Справа № 545/1831/22
Провадження № 1-кс/545/71/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.06.2022 року Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

слідчого судді - - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Полтавського районного суду Полтавської області в м. Полтава в режимі відеоконференцзв`язку з Нововодолазьким районним судом Харківської області, клопотання ст. слідчого СВ ВП № 3 Харківського РУП № 1 ГУ НП в Харківській області ОСОБА_5 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця СРСР Тамбовської області, Мічурінського району, м. Мічурінськ, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у кримінальному провадженні №0000188 від 10.02.2022, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, у межах строку досудового розслідування кримінального провадження, -

в с т а н о в и в:

Розпорядженням Голови Верховного Суду від 08.03.2022 № 2/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану змінено територіальну підсудність судових справ Харківського районного суду Харківської області та визначено територіальну підсудність справ цього суду Полтавському районному суду Полтавської області.

07.06.2022 року до Полтавського районного суду Полтавської області надійшло клопотання ст. слідчого СВ ВП № 3 Харківського РУП № 1 ГУ НП в Харківській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , про продовжити строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000188 від 10.02.2022, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, у межах строку досудового розслідування кримінального провадження.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 10 лютого 2929 року приблизно о 16:00 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи у м. Харків, зустрівся зі свої товаришем по роботі ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з ким вони разом працювали на одному підприємстві.

Після зустрічі вказані особи разом поїхали до дому ОСОБА_8 , користуючись громадським транспортом та приїхали в смт. Пісочин, Харківського району, Харківської області. Знаходчиись в даному населеному пункті ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , близько 18 год. 00 хв. прийшли за місцем мешкання останнього, а саме до житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

Знаходячись у вказаному домоволодінні між ОСОБА_6 , та ОСОБА_7 , виникла конфліктна ситуація, яка переросла в сварку, під час якої у ОСОБА_6 , на грунті виниклих неприязних відносин, раптово виник умисел на умисне вбивство ОСОБА_7 . З цією метою ОСОБА_6 , достав із своєї сумку кухонний ніж, кий вирішив застосувати як знаряддя вбивства, і коли ОСОБА_7 , під час сварки повернувся до нього спиною, ОСОБА_6 , керуючись неприязним мотивом відносно ОСОБА_7 , діючи умисно з метою протиправного заподіянні смерті ОСОБА_7 , скориставшись ситуацією, що останній стоїть спиною та не бачить його дії, наніс ОСОБА_7 , один удар ножем в область спини, та витяг ніж з тіла потерпілого.

Після чого ОСОБА_7 , повернувся до ОСОБА_6 , та став кричати, в відповідь на це ОСОБА_6 , злякавшись вчиненим ним дім, вибіг з його дому та таким чином втік з місця скоєння злочину. Після чого ОСОБА_7 , зміг зателефонувати своїй матері, якій повідомив про ножове поранення, та через декілька хвилин помер в своєму будинку, причиною його смерті стало ножове поранення яке йому спричинив ОСОБА_6 .

Так, 11 лютого 2022 року фактично о 10 годині 50 хвилин за підозрою у скоєнні вказаного злочину, і згідно до ст. 208 КПК України 11 лютого 2021 о 13 годині 51 хвилин був затриманий ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець СРСР Тамбовської області, Мічурінського району, м. Мічурінськ, громадянин України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

11 лютого 2022 року ОСОБА_6 , було повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, під час допиту в якості підозрюваного, ОСОБА_6 провину свою визнав та дав свідчення по суті повідомленої йому підозри.

11 лютого 2022 року відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно ухвали слідчого судді Харківського районного суду Харківської області було обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківській слідчий ізолятор строком до 11 квітня 2022 року.

Під час досудового слідства були виконані необхідні слідчі дії, але при цьому не були отримані висновки вищевказаних експертиз, у зв`язку з чим 11.04.2022 року керівником Харківської окружної прокуратури Харківської області строк досудового розслідування було продовжено до 11.05.2022 року, а також було продовжено строк застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 11.05.2022 року.

