Справа № 466/2241/22
Провадження № 1-кп/466/487/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2022 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретар с/з ОСОБА_2

Справа № 466/2241/22; 1-кп/466/487/22

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові матеріали кримінального провадження №0000209 від 22.02.2022 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, українця, із середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , неодноразово судимого, востаннє: вироком Львівського апеляційного суду від 17.05.2022 року за ч.2 ст. 185 КК України, та на підставі ч.ч.1,4 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, з урахуванням вимог п.6 ч.1 ст.72 КК України до покарання за вироком Галицького районного суду м.Львова від 14 листопада 2019 року частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Залізничного районного суду м.Львова від 24 вересня 2019 року і остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 1 місяць.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України,-

де сторонами виступають з боку:

обвинувачення - прокурор ОСОБА_4

- обвинувачений ОСОБА_3

захисту - адвокат ОСОБА_5

- потерпілий ОСОБА_6

за участю прокурора, обвинуваченого, захисника, потерпілого

встановив:

Обвинувачений ОСОБА_3 , 22.02.2022, близько 07:50 год., перебуваючи в салоні маршрутного таксі №53, що здійснювала маршрут «Ринок Галицьке перехрестя - вул. Санта Барбара» у м. Львові, під час руху вказаного транспортного засобу на ділянці руху від зупинки громадського транспорту «Бетховена», що знаходиться поблизу будинку №27 а по вул. Липинського у м. Львові до зупинки громадського транспорту «Замарстинівська», що знаходиться поблизу будинку №1 а по вул. Покутська у м. Львові, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою власного протиправного збагачення, діючи повторно, відкрито заволодів мобільним телефоном марки «Moto-g-60», ІМЕІ 1) НОМЕР_1 , ІМЕІ 2) НОМЕР_2 , який знаходився у лівій боковій кишені куртки потерпілого ОСОБА_6 та після вчинення злочину з викраденим майном намагався покинути місце вчинення злочину, однак злочину не закінчив, з причин, які не залежали від його волі, оскільки був затриманий потерпілим ОСОБА_6 та не зміг розпорядитись викраденим майном.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч.2 ст.186 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.2 ст.186 КК України визнав частково.

Незважаючи на часткове визнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.2 ст.186 КК України, його винуватість підтверджується слідуючими дослідженими у судовому засіданні доказами:

- показами потерпілогого ОСОБА_6 , який в судовому засіданні пояснив, що 22.02.2022 року близько 07: 00 год., їхав у переповненому пасажирами маршрутному таксі № 53 по вул. Покутська у м.Львові та зауважив, що невідомий чоловік постійно притискається до нього. З часом відчув, що з кишені його куртки витягають телефон. Звернув увагу, що на зупинці вийшов лише один мужчина, ним був обвинувачений ОСОБА_3 . Вийшовши з маршрутного таксі, потерпілий побіг за обвинуваченим ОСОБА_3 , який тримав телефон в руці. На вимогу повернути йому телефон, ОСОБА_3 намагався піти, однак потерпілий смикнув його за руку і забрав свій мобільний телефон. Після чого потерпілий ОСОБА_6 викликав поліцію;

- показами свідка ОСОБА_7 , який в судовому засіданні показав, що зранку 22.02.2022 року стояв на зупинці по вул Покутська в м.Львові, до нього підбіг мужчина, який кричав, що в маршрутному таксі №53 викрали в нього мобільний телефон. Ним виявився потерпілий ОСОБА_6 . Він показав потерпілому особу чоловічої статі, що заховався біля припаркованого автомобіля. Це був обвинувачений ОСОБА_3 . Потім ОСОБА_7 допоміг затримати обвинуваченого, та викликати поліцію;

- показами свідка ОСОБА_8 , працюючої в Управлінні патрульної поліції, яка в судовому засіданні показала, що приїхала на виклик за повідомленням про вчинення крадіжки телефона в маршрутному таксі №53 разом з іншими працівниками УПП. Прибувши на місце виклику ними було встановлено, що дійсно обвинувачений ОСОБА_3 викрав мобільний телефон у потерпілого ОСОБА_6 , однак був затриманий самим потерпілим.

Вказані показання потерпілого та свідків судом оцінюються як належні докази, оскільки вони підтверджують події кримінального правопорушення, вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 .

Також вказані показання судом визнаються допустимими доказами, оскільки вони були отримані у порядку, встановленому КПК України, зокрема, з дотриманням вимог ст.ст. 352, 353, 356 КПК України щодо допиту свідків та потерпілого в судовому засіданні, наданням можливості стороні захисту перехресного допиту свідків та потерпілого.

Зазначені показання оцінюються судом як достовірні, оскільки підстав сумніватися у їх правдивості судом не встановлено.

Крім показань потерпілого та свідків в судовому засіданні, винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення підтверджується також фактичними даними, які містяться в досліджених судом документах, а саме:

- витягом з ЄО №3509 від 22.02.2022 зі служби 102 та протоколом прийняття заяви ОСОБА_6 про кримінальне правопорушення від 22.02.2022 в якій зазначено, що 22.02.2022 близько 07:50 год, перебуваючи в маршрутному таксі №53, проїжджаючи по вул.Липинського-Покутська в м.Львові, невідома особа чоловічої статі відкрито заволоділа його мобільним телефоном марки «Moto-g-60», ІМЕІ 1) НОМЕР_1 , ІМЕІ 2) НОМЕР_2 , який знаходився у лівій боковій кишені куртки потерпілого разом з сім картою мобільного оператора Київстар, який належав потерпілому ОСОБА_6 . Вартість телефона 7 000 грн. ( а. с. 53-54);

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 22.02.2022. Номер кримінального провадження: 0000209 ( а.с. 56);

- протокол затримання ОСОБА_3 від від 22.02.2022 з СD- диском (а.с. 57-62);

- постановою про визнання речовим доказом від 22.02.2022 визнано речовим доказом мобільний телефон чорного кольору марки «Sumsung G6» IMEI1: НОМЕР_3 ; IMEI2: НОМЕР_4 , sim 1) НОМЕР_5 , sim 2) НОМЕР_6 , куртку із капюшоном чорного кольору із вставками червоного та сірого кольору, джинси синього кольору, взуття чорного кольору, які були вилучені в порядку ст.208 КПК України за адресою: м.Львів, вул.Покутська, 4 в період часу з 10:49 по 11:04 год. 22.02.2022 (а.с.64-65);

- постановою про визнання речовим доказом від 22.02.2022 визнано речовим доказом мобільного телефону марки «Moto-g-60», ІМЕІ 1) НОМЕР_1 , ІМЕІ 2) НОМЕР_2 , із сім картою мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_7 (а.с.66);

- протоколом огляду від 22.02.2022 оглянуто мобільний телефон марки «Moto-g-60», ІМЕІ 1) НОМЕР_1 , ІМЕІ 2) НОМЕР_2 , в якому знаходиться одна сім карта мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_7 (а.с.67-68);

- розпискою потерпілого про отримання речового доказу на зберігання (а.с.69);

- ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Львова від 24.02.2022 про накладення арешту (а.с.70);

- квитанцією про отримання на зберігання речових доказів, вилучених стороною обвинувачення під час розслідування кримінального провадження, дата вилучення 22.02.2022 (а.с.71);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 23.02.2022 з СD- диском, на якому записано відтворення події, яка мала місце 22.02.2022 близько 07:50 год. у м.Львові на перехресті вул.Липинського- Покутська (а.с.72-75).

Аналізуючи показання потерпілого ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , які є послідовними, логічними, не містять суперечностей та не викликають у суду сумніву щодо їх правдивості. Вище вказані особи перед допитом були попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, їх показання є послідовними та будь-яких підстав у цих осіб обмовляти обвинуваченого, з яким до вчинення злочину знайомі не були, не встановлено.

На підставі наведеного, суд визнає показання потерпілого та свідків достовірними, оскільки вони підтверджують обставини, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження та отримані у порядку встановленому КПК України.

Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 вірно кваліфіковані за ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України, оскільки своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж) повторно, оскільки виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України.

Дослідивши надані сторонами кримінального провадження докази та даючи їм належну правову оцінку, суд приходить до наступного.

Кримінальний кодекс України має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від злочинних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання злочинам (ч.1 ст.1 КК України).

Завданням кримінального провадження, зокрема, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, а також забезпечення повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

Відповідно до ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Суд при розгляді кримінального провадження досліджує докази як ті, що викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого, аналізує їх та дає оцінку з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності для вирішення питань, зазначених у ст.368 КПК України.

При розгляді вказаного кримінального провадження, судом всім учасникам провадження було створено належні умови для реалізації сторонами своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, зокрема були допитані всі заявлені свідки та вирішені заявлені клопотання.

Будь-яких належних та допустимих доказів захисту на спростування доказів обвинувачення стороною захисту, під час судового розгляду суду не надано.

Судом встановлено, що всі докази, які були досліджені в судовому засіданні і покладені в основу вироку, є достовірними, допустимими і достатніми, які повною мірою підтверджують встановлені в суді фактичні обставини по справі.

