Справа № 541/1426/22
Провадження № 1-кп/541/182/2022
У Х В А Л А

27 вересня 2022 року

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілих ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене 11.05.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000254 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень кваліфікованих по ч.2 ст. 127, ст. 128, ч. 3 ст. 357, ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст.185 КК України, та ОСОБА_7 по ч. 2 ст. 127 КК України,

в с т а н о в и в:

У зв`язку із оголошенням перерви в судовому розгляді, прокурор подав письмові клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинувачених.

Клопотання мотивоване наявністю ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, можливістю переховуватися обвинуваченими від суду, впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, вчиняти інші дії з метою перешкоджання кримінальному провадженню.

Адвокат ОСОБА_5 просила відмовити у задоволенні клопотання, застосувати більш м`які запобіжні заходи. Свої заперечення вона мотивували тим, що ризики, на які посилається прокурор, не доведені, її підзахисний має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання. Окрім того адвокат вказувала на необґрунтованості позиції обвинувачення щодо неможливості застосувати інші більш м`які запобіжні заходи.

Обвинувачений ОСОБА_6 також просив не продовжувати дію тримання під вартою та обрати йому запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту, що за забезпечить йому можливість продовжити приймати участь у складі територіальної оборони Миргорода, допомогти матері, яка залишилась сама. Даний захід в повній мірі забезпечить виконання обов`язків покладених на нього Кримінальним процесуальним кодексом та судом.

З`ясувавши думку учасників провадження щодо заявленого клопотання, вивчивши матеріали провадження у межах заявлених клопотань, суд приходить до наступного.

Частиною 3 ст. 331 КПК України визначено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

З обвинувального акту вбачається, що обвинувачені обвинувачуються у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, які відповідно до класифікації передбаченої статтею 12 КК України, відносяться до тяжких злочинів, покарання за які Кримінальним кодексом України передбачено у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років позбавлення волі. Окрім того злочини які інкриміновані обвинуваченим мають підвищену суспільну небезпеку, так як вчинялись шляхом посягання на здоров`я та життя людей.

Суд при прийнятті рішення бере до уваги висновки Європейського суду з прав людини, згідно з яким суворість передбаченого покарання та наявність судимостей є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів, та те що тримання під вартою є виправданим у тому випадку, якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

Згідно інформації вказаної в обвинувальному акті обвинувачений ОСОБА_6 не судимий однак обвинувачений ОСОБА_8 є судимими і інкриміноване йому правопорушення вчинене в період іспитового строку встановленого вироком Миргородського міськрайонного суду від 07.04.2022 .

Оцінивши в сукупності вказані обставини, суд вважає, що обвинувачені можуть переховуватись від суду з метою уникнути постановлення остаточного рішення по справі, а інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть бути спів мірними з метою усунення даного ризику. В зв`язку із тим, що в ході судового провадження не допитані всі свідки, що вказує на наявність ризику впливу будь-кого з обвинувачених на вказаних осіб, що може істотно вплинути на об`єктивність встановлення обставин судом. Тому суд приходить до переконання про наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи мету застосування запобіжного заходу, яка полягає в забезпеченні виконанні обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків, встановлення судом існування ризиків, які були підставою для обрання запобіжного заходу обвинуваченим, суд приходить до переконання, що застосування більш м`яких запобіжних заходів для виконання завдань кримінального судочинства, визначених ст. 2 КПК України, буде недостатнім. Тому вважає що підстав для зміни обвинуваченим запобіжного заходу на більш м`який немає, отже необхідно продовжити строк дії обраного запобіжного заходу на 60 днів, задовольнивши клопотання прокурора.

Одночасно з продовженням запобіжного заходу у виді триманням під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , суд вважає за можливе визначити заставу, як альтернативний запобіжний захід, в порядку ч. 3, 4 ст. 182 КПК України, встановивши її в розмірі достатньому, у співставленні з існуючими ризиками та даними про обвинуваченого, а саме : грошову суму в розмірі двадцяти п`яти розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. 331 КПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Задовольнити клопотання прокурора Полтавської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_3 про продовження обвинуваченому строку тримання під ватрою.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на 60 днів з дня постановлення даної ухвали до 25.11.2022 року включно.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 заставу в розмірі 25 (двадцяти п`яти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 65000 (шістдесят п`ять тисяч) гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок (Отримувач: ТУ ДСА України в Полтавській області ; МФО:820172 Банк: Державна казначейська служба України м. Києва; Рахунок у форматі IBAN р/р UA0015950)

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом строку дії ухвали.

У разі внесення застави зобов`язати обвинуваченого після звільнення з-під варти прибувати за кожною вимогою до суду протягом строку дії запобіжного заходу у вигляді застави.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на обвинуваченого, у разі внесення застави, наступні обов`язки:

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілими у кримінальному провадженні.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави на депозитний рахунок ТУ ДСАУ в Полтавській області, має бути наданий уповноваженій службовій особі Полтавської установи виконання покарань УДПтС в Полтавській області.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Полтавської установи виконання покарань УДПтС в Полтавській області негайно має здійснити розпорядження про звільнення обвинуваченого з - під варти та повідомити усно і письмово Миргородський міськрайонний суд Полтавської області.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні застави обов`язки, застава звертається в дохід держави.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали може бути включено до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною 1 статті 392 КПК України.

Ухвала набирає законної сили негайно.

СуддяОСОБА_1