Справа № 682/1017/22
Провадження № 1-кп/682/131/2022
У Х В А Л А

12 липня 2022 року м. Славута

Славутський міськрайонний суд

Хмельницької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

захисника ОСОБА_10

обвинуваченого ОСОБА_11

захисника ОСОБА_12

обвинуваченого ОСОБА_13

захисника ОСОБА_14

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000117 від 18.03.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.3 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 307, ч.2 ст. 307 КК України, ОСОБА_11 за ч.3 ст. 307, ч.2 ст. 307 КК України, ОСОБА_13 за ч.3 ст. 307 КК України, ОСОБА_15 за ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 307, ч.3 ст. 311, ч. 1 ст. 313, ч. 2 ст. 313 КК України, ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 307, ч.1 ст. 263 КК України,

в с т а н о в и в:

29.06.2022 року в порядку автоматизованого розподілу справ між суддями в провадження судді Славутського міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 передано обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000117 від 18.03.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.3 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 307, ч.2 ст. 307 КК України, ОСОБА_11 за ч.3 ст. 307, ч.2 ст. 307 КК України, ОСОБА_13 за ч.3 ст. 307 КК України, ОСОБА_15 за ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 307, ч.3 ст. 311, ч. 1 ст. 313, ч. 2 ст. 313 КК України, ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 307, ч.1 ст. 263 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_13 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який спливає 15.07.2022 року.

В обґрунтування клопотання прокурор вказує, що ОСОБА_13 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України, з об`єктивних причин закінчити судовий розгляд кримінального провадження у вказаний строк не видається за можливе. Крім того, встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_13 може: 1) переховуватися від суду, оскільки обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжких злочинів, санкція яких передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років, а тому в разі обрання йому запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, матиме реальну можливість вільно пересуватись територією країни та вживати заходів для уникнення кримінальної відповідальності за скоєне шляхом переховування від суду; 2) перебуваючи на волі матиме змогу незаконно впливати, як особисто, так і через інших осіб, на свідків та співучасників кримінального правопорушення, щодо зміни їх показань в бік його захисту, оскільки йому відомі їх місця проживання, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 3) перебуваючи на волі, не маючи постійного доходу на проживання, оскільки останній офіційно не працевлаштований, може знову вчиняти кримінальні правопорушення пов`язані з незаконним обігом наркотичних засобів та психотропних речови.

Вищеописані обставини є достатніми для переконання того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти доведеним ризикам та забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_13 покладених на нього процесуальних обов`язків під час судового розгляду справи по суті обвинувачення. В тому числі, не забезпечить та не сприятиме всебічному, повному і неупередженому дослідженню обставин вчинення кримінального правопорушення та прийняття кінцевого процесуального рішення у провадженні.

Обвинувачений ОСОБА_13 заперечував проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризики про які зазначив прокурор є надуманими і не відповідають дійсності, просив суд застосувати до нього більш м"який запобіжний захід.

Захисник ОСОБА_14 також заперечувала проти продовження строку тримання під вартою у відношенні ОСОБА_13 , оскільки останній не має наміру ухилятися від суду та впливати на інших осіб, тобто відсутні ризики зазначені в клопотанні прокурора. В тому випадку, якщо суд прийде до висновку продовжити строк тримання під вартою просила суд застосувати заставу.

Адвокат ОСОБА_8 також вважає, що не має необхідності продовжувати у відношенні ОСОБА_13 строк тримання під вартою. Вважає за доцільне застосувати більш м"який запобіжний захід.

Адвокати ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_16 також вважають за можливе обрати у відношенні ОСОБА_13 більш м"який запобіжний захід.

Обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 . ОСОБА_11 підтримали думку своїх захисників.

Заслухавши учасників справи та дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законне, тобто передбачене внутрішнім законодавством тримання особи під вартою з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, не є порушенням права особи на свободу та особисту недоторканість.

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Тримання під вартою та продовження строку такого тримання може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Чинний КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в майбутньому.

Отже потреба в обмеженні права на особисту свободу обвинуваченого шляхом продовження останньому найсуворішого виду запобіжного заходу, є виправданим за умови доведеності існування ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Як передбачено ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

На даний час продовжують існувати визначені ст. 177 КПК України ризики, враховані при обранні і продовженні запобіжного заходу, зокрема: переховування від суду; незаконного впливу на свідків та потерпілих; знищення, схову або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Також, наявний ризик вчинення ним інших кримінальних правопорушень.

З наданих матеріалів вбачається, що ОСОБА_13 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, які становлять підвищену суспільну небезпеку, і за вчинення яких законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від дев"яти до дванадяти років з конфіскацією майна.

За таких обставин суд приходить до висновку, що обставини, які враховувались при застосуванні запобіжного заходу, на даний час не змінились. Тому, існує необхідність продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_13 , адже лише такий найсуворіший запобіжний захід зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Згідно вимог ст. 182 ч.4 п. 3 КПК України щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину може бути застосована застава у розмірі від 80 до 300 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст.171, 181, 183, 314-316, КПК України, суд

у х в а л и в:

Задовольнити клопотання прокурора та продовжити ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушеннь, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів тобто до 09 вересня 2022 року включно.

Визначити заставу 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 208000 грн.
В разі внесення застави в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 208000 грн., на підозрюваного ОСОБА_13 по 09 вересня 2022 року будуть покладені наступні обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або роботи;
- не відлучатись з населеного пункту в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора, суду;
- утриматись від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні та іншими підозрюваними не інакше, як в присутності слідчого, прокурора, судді;
- здати на зберігання відповідному органу свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд за межі України.
У разі невиконання даних обов`язків, застава звертається в дохід держави.
Ухвала діє по 09 вересня 2022 року включно.
На ухвалу про продовження строку запобіжного заходу може бути подано апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, а обвинуваченим у той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1