У Х В А Л А
Справа №338/773/22
19 вересня 2022 року селище Богородчани
Богородчанський районний суд Івано-Франківської області
в складі : головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю : секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченої ОСОБА_5 ,
в ході судового розгляду у відкритому судовому засіданні кримінального провадження №0000030 про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , спеціаліста управління соціального захисту населення Солотвинської селищної ради, з професійно-технічною освітою, розлученої, раніше не судимої, громадянки України,
за ч.2 та ч.3 ст.358 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_5 обвинувачується у складанні працівником юридичної особи, який не є службовою особою, завідомо підроблених офіційних документів, які посвідчують певні факти, що мають юридичне значення та надають певні права, а також у повторному складанні працівником юридичної особи, який не є службовою особою, завідомо підроблених офіційних документів, які посвідчують певні факти, що мають юридичне значення та надають певні права.
Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що, працюючи секретарем Луквицької сільської ради Богородчанського (тепер Івано-Франківського) району Івано-Франківської області, з метою незаконної реєстрації місця проживання ОСОБА_6 в житловому будинку АДРЕСА_2 , без згоди власника будинку ОСОБА_7 ,11 листопада 2016 року внесла завідомо неправдиві відомості, а саме, власноручно виконала записи у бланку заяви про реєстрацію місця проживання у вказаному житловому будинку без згоди ОСОБА_6 та власноручно підписала вказану заяву від імені власника домогосподарства. Надалі завідомо неправдиві відомості щодо реєстрації ОСОБА_6 в будинку ОСОБА_7 . ОСОБА_5 незаконно внесла до погосподарської книги № 3 на 2016-2020 роки об`єкта погосподарського обліку № 0102721, де у графі «підпис особи» власноручно виконала підпис від імені власника домогосподарства ОСОБА_7 , а також незаконно внесла такі відомості в журнал реєстрації № 02-51 щодо відомостей про реєстрацію місця проживання фізичних осіб.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_5 з метою незаконної реєстрації місця проживання ОСОБА_8 в житловому будинку АДРЕСА_2 , без згоди власника будинку ОСОБА_7 , 11 листопада 2016 року внесла завідомо неправдиві відомості, зокрема власноручно виконала записи у бланку заяви про реєстрацію місця проживання у вказаному житловому будинку без згоди ОСОБА_8 та власноручно підписала вказану заяву від імені власника домогосподарства. Надалі завідомо неправдиві відомості щодо реєстрації ОСОБА_8 в будинку ОСОБА_7 . ОСОБА_5 незаконно внесла до погосподарської книги № 3 на 2016-2020 роки об`єкта погосподарського обліку № 0102721, де у графі «підпис особи» власноручно виконала підпис від імені власника домогосподарства ОСОБА_7 , а також незаконно внесла такі відомості в журнал реєстрації № 02-51 щодо відомостей про реєстрацію місця проживання фізичних осіб.
В судовому засіданні ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні інкримінованого діяння визнала, підтвердила обставини, викладені в обвинувальному акті та заявила клопотанняпро звільнення її від кримінальної відповідальності зач.2 та ч.3 ст.358 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, про що подала суду письмове клопотання. Зазначила, що розуміє суть обвинувачення та правові наслідки закриття провадження з таких підстав.
Захисник обвинуваченої підтримав позицію своєї підзахисної.
Прокурор зазначив, що заявлене обвинуваченою клопотання підлягає до задоволення, а тому також просив суд звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.
Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що подане клопотання підлягає до задоволення з таких підстав.
Вирішуючи клопотання про застосування строку давності притягнення особи до кримінальної відповідальності, суд має встановити насамперед момент вчинення кримінального правопорушення, у якому вона обвинувачується, та строк давності, релевантний ступеню його тяжкості.
Відповідно до ч. 3 ст. 4 КК України часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.
Зі змісту обвинувального акта видно, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень протягом одного дня 11 листопада 2016 року.
Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Отже, як кримінально-правова відповідальність, так і підстави звільнення від неї мають визначатися на час вчинення кримінальних правопорушень, тобто станом на 11 листопада 2016 року.
За класифікацією злочинів, визначеною ст. 12 КК України в редакції від 15 листопада 2011 року, чинною на той час, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 358 КК України, належало до злочинів невеликої тяжкості, оскільки санкцією цієї статті КК України передбачене покарання у виді обмеження волі строком до 2 років, а кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 358 КК України, відносилося до злочинів середньої тяжкості, оскільки санкцією цієї статті КК України передбачене покарання у виді позбавлення волі строком до 5 років.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України в редакції 2001 року, чинної на той час, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі, минуло три роки.
Згідно з вимогами п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України в редакції 2001 року, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину середньої тяжкості минуло 5 років.
За наведених обставин суд приходить до висновку, що станом на момент постановлення цієї ухвали строк давності за кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 , сплив.
Судом також проаналізовано наявність підстав для застосування норм кримінального закону, які регулювали звільнення особи від кримінальної відповідальності у подальшому та станом на зараз, втім, підстав для ретроактивної дії цих норм не вбачає.
Так, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 358 КК України, редакцією ст. 12 КК України від 22 листопада 2018 року, чинною на теперішній час, віднесено до кримінальних проступків, а п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України в редакції від 22 листопада 2018 року визначає трьох річний строк давності у разі вчиненнякримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 358 КК України, редакцією ст. 12 КК України від 22 листопада 2018 року, віднесено до нетяжких злочинів, а п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України в редакції від 22 листопада 2018 року визначає п`ятирічний строк давності.
Отже відсутні підстави вважати, що кримінальний закон, який діяв у подальшому, будь-яким чином поліпшував становище обвинуваченої.
Оскільки зміни до кримінального закону, зокрема, статей 12, 49 КК України не поліпшують становище особи в цьому випадку, то відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України вони не мають зворотньої дії в часі.
Вирішуючи питання щодо застосування строків давності слід зазначити, що суду не надано відомостей про факт ухилення обвинуваченої від досудового слідства, суду чи факт вчинення нею іншого кримінального правопорушення, а відтак відсутні підстави припускати, що строк давності міг зупинятися чи перериватися.
Кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 та ч. 3 ст. 358 КК України, не належать до переліку, визначеного ч. 5 ст. 49 КК України, а отже законодавча заборона звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності на обвинувачену не поширюється.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Викладені вище обставини у своїй сукупності свідчать про те, що станом на момент постановлення цієї ухвали наявні підстави для звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження щодо неї.
На підставі наведеного, ст.49 КК України, керуючись ст.ст.284, 286, 370, 372 КПК України, суд
п о с т а н о в и в :

Клопотання задовольнити.
Звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 та ч.3 ст. 358 КК України,на підставі п.2 та п.3 ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.
Кримінальне провадження №0000030 зач. 2 та ч.3 ст. 358 КК України щодо ОСОБА_5 на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України закрити.
Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий ОСОБА_1