В подальшому строк досудового слідства по кримінальному №0000188 від 10.02.2021 за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України першим заступником керівника Харківської обласної прокуратури Харківської області було продовжено до 11.07.2022 року.

Крім того в межах строку досудового розслідування по кримінальному №0000188 від 10.02.2021 за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України строк застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було продовжено до 10.06.2022 року.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Так, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, тобто у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від семи до п`ятнадцяти років, він офіційно ніде не працевлаштований, тобто в нього відсутні міцні соціальні зв`язки, у зв`язку з чим без застосування запобіжного заходу до нього, ОСОБА_6 може покинути територію Харківської області та переховуватись від органів досудового розслідування та суду, таким чином намагаючись уникнути кримінальної відповідальності. В даному випадку існує ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме переховування від органів досудового розслідування та суду.

Зважаючи на те, що суд досліджує докази безпосередньо і судовий розгляд у провадженні ще не розпочатий, а ОСОБА_6 обізнаний про місце мешкання потерпілої та свідків, то з метою уникнення кримінальної відповідальності, він може вчинити дії, спрямовані на здійснення незаконного психологічного або навіть фізичного впливу на потерпілу та свідків, які викривають його у вчиненні правопорушення. В даному випадку існує ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме незаконний вплив на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Враховуючи характер та обставини правопорушення, яке йому інкримінується, дані про особу ОСОБА_6 , який офіційно не працевлаштований, а відтак і не має джерел для забезпечення своєї життєдіяльності, підозрюваний може, незважаючи на притягнення його до кримінальної відповідальності, вчинити новий злочин, що підтверджує існування ризику, передбачений п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме вчинення інших кримінальних правопорушень.

Відтак, ризики, необхідність запобігання яким стала підставою для застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зникли та не зменшилися, і, зважаючи на викладені факти, виправдовують тримання підозрюваного під вартою.

При цьому, саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на даній стадії кримінального процесу в повній мірі відповідає меті його застосування забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Наведене свідчить також і про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, оскільки такі заходи не зможуть сприяти здійсненню завдань кримінального провадження щодо здійснення захисту особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.

Прокурор у судовому засіданні прохав продовжити строк застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ОСОБА_6 інкримінується вчинення особливо тяжкого злочину, за який за законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

Також, продовжує існувати ризик того, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки він не має легальних джерел існування, а йому інкримінується вчинення умисного убивства з корисливих мотивів, тобто наявний ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також прокурор прохав врахувати, що підозрюваний не має стійких соціальних зв`язків, може незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Зазначене свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Таким чином прокурор вважає, що на теперішній час продовжують існувати ризики які передбачені ст. 177 КПК України, зокрема: п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, - переховування від органів досудового розслідування та суду, п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення.

Підозрюваний ОСОБА_6 у судове засідання не доставлений відеоконференцзв`язок з ним не представилось за можливе провести, оскільки останній перебуває в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» від адміністрації якої надійшло офіційне повідомлення про відсутність будь-якої технічної можливості як провести відеоконференцзв`язок так і іншими технічним чином забезпечити участь обвинуваченого у судовому засіданні. До суду також адміністрацією слідчого ізолятора надано розписку підозрюваного ОСОБА_6 про вручення йому копії клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою.

Захисник підозрюваного ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечив щодо продовження застосування до його підзахисного запобіжного заходу у виді тримання під вартою та вказав, що прокурором не доведено належними доказами наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України щодо підозрюваного, який одружений та не притягувався ні до кримінальної ні до адміністративної відповідальності та на даний час відсутній висновок судмедекспертизи щодо причин смерті потерпілого а тому прохав змінити обраний запобіжний захід на більш м`який у виді домашнього арешту.

Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали справи в межах заявленого клопотання, суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, в тому числі, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки, при цьому ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Поряд з цим, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З матеріалів кримінального провадження, вбачається, що 11 лютого 2022 року відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно ухвали слідчого судді Харківського районного суду Харківської області було обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківській слідчий ізолятор строком до 11 квітня 2022 року, який в подальшому було продовжено до 10.06.2022 року.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Так, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, тобто у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від семи до п`ятнадцяти років, він офіційно ніде не працевлаштований, тобто в нього відсутні міцні соціальні зв`язки, у зв`язку з чим без застосування запобіжного заходу до нього, ОСОБА_6 може покинути територію Харківської області та переховуватись від органів досудового розслідування та суду, таким чином намагаючись уникнути кримінальної відповідальності. В даному випадку існує ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме переховування від органів досудового розслідування та суду.

Зважаючи на те, що суд досліджує докази безпосередньо і судовий розгляд у провадженні ще не розпочатий, а ОСОБА_6 обізнаний про місце мешкання потерпілої та свідків, то з метою уникнення кримінальної відповідальності, він може вчинити дії, спрямовані на здійснення незаконного психологічного або навіть фізичного впливу на потерпілу та свідків, які викривають його у вчиненні правопорушення. В даному випадку існує ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме незаконний вплив на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Враховуючи характер та обставини правопорушення, яке йому інкримінується, дані про особу ОСОБА_6 , який офіційно не працевлаштований, а відтак і не має джерел для забезпечення своєї життєдіяльності, підозрюваний може, незважаючи на притягнення його до кримінальної відповідальності, вчинити новий злочин, що підтверджує існування ризику, передбачений п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме вчинення інших кримінальних правопорушень.

Відтак, ризики, необхідність запобігання яким стала підставою для застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зникли та не зменшилися, і, зважаючи на викладені факти, виправдовують тримання підозрюваного під вартою.

При цьому, саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на даній стадії кримінального процесу в повній мірі відповідає меті його застосування забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Інших об`єктивних даних щодо спростування наданої характеристики особи обвинуваченого суду не представлено.

Отже, враховуючи вище викладене, з урахуванням фактичних обставин кримінального провадження у їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність прокурором обставин, передбачених ст. 194 КПК України, а саме: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а також наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Такі висновки суду ґрунтуються на наданих доказах, які свідчать про вчинення особливо тяжкого злочину, що само по собі може спровокувати спробу підозрюваним переховуватись від суду, дані про особу підозрюваного, що підтверджує високий ризик вчинення нового злочину.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для застосування запобіжного заходу, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не застосувавши запобіжний захід. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

Одночасно, суд враховує, що відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2011 у справі «Марченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України встановлено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею. Тобто, у вказаній нормі йдеться про випадки вчинення насильницьких злочинів, пов`язаних з посяганням на життя або здоров`я людини, які є найвищою соціальною цінністю відповідно до ч. 1ст. 3 Конституції України.

Враховуючи, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, даний злочини відноситься до насильницьких злочинів, пов`язаних з посяганням на життя або здоров`я людини, які є найвищою соціальною цінністю відповідно до ч. 1 ст. 3 Конституції України, суд вважає за можливе не визначати розмір застави підозрюваному.

Враховуючи встановлені обставини і ризики, суд вважає, що вони в даний час свідчать про неможливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 більш м`яких видів запобіжного заходу, що передбачені ч.1 ст.176 КПК України, так як жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вище зазначеним ризикам, а тому строк тримання під вартою слід продовжити у межах строку досудового розслідування.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 182-183 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в :

Клопотання ст. слідчого СВ ВП № 3 Харківського РУП № 1 ГУ НП в Харківській області ОСОБА_5 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000188 від 10.02.2022, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, у межах строку досудового розслідування кримінального провадження задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у межах строку досудового розслідування кримінального провадження №0000188 від 10.02.2022, тобто до 04.08.2022 року включно.

Копію ухвали направити до Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» - для виконання.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1