Справа № 755/8737/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" вересня 2022 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0009436 від 12.10.2018 року, за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, розлученого, який має на утриманні малолітнього сина, 2012 року народження, із середньою спеціальною освітою, працюючого директором ТОВ «Спортивний клуб БАРС», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

У січні - на початку лютого 2018 року у ТОВ «Спортивний клуб БАРС», директором та власником якого являється ОСОБА_3 , почалися фінансові проблеми у комерційній діяльності, що у свою чергу вплинуло на виникнення значних боргів. Розуміючи, що діяльність товариства є не рентабельною, доходів від комерційної діяльності не надходить, ОСОБА_3 , звернувся до свого товариша ОСОБА_6 з пропозицією вкласти грошові кошти у розвиток його спортивного клубу БАРС з подальшою перспективою отримати 50% від прибутку товариства до кінця березня 2018 року, на що ОСОБА_6 відмовив йому, оскільки не мав достатньої суми, проте сказав, що дізнається у своїх знайомих, що можливо когось зацікавить дана пропозиція.
Приблизно 10-12 лютого 2018 року, ОСОБА_6 організував зустріч за адресою: АДРЕСА_2 та познайомив між собою свого товариша ОСОБА_5 та ОСОБА_3 . У процесі розмови, ОСОБА_3 заздалегідь розуміючи, що діяльність ТОВ «Спортивний клуб БАРС» є збитковою та не перспективною, а також на рахунках клубу наявні значні борги, не маючи наміру повернути гроші, не попередивши про це ОСОБА_5 запропонував йому вкласти грошові кошти у сумі 80 000 гривень у розвиток та функціонування діючих секцій клубу БАРС, що йому належить, строком на 2-3 місяці та подальшим отриманням від діяльності клубу 50% від прибутку. Окрім цього, знаючи про те, що ОСОБА_5 цікавиться футболом, маючи на меті ввійти у довіру до останнього та справити про себе позитивне враження, ОСОБА_3 у якості подарунку пообіцяв надати квитки на матч ОСОБА_7 , який мав відбутися 26.05.2018 на НСК «Олімпійський», у м. Києві між командами «Реал Мадрид» - «Ліверпуль». ОСОБА_5 погодився на дану пропозицію, та 22.02.2018 року приблизно о 19 годині ОСОБА_3 , будучи переконаним у добросовісності ОСОБА_3 та не здогадуючись про його дійсні наміри, передав йому грошові кошти у сумі 3000 доларів США (що згідно офіційного курсу Національного банку України станом на 22.02.2018 року становило 80964 гривні), пообіцявши у строк до 19.03.2018 року повернути зазначену суму, у тому числі із відсотками від комерційної діяльності ТОВ «Спортивний клуб БАРС», а також пообіцяв надати у якості бонусу квитки на матч ОСОБА_7 , який мав відбутися 26.05.2018 року на НСК «Олімпійський», у м. Києві між командами «Реал Мадрид» - «Ліверпуль».?
У подальшому, не маючи наміру повертати кошти ОСОБА_3 , шляхом зловживання довірою, заволодів грошовими коштами у сумі 3000 доларів США (80 964 гривні), що належать ОСОБА_5 , чим спричинив останньому матеріальну шкоду.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), кваліфіковані правильно.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, згідно ст. 67 КК України, не встановлено
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 заявив про наявність угоди про примирення у кримінальному провадженні № 0009436 від 12.10.2018 року, що укладена між ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_5 та просив її задовольнити.
Відповідно до умов зазначеної угоди від 07 вересня 2022 року потерпілий та обвинувачений у кримінальному провадженні № 0009436 від 12.10.2018 року, за спільною ініціативою та обопільною згодою у відповідності до вимог ст.ст. 468, 469, 471 КПК України уклали дану угоду про примирення, в якій виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч. 1 ст.190 КК України, яка ніким не оспорюється, зазначили істотні обставини для даного кримінального провадження, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні. Так, вказаною угодою визначено покарання, яке повинний понести ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 190 КК України (в редакції статті, яка була чинна до змін 22.11.2018 року) у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Орім того, ОСОБА_3 зобов`язується у строк до 07.02.2023 року відшкодувати на користь потерпілого ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 3000 доларів США, що станом на 07.09.2022 року становить 11 0820 грн.

Перевіривши угоду про примирення на її відповідність вимогам чинного КПК України, суд прийшов до висновку те, що зазначена угода відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки вона містить всі необхідні реквізити, визначені статтею 471 КПК України, зокрема, найменування сторін, формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію із зазначенням частини статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, узгоджене покарання, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди, дата її укладення та підписи сторін.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

У судовому засіданні з`ясовано, що потерпілий розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

У судовому засіданні обвинувачений і потерпілий підтвердили суду, що угода про примирення між ними укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти затвердження угоди про примирення.

Дослідивши угоду про примирення, вислухавши доводи сторін, суд вважає, що укладена між потерпілим та обвинуваченим угода відповідає вимогам КПК України, дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 190 КК України кваліфіковано правильно, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони примирились добровільно, обвинувачений може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_3 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку про те, що укладена між обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_5 угода про примирення, підлягає затвердженню.

У порядку ст. 100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів.

Цивільний позов не заявлено. Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Затвердити угоду про примирення, укладену 07 вересня 2022 року між обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0009436 від 12.10.2018 року.

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України (в редакції статті, яка була чинна до змін 22.11.2018 року), та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день постановлення вироку становить 850 гривень.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме CD-R диск та розписку від 22.02.2018 року зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасникам кримінального провадження роз`яснюється право ознайомитись із журналом судового засідання.

Суддя: