УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №348/2664/21
Провадження №1-кп/348/190/22

29 серпня 2022 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого-судді: ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

потерпілого: ОСОБА_4

представника потерпілого адвоката: ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Надвірнянського районного суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000013, за обвинувальним актом від 30.11.2021, про обвинувачення:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , одруженого, пенсіонера, з професійно-технічною освітою, раніше не судимого, громадянина України,

у вчиненні кримінального проступку, передбачених ч. 1 ст. 125 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
На розгляді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області знаходиться обвинувальний акт в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000013, про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні умисних дій, які виразились в умисному нанесені легких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 .

Кримінальний проступок ним вчинено при наступних обставинах.

Так, 28 червня 2020 року приблизно о 19 год. 00 хв. за адресою АДРЕСА_1 , перебуваючи біля магазину «Теревені», між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 розпочався словесний конфлікт.

В даний конфлікт втрутився ОСОБА_6 , у якого виник умисел на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 .

Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень, діючи умисно, ОСОБА_6 наніс один удар кулаком правої руки в область лівої ділянки обличчя ОСОБА_4 , надалі під час штовханини в натовпі ОСОБА_4 впав на землю та ОСОБА_6 наніс, ще один удар ногою в область ноги потерпілого ОСОБА_4 .

В результаті неправомірних дій ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_4 заподіяно тілесне ушкодження у вигляді синців в лобно-скроневій ділянці зліва та в ділянці передньої поверхні лівого плеча, садно в ділянці задньої поверхні лівої гомілки, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку не визнав, також не визнав цивільний позов, натомість заявив клопотання, в якому просить звільнити його від кримінальної відповідальності в зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження відносно нього закрити, про що подав письмову заяву.

Прокурор в судовому засіданні не заперечив відносно задоволення клопотання обвинуваченого про закриття кримінального провадження і звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності в зв`язку із закінченням строків давності, оскільки для цого є всі передбачені законом підстави.

Потерпілий та його представник в судовому засіданні також не заперечили проти задоволення клопотання обвинуваченого про звільнення його від кримінальної відповідальності в зв`язку із закінченням строків давності.

Суд, розглянувши клопотання обвинуваченого, заслухавши сторін кримінального провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження дійшов наступних висновків.

Положеннями ч. 4 ст. 286 КПК України визначено, що якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

За правилами ч. 8 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження або ухвалення вироку з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

Системний аналіз указаних норм дозволяє дійти висновку, що звільнення від кримінальної відповідальності у разі спливу строків давності є безумовним правом обвинуваченого, якщо відсутні обставини, визначені ч.ч. 2-5 ст. 49 КК України.

Вчинене обвинуваченим ОСОБА_6 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, за який передбачено покарання у виді штрафу в розмірі до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, або громадських робіт на строк до двохсот годин, або виправних робіт на строк до одного року.

Судом встановлено, що кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України, у вчненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , вчинено 28.06.2020, тобто більше двох років, на момент спливу строку притягнення до кримінальної відповідальності, від явки до органів слідства, прокурора та суду обвинувачений не ухилявся та не переховувався, а строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за вказане кримінальне правопорушення, не зупинявся та не переривався.

Тобто на момент судового розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_6 закінчилися строки давності, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України.

Отже суд встановив, що з моменту вчинення 28.06.2020 інкримінованих останньому кримінального проступку, до моменту розгляду кримінального провадження закінчився передбачений законом дворічний строк давності притягнення обвинуваченого ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України, перебіг строків давності притягнення до кримінальної відповідальності не переривався. Тому суд дійшов висновку, що кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 необхідно закрити на підставах, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Також згідно п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23.12.2005 року, особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

За змістом статей 284-288 КПК України підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

Отже, наявність таких умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, як обов`язкової умови такого звільнення, кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Відповідно до положень ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК України жодну особу не може бути примушено визнати свою вину у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення чи показання, які можуть стати підставою для її підозри або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення.

Виходячи з цих положень закону визнання винуватості є правом, а не обов`язком, обвинуваченого, а отже невизнання вказаними особами своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ними свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений законом інститут звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує такого звільнення з визнанням ними своєї вини у вчиненні злочину.

Таким чином невизнання обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках, за умови роз`яснення їм судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження, не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримував своє клопотання та просив звільнити його від кримінальної відповідальності, суд зазначає, що невизнання вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, за наявності його згоди на звільнення від кримінальної відповідальності, не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання про таке звільнення.

