Справа № 354/3/22
Провадження № 11-кп/4808/215/22
Категорія ч.3 ст.185 КК України
Головуючий у 1 інстанції Остап`юк
Суддя-доповідач ОСОБА_1
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2022 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження №0000077 за апеляційною скаргою заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 16 березня 2022 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Яремча, Івано-Франківської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, із повною загальною середньою освітою, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей та осіб похилого віку немає, депутатом не обирався, раніше судимого:

- Богородчанським районним судом Івано-Франківської області 15.08.2019 року за ч.1 ст.121 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк два роки шість місяців ;

- Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області 07.10.2021 року за ч.1 ст.185 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и л а :

За вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді обмеження волі на строк три роки.

На підставі ст. 70 КК України до призначеного покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 (трьох) років обмеження волі повністю приєднано невідбуте покарання за вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07.10.2021 року у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Згідно з ч. 3 ст. 72 КК України покарання у вигляді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень та покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі ухвалено виконувати самостійно.

Стягнуто із ОСОБА_7 на користь держави витрати за проведення судової експертизи у розмірі 1372 (одна тисяча триста сімдесят дві гривні) 96 копійок.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Судом першої інстанції встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 таємно викрав чуже майно, вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло.

Так, на початку вересня 2021 року ОСОБА_7 перебуваючи в м.Яремче Надвірнянського району Івано-Франківської області, вирішив вчинити крадіжку чужого майна з проникненням в житловий будинок, який належить ОСОБА_10 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та яким користувався її батько ОСОБА_11 ..

Реалізовуючи свій злочинний намір спрямований на викрадення чужого майна, ОСОБА_7 08.09.2021 року приблизно об 11 год 00 хв умисно, з корисливих мотивів, повторно, діючи з метою особистого збагачення, усвідомлюючи протиправність і суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи настання таких наслідків, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, проник у приміщення житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав одну секцію чавунних батарей у кількості 9 ребер вартістю 477, 00 гривень, які належать ОСОБА_11 , після чого покинув місце злочину та розпорядився нею на власний розсуд.

Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_7 20.09.2021 приблизно о 10 год 00 хв умисно, з корисливих мотивів, повторно, діючи з метою особистого збагачення, усвідомлюючи протиправність і суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи настання таких наслідків, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, проник у приміщення житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав чотири секції чавунних батарей у кількості 26 ребер вартістю 1 378, 00 гривень, які належать ОСОБА_11 , після чого покинув місце злочину та розпорядився нею на власний розсуд.

В результаті злочинних дій ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_11 спричинено матеріальну шкоду на суму 1 855, 00 гривень.

Також ОСОБА_7 продовжуючи свою злочинну діяльність, 25.09.2021 перебуваючи в м. Яремче, Надвірнянського району Івано-Франківської області, вирішив вчинити крадіжку чужого майна з проникненням в житловий будинок, який належить ОСОБА_10 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та яким користувався її батько ОСОБА_11 ..

Реалізовуючи свій злочинний намір спрямований на викрадення чужого майна, ОСОБА_7 25.09.2021 року приблизно о 15 год 30 хв умисно, з корисливих мотивів, повторно, діючи з метою особистого збагачення, усвідомлюючи протиправність і суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи настання таких наслідків, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, проник у приміщення житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав належну ОСОБА_11 соковижималку марки Zeta, моделі СВСП 201 білого кольору, вартістю 436, 67 гривень, після чого покинув місце злочину та розпорядився нею на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на вказану суму.

Своїми умисними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна, вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у житло, ОСОБА_7 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.3 ст.185 КК України.

Не погоджуючись з вказаним вироком суду заступник керівника Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу. Просив скасувати вирок Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 16 березня 2022 року з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання: за ч.3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ч.4 ст. 70 КК України, шляхом повного складання покарань, призначених цим вироком та вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07.10.2021 року, призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки та штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн.

