Справа № 442/6074/22
Провадження № 1-в/442/293/2022
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2022 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області
в складі:
головуючої судді - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі в режимі відеоконференції клопотання захисника засудженого ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
представника ДУ ДВК-40 ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_2 , його захисника адвоката ОСОБА_3 ,
в с т а н о в и в:
До Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області 27.09.2022 надійшло клопотання захисника засудженого ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання як такого, що довів своє виправлення. Вказує, що на даний час засуджений відбув більш як половину строку призначеного йому покарання. Працевлаштуватись в установі він не може, оскільки хворіє, йому важко пересуватись. Підтримує зв`язки з рідними, переусвідомив своє минуле і не має наміру вчиняти інших кримінальних правопорушень.
Вислухавши пояснення засудженого та його захисника, які клопотання підтримали та просили звільнити ОСОБА_2 умовно-достроково, представника адміністрації та прокурора, які заперечили проти задоволення клопотання, як безпідставного, перевіривши матеріали особової справи засудженого, суд доходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом. До таких питань відноситься і заміна не відбутої частини покарання більш м`яким або умовно-дострокове звільнення.
Як вбачається з матеріалів особової справи, ОСОБА_2 засуджено 07.02.2018 Апостолівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі.
Отже, ОСОБА_2 засуджено за вчинення ним тяжкого злочину, за який йому було призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі, на даний час фактично відбув більш як половину строку покарання.
Вимогами статті 81 КК України передбачено, що до осіб, які відбувають покарання у виді, зокрема, позбавлення волі, може бути застосоване умовно - дострокове звільнення після фактичного відбуття засудженими не менше двох третин строку покарання, призначеного судом, зокрема, за умисний тяжкий злочин. Застосування умовно - дострокового звільнення є можливим, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Прийняття рішення про умовно дострокове звільнення не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.
Процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього перебування засудженого в установі виконання покарання.
Як вбачається з наданої суду характеристики, затвердженої начальником ДУ «ДВК-40» ОСОБА_7 , засуджений ОСОБА_2 25.08.2022 відбуває покарання в ДУ «Дрогобицька виправна колонія (№40)». За час відбування покарання характеризується посередньо: порушень режимних вимог не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Адміністрацією установи не заохочувався. На виробництві установи не працевлаштований та ініціативи не проявляє. У відношенні до представників адміністрації ввічливий. У відношенні до інших засуджених неконфліктний. Правил санітарії та гігієни дотримується, намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд. Намагається дбайливо ставитись до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснювати за ними належний догляд, використовувати їх тільки за призначенням. Не завжди виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Намагається виконувати роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок, для їх виконання. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться задовільно. Намагається дотримуватися вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Участі в організації та проведенні виховних заходів передбачених ст.123 КВК України, які проводяться в установі не приймає. Участі у реалізації програми диференційованого виховного впливу, не приймає. До підвищення загальноосвітнього рівня та вдосконалення професійно-технічних навичок, не прагне. Участі у роботі самодіяльних організацій, не бере.
Відповідно до ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Як зазначено вище, відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
З аналізу наведених норм закону про кримінальну відповідальність вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певної частини строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а також досягнення цілей покарання.
Під час розгляду даної справи, засуджений ОСОБА_2 , перебуваючи в місцях позбавлення волі, своєю поведінкою не довів свого виправлення та що така поведінка може бути підставою для його умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання.
Доводи засудженого та його захисника про те, що він не може пересуватись, а тому він не може бути працевлаштованим і його поведінка не може бути сумлінною, не заслуговують на увагу, оскільки вказане обставина не перешкоджала засудженому зберігати заборонені предмети, порушувати розпорядок дня та палити у невстановленому місці.
Поряд з цим, засуджений, окрім працевлаштування в установі міг брати участь в організації та проведенні виховних заходів, у роботі самодіяльних організацій, у реалізації програми диференційованого виховного впливу, підвищувати загальноосвітній рівень та вдосконалювати професійно-технічні навички, проте, не скористався таким своїм правом.
Крім цього, засудженим та його захисником не доведено і в судовому засіданні не встановлено, що за час відбуття покарання в особистості ОСОБА_2 відбувся процес позитивних змін, який створив у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
З огляду на наведене, беручи до уваги особу ОСОБА_2 , якого засуджено за нетяжкий злочин, а відтак у суду відсутнє переконання про те, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком, а тому клопотання задоволенню не підлягає.
Доводи про хворобу засудженого, яка перешкоджає йому відбувати покарання не є підставою для умовно-дострокового звільнення від його відбування в порядку ст. 81 КПК України і можуть слугувати підставою для звільнення від подальшого покарання на підставі вимог ст. 84 КПК України.
Враховуючи вищенаведене та керуючись ст. 81 КК України, ст. 107 КВК України, п. 2 ч. 1 ст. 537, ст. 539 КПК України, суд
у х в а л и в:
В задоволенні клопотання захисника засудженого ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.
На ухвалу суду протягом семи днів з дня її оголошення учасники судового провадження можуть подати апеляцію до Львівського апеляційного суду.
Повний текст ухвали суду складено та проголошено 06 жовтня 2022 року.
Суддя ОСОБА_1