В судовому засіданні 29.08.2022 обвинувачений ОСОБА_6 підтримав клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та надав на це свою згоду. Крім того судом було роз`яснено обвинуваченому наслідки такого закриття, а також те, що підстава, з якої обвинувачений звільняється від кримінальної відповідальності, не є реабілітуючою. При цьому обвинувачений ОСОБА_6 ствердно відповів, що розуміє наслідки такого звільнення.

Відповідно до матеріалів справи, із врахуванням положень ст. 49 КК України, суд дійшов висновку, що перебіг давності не зупинявся та не переривався, обвинувачений ОСОБА_6 не ухилявся від досудового розслідування або суду та не вчинив нового злочину, в реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні відомості про зупинення досудового слідства у кримінальному провадженні, а також відсутні будь-які дані про вчинення ОСОБА_6 іншого кримінального правопорушення, чи його ухиляння від досудового розслідування слідства чи суду (а.с. 3-5).

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущенні, усі сумніви тлумачаться на користь особи, що притягується до кримінальної відповідальності, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість.

Враховуючи наведене, перевіривши законність заявленого клопотання та отримавши згоду на таке звільнення обвинуваченого, з огляду на те що кримінальне правопорушення, за вчинення якого обвинувачується ОСОБА_6 , є кримінальним проступком, за який передбачене найсуворіше покарання у виді виправних робіт на строк до одного року, та з моменту вчинення такого кримінального проступку минуло більше двох років, перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності, в розумінні ст. 49 КК України не зупинявся і не переривався, обвинувачений ОСОБА_6 не ухилявся від досудового розслідування та суду, не вчинив нового кримінального правопорушення, суд приходить до переконання, що клопотання обвинуваченого про звільнення його від кримінальної відповідальності є обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

За вказаних обставин суд вважає, що кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000013, за обвинувальним актом від 30.11.2021, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України необхідно закрити, та звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Обставин, які б виключали звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та закриття даного кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності, судом не встановлено.

Щодо заявленого потерпілим ОСОБА_4 цивільного позову суд зазначає наступне.

Порядок вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні регламентований главою 9 КПК України.

Нормами кримінального процесуального закону, зокрема ст. 129 КПК України, встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.

Вирішення цивільного позову при звільненні особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження по справі суперечить вище вказаним нормам закону.

Враховуючи системний аналіз зазначених норм КПК України суд дійшов висновку, що цивільний позов не підлягає розгляду у випадках закриття кримінального провадження як на досудовому розслідуванні, так і в суді.

В той же час, у випадку закриття кримінального провадження на встановлених КПК підставах, суд зобов`язаний роз`яснити цивільному позивачеві його право пред`явити аналогічний позов у порядку цивільного судочинства.

Тому, в зв`язку із звільненням обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку із спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, заявлений потерпілим ОСОБА_4 цивільний позов про стягнення з ОСОБА_6 матеріальної та моральної шкоди необхідно залишити без розгляду, що за змістом ч. 7 ст. 128 КПК України не перешкоджає пред`явленню позову в порядку цивільного судочинства.

У даному кримінальному провадженні відсутні судові витрати.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_6 не застосовувався, арешт на майно не накладався.

Питання щодо речових доказів необхідно вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

На підставі ст.ст. 12, 44, 49 КК України, п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», керуючись ст.ст. 128, 129, 284, 285, 286, 288, 349, 372, 376 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 , про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження задовільнити.

Звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000013, за обвинувальним актом від 30.11.2021, про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої внаслідок кримінального правопорушення залишити без розгляду.

Роз`яснити потерпілому ОСОБА_4 , що він має право пред`явити аналогічний позов у порядку цивільного судочинства.

Речові докази: догоспітальни клінічний протокол № 2204 від 29.06.2020, виданий на ім`я ОСОБА_4 ; DVD-R з інформацією з камер відеоспостереження, яка знаходиться в приміщенні магазину «Теревені», що в с. Пнів по вул. Січових Стрільців, Надвірнянського району Івано-Франківської області зберігати при матеріалах кримінального провадження в Надвірнянській окружній прокуратурі Івано-Франківської області.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом семи днів з дня її проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області.

Копію ухвали після її оголошення вручити сторонам кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_1