`яким.

У своєму рішенні Конституційний Суд України зобов`язав Верховну Раду України усунути невідповідність окремих положень Кримінального кодексу України Основному Закону шляхом запровадження правового механізму, здатного забезпечити реалістичну перспективу звільнення осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, від подальшого відбування такого покарання шляхом унормування порядку заміни довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням або умовно-дострокового звільнення.

У зазначеному рішенні Конституційного Суду України не поставлено під сумнів конституційність призначення обвинуваченим такого виду покарання, як довічне позбавлення волі.

Також слід зазначити, що Рішенням Конституційного Суду України від 16 вересня 2021 року № 6-р(ІІ)/2021 визнано неконституційними положення ч. 1 ст. 81, ч. 1 ст. 82 КК України, в тім, що вони унеможливлюють їх застосування до осіб, яких засуджено до відбування покарання у виді довічного позбавлення волі. Цим же Рішенням зобов`язано Верховну Раду України невідкладно привести нормативне регулювання, установлене статтями 81, 82 КК України, у відповідність до Конституції України та цього Рішення.

Таке Рішення Конституційний Суд України постановив з метою реалізації статей 3, 23, 28 Конституції України та приведення Кодексу у відповідність до Конституції України та зазначив, що обов`язком Верховної Ради України є законодавчо забезпечити реалістичну перспективу звільнення осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, від подальшого відбування такого покарання шляхом унормування порядку заміни довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням або умовно-дострокового звільнення.

Удосконалення нормативно-правових актів шляхом прийняття законів, внесення до них змін та доповнень є прерогативою законодавчої влади і не належить до повноважень суду будь-якої інстанції. Єдиним органом законодавчої влади в Україні є Верховна Рада України, повноваженнями якої охоплюється внесення змін до чинного законодавства України.

Тому виконання вищевказаних приписів Конституційного Суду України має бути здійснено шляхом внесення Верховною Радою України змін до норм права, котрі регулюють питання умовно-дострокового звільнення від відбування покарання та заміну його невідбутої частини більш м`яким, з метою поширення їх дії на такий вид покарання, як довічне позбавлення волі.

Суди не вправі втручатися в діяльність державних органів та органів місцевого самоврядування при здійсненні ними функцій та повноважень, визначених законодавством, не вправі переймати на себе функції суб`єктів владних повноважень, оскільки чинним законодавством України суди не наділені правом створювати норми права, а наділені лише компетенцією перевіряти уже створені норми права на їх відповідність вищестоящим в ієрархії нормативно-правовим актам.

Таким чином, немає передбачених ч. 3 ст. 459 КПК України підстав для здійснення судом процедури перегляду судових рішень за виключними обставинами, а доводи ОСОБА_4 та його захисника про протилежне є неприйнятними.

Керуючись ст. ст. 3, 31, 33, 429, 459-467, 369-372, 392 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :
Спільне клопотання засудженого ОСОБА_4 та його адвоката ОСОБА_5 , про перегляд судового рішення (ухвали) за виключними обставинами залишити без задоволення.
Ухвала суду може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим протягом семи днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1