В силу вимог ст.ст. 370, 373 КПК України суд обґрунтовує вирок лише на доказах, які були розглянуті у судовому засіданні і обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Суд важає, що сукупністю зібраних у справі та перевірених в судовому засіданні доказів вина обвинуваченого доведена в повному обсязі.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за вчинення інкримінованого йому злочину, суд врахувує характер і ступінь суспільної небезпечності скоєного ним злочину, особу обвинуваченого, який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за злочини проти власності. Враховуючи викладене, а також відсутність у ОСОБА_3 хворіб які б перешкоджали його перебуванню у місцях позбавлення волі, з врахуванням виписки з КНП «ЛТМО «Багатопрофільна клінічна лікарня Інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги», а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, які пом`якшують покарання та обтяжуть покарання судом не встановлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні обвинуваченому покарання, суд враховує вимоги п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 (із змінами та доповненнями), згідно яких призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи позицію сторони обвинувачення та думку потерпілого, враховуючи, що кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_3 згідно ст.12 КК України є тяжким злочином, характер та ступінь суспільної небезпеки вказаного злочину, спосіб його вчинення, мету та мотив вказаного діяння, суд приходить до висновку про те, що виправлення і перевиховання обвинуваченого можливе у виді реального покарання, а тому, йому слід призначити покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі, оскільки таке покарання відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України є достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого, попередження нових кримінальних правопорушень, а також соціальної реабілітації.

При призначенні покарання суд також враховує, що ОСОБА_3 засуджений вироком Львівського апеляційного суду від 17.05.2022 року за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ч.ч.1,4 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, з урахуванням вимог п.6 ч.1 ст.72 КК України до покарання за вироком Галицького районного суду м.Львова від 14 листопада 2019 року частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Залізничного районного суду м.Львова від 24 вересня 2019 року і остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 1 місяць.

Відтак, враховуючи положення ч.4 ст.70 КК України, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 слід призначити покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань за даним вироком та за вироком Львівського апеляційного суду від 17.05.2022 року, оскільки злочин, за яким ОСОБА_3 обвинувачується по даній справі, вчинений до постановлення вироку Львівського апеляційного суду від 17.05.2022 року, яким ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, та на підставі ч.ч.1, 4 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, з урахуванням вимог п.6 ч.1 ст.72 КК України до покарання за вироком Галицького районного суду м.Львова від 14 листопада 2019 року частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Залізничного районного суду м.Львова від 24 вересня 2019 року і остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 1 місяць.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_10 до вступу вироку в законну силу слід залишити домашній арешт.

Цивільний позов у кримінальному провадженні відсутній.

Питання про долю речових доказів слід вирішити відповідно до статті 100 КПК України, про що зазначити в резолютивній частині цього вироку.

Заходи забезпечення кримінального провадження слід вирішити відповідно до статті 174 КПК України, про що зазначити в резолютивній частині цього вироку.

Керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд,-

з а с у д и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ч.4 ст.70 КК України з врахуванням вироку Львівського апеляційного суду від 17.05.2022 року, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 4 ( чотири) роки 1 (один) місяць позбавлення волі.

Речові докази по кримінальному провадженні, а саме:

- мобільний телефон чорного кольору марки «Sumsung G6» IMEI1: НОМЕР_3 ; IMEI2: НОМЕР_4 , який упаковано у целофановий пакет чорного кольору горловина якого обв`язана ниткою та закріплена печаткою із підписами понятих, куртку із капюшоном чорного кольору із вставками червоного та сірого кольору, джинси синього кольору та взуття чорного кольору, які упаковані у чорного кольору целофановий пакет, горловина якого обв`язана ниткою та закріплена печаткою із підписами понятих, виявлені та вилучені в ході проведення затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_3 під час поверхневого обшуку, які згідно постанови слідчого СВ ВП №1 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області ОСОБА_11 від 22.02.2022 року визнано речовим доказом та поміщені в камеру зберігання речових доказів ВП № 1 ЛРУП № 1 ГУНП у Львівській області- передати ОСОБА_3 ;

- мобільний телефон марки «Moto-g-60», ІМЕІ 1) НОМЕР_1 , ІМЕІ 2) НОМЕР_2 , із сім картою мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_7 , який згідно постанови слідчого СВ ВП №1 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області ОСОБА_11 від 22.02.2022 року визнано речовим доказом, який повернутий для належного зберігання потерпілому ОСОБА_6 - повернути ОСОБА_6 ;

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Львова ОСОБА_12 від 24.02.2022 року на мобільний телефон чорного кольору марки «Sumsung G6» IMEI1: НОМЕР_3 ; IMEI2: НОМЕР_4 , який упаковано у целофановий пакет чорного кольору горловина якого обв`язана ниткою та закріплена печаткою із підписами понятих, куртку із капюшоном чорного кольору із вставками червоного та сірого кольору, джинси синього кольору та взуття чорного кольору, які упаковані у чорного кольору целофановий пакет, горловина якого обв`язана ниткою та закріплена печаткою із підписами понятих, виявлені та вилучені в ході проведення затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_3 під час поверхневого обшуку- скасувати.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку суду в законну силу залишити раніше обраний домашній арешт.

Вирок відповідно до ст. 532 КПК України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, для особи, яка перебуває під вартою з моменту вручення їй копії вироку, шляхом подачі апеляційної скарги.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Вирок виготовлено в одному примірнику в нарадчій кімнаті .

Суддя ОСОБА_1