Зокрема прокурор вказує, що суд першої інстанції не застосував вимоги ч. 4 ст. 70 КК України. Так, суд зазначив, що на підставі ст. 70 КК України до призначеного покарання за ч.3 ст. 185 КК України повністю приєднано невідбуте покарання за вироком Івано-Франківського міського суду від 07.10.2021 року у виді штрафу. А відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами ч.1 ст. 70 КК України, суд мав шляхом повного складання покарань, призначеного цим вироком та вироком Івано-Франківського міського суду від 07.10.2021 року, призначити остаточне покарання.

Крім того, прокурор зазначає, що суд безпідставно застосував ст. 69 КК України. Вважає, що наведені судом обставини (щире каяття та повне відшкодування шкоди) не дають підстав для призначення покарання з застосуванням ст. 69 КК України. Також вказує, що при призначенні покарання суд не достатньо врахував те, що по місцю проживання обвинувачений характеризується посередньо, а відповідно до висновку органу пробації - в обвинуваченого дуже високий рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення. На думку прокурора, дані, які характеризують особу обвинуваченого, не дають підстав для призначення йому покарання у виді обмеження волі. Так, ОСОБА_7 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності і при призначенні йому покарання застосовувалась ст. 69 КК України. Однак, незважаючи на вищевикладене, ОСОБА_7 на шлях виправлення не став та вчинив нові кримінальні правопорушення.

Під час апеляційного розгляду:

- прокурор підтримав доводи поданої апеляційної скарги, просив її задовольнити.

- обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора, а вирок суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Розгляд кримінального провадження проводився в порядку, передбаченому ч. 3 ст.349 КПК України, відповідно фактичні обставини вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, доведеність його вини та кваліфікація дій за ч. 3 ст. 185 КК України, за якою він визнаний винуватим, у поданій апеляційній скарзі не оспорюється і апеляційним судом не перевіряється.

Перевіряючи вирок суду в частині справедливості призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , колегія суддів вважає, що посилання прокурора на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та безпідставне застосування вимог ст.69 КК України при призначенні покарання, підлягають частковому задоволенню.

У відповідності до загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Постановою Пленуму Верховного суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» визначено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

У кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній - послатися на ч. 1 ст. 69 КК. При цьому необхідно враховувати не тільки мету й мотиви, якими керувалась особа при вчиненні злочину, а й її роль серед співучасників, поведінку під час та після вчинення злочинних дій тощо.

Відповідно до ч.1 ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Зі змісту мотивувальної частини вироку вбачається, що при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України є тяжкими злочинами, ступінь реалізації злочинного наміру, ставлення ОСОБА_7 до вчиненого, яке полягає у визнанні вини, щирому каятті та відшкодуванні шкоди, особу винного, який раніше неодноразово судимий та станом на дату ухвалення вироку має непогашені та не зняті судимості, офіційно не працевлаштований, за місцем проживання характеризується посередньо, має постійне місце реєстрації та проживання, спокою громадян та громадського порядку не порушує, перебуває на обліку у лікаря-психіатра з діагнозом F-70.0 (розумова відсталість легкого ступеня), F-80/0, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, його молодий вік, думку потерпілого, який просив не карати обвинуваченого, те, що шкода потерпілому повністю відшкодована, а також загальний розмір заподіяної шкоди, який становить 2 768, 67 грн та предмети, які були викрадені, а саме: чавунні батареї з кількістю ребер 9 та 26 і соковижималка, вартістю 436 грн 67 коп, а також те, що згідно висновку органу пробації в обвинуваченого дуже високий рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, та виправлення обвинуваченого, на думку уповноваженого органу пробації без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити дуже високу небезпеку для суспільства. При цьому суд першої інстанції визнав та врахував обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття, повне відшкодування шкоди, та відсутність обставин, що обтяжують його покарання.

Враховуючи обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів, відсутність обтяжуючих обставин, зважаючи на особу винного, який негативно ставиться до вчиненого, його молодий вік, повне відшкодування шкоди, думку потерпілого, розмір заподіяної шкоди, суд першої інстанції дійшов висновку про можливість застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України та перейшов до більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 3 ст. 185 КК України.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі, виконав вимоги ст.69 КК України та навів достатні мотиви прийняття такого рішення, обґрунтував свої висновки стосовно того, що визнані судом у вироку обставини пом`якшують покарання, оскільки істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів та перебувають в такому співвідношенні одна з одною, щоб можна було впевнено стверджувати про доцільність призначення обвинуваченому іншого виду покарання, не передбаченого санкцією ч. 3 ст. 185 КК України.

Колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції покарання із застосуванням ст.69 КК України є необхідними та достатніми для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, відповідає тяжкості вчинених злочинів та особі винного.

Разом з тим, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи прокурора щодо незастосування судом закону про кримінальну відповідальність, який підлягає застосуванню.

Так, в даному провадженні судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 вчинив вищевказані правопорушення до постановлення вироку Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07.10.2021 року, а тому покарання необхідно призначити із застосуванням ч.4 ст. 70 КК України.

Відповідно до вимог ч.4 ст.70 КК України якщо після постановлення вироку буде встановлено, що засуджений винен ще в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, то суд призначає покарання за сукупністю злочинів і визначає остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Разом з тим, суд першої інстанції, без посилання на ч.4 ст.70 КК України та всупереч вимогам вказаного закону, замість призначення покарання шляхом повного складання покарання за вказаним вироком та вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07.10.2021 року, безпідставно вказав, що повністю приєднує до покарання за вказаним вироком невідбуте покарання за вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07.10.2021 року

Відповідно до ст.413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне скасувати вирок суду першої інстанції в частині призначеного обвинуваченому покарання та ухвалити новий вирок.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відповідно до ст.12 КК України є тяжкими, обставини вчинення злочинів, наслідки, які настали, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий та станом на дату ухвалення вироку має непогашені та не зняті судимості, офіційно не працевлаштований, має постійне місце реєстрації та проживання, за яким характеризується посередньо, спокою громадян та громадського порядку не порушує, перебуває на обліку у лікаря-психіатра з діагнозом F-70.0 (розумова відсталість легкого ступеня), F-80/0, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, його молодий вік, думку потерпілого, який просив суворо не карати обвинуваченого, те, що шкода потерпілому повністю відшкодована, а також загальний розмір заподіяної шкоди, який становить 2768,67 гривень.

Колегія суддів також враховує висновок органу пробації, відповідно до якого в обвинуваченого дуже високий рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, та виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити дуже високу небезпеку для суспільства.

У відповідності до вимог ст.66 КК України колегія суддів визнає обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 - щире каяття у вчиненому, повне відшкодування шкоди.

Колегія суддів вважає, що у відповідності до вимог ст.67 КК України відсутні обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_7 .

Враховуючи вищевказані обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів, відсутність обтяжуючих обставин, приймаючи до уваги дані про особу винного, який розкаявся у вчиненому, відшкодував шкоду, страждає на розумову відсталість, його молодий вік, розмір заподіяної шкоди, колегія суддів вважає за необхідне застосування до обвинуваченого ч.1 ст. 69 КК України та перейти до іншого більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 3 ст. 185 КК України у виді обмеження волі.

Враховуючи вищезазначені обставини, у їх сукупності, колегія суддів вважає що ОСОБА_7 необхідно призначити покарання за ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ч.1 ст.69 КК України шляхом призначення більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті у виді трьох років обмеження волі, яке буде справедливим та достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів.

Колегія суддів вважає, що остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_7 необхідно призначити з врахуванням вимог ч. 4 ст. 70 КК України та за сукупністю злочинів шляхом повного складання покарання за вказаним вироком та вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07.10.2021 року, призначити ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі та штрафу, який у відповідності до вимог ч. 3 ст. 72 КК України виконувати самостійно.

Керуючись ст.ст.370, 374, 404, 405, 407, 409, 413, 414, 418, 420 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 16 березня 2022 року щодо ОСОБА_7 скасувати в частині призначення покарання та постановити новий вирок.

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України та із застосуванням ч.1 ст.69 КК України призначити покарання у виді 3 ( трьох) років обмеження волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом повного складання покарання за вказаним вироком та вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07.10.2021 року, призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на 3 (три) роки обмеження волі та штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Згідно з ч. 3 ст. 72 КК України покарання у вигляді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень та покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі виконувати самостійно.

В решті вирок Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 16 березня 2022 року залишити без змін.

Вирок Колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення.

Вирок може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою,- в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4