справа № 362/4743/21
провадження № 1-кп/362/312/22
ВИРОК
Іменем України
06.10.2022

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Василькові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 16 травня 2021 року за № 0000282 щодо

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Здорівка Обухівського району Київської області, не працює, зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

24 квітня 2014 року Васильківським міськрайонним судом Київської області за частиною 2 статті 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки з іспитовим строком 2 роки;

21 грудня 2015 року Васильківським міськрайонним судом Київської області за частиною 2 статті 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 2 місяці;

01 грудня 2016 року Васильківським міськрайонним судом Київської області за частиною 2 статті 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки з іспитовим строком 2 роки;

30 січня 2017 року вироком Апеляційного суду Київської області вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 01 грудня 2016 року скасовано в частині призначеного покарання та призначено покарання за частиною 2 статті 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі; на підставі статті 71 КК України частково приєднано частину невідбутого покарання у виді позбавлення волі за вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21 грудня 2015 року строком на 4 роки 2 місяці та остаточно призначено покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі;

30 липня 2020 року ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області умовно-достроково звільнено від покарання, призначеного вироком Апеляційного суду Київської області від 30 січня 2017 року, на 1 (один) рік 1 (один) місяць 2 (два) дні,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 289 Кримінального кодексу України.

У судовому розгляді взяли участь:

прокурор ОСОБА_4 ;

обвинувачений ОСОБА_5 ;

захисник ОСОБА_6 .

Суд установив:
16 травня 2021 року приблизно о 00:40, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_5 , перебуваючи поблизу огородженої території автопарку військової частини НОМЕР_1 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , маючи прямий умисел, направлений на протиправне вилучення транспортного засобу, всупереч волі користувача, переліз через паркан, тим самим проник на територію вказаного автопарку, після чого, реалізуючи вказаний злочинний умисел, скориставшись, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до автомобіля марки ВАЗ 2103 жовтого кольору, 1979 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_3 , користувачем якого є ОСОБА_7 . Далі ОСОБА_5 відчинив водійські дверцята вказаного автомобіля, які були незачинені на замикаючий пристрій, сів за водійське сидіння, де помітив у замку запалення залишені ключі, за допомогою яких, привів у дію двигун автомобіля та почав рух на автомобілі, після чого, з метою усунення перешкод та доведення злочинного умислу до кінця, автомобілем марки ВАЗ 2103 жовтого кольору, 1979 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_3 , пошкодив ворота та виїхав з території автопарку. Далі ОСОБА_5 на вказаному транспортному засобі зник з місця вчинення злочину, чим потерпілому ОСОБА_7 спричинив матеріальну шкоду.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину визнав і надав показання, відповідно до яких він навесні минулого року, точної дати не пам`ятає, ввечері близько 22:00 переліз через паркан військової частини в місті Василькові, адреси не пам`ятає, підійшов до автомобіля жовтого кольору ВАЗ 2103, дверцята якого не були зачинені, а в середині знаходились ключі, сів і поїхав, вибивши ворота. Його ніхто не зупиняв. Він попрямував в сторону смт. Глеваха та їхав, доки не закінчився бензин, після чого заснув. Прокинувся, коли його розбудили працівники поліції. Щиро розкаявся, просив суворо його не карати.

Потерпілий ОСОБА_7 направив до суду заяву про розгляд справи в його відсутності, щодо міри покарання обвинуваченому покладався на розсуд суду.

Під час судового розгляду безпосередньо досліджені такі надані стороною обвинувачення докази:

- витяг з ЄРДР щодо кримінального провадження, внесеного до цього реєстру 16 травня 2021 за №0000282 (а.с. 47);

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 16 травня 2021 року;

- протокол огляду місця події від 16 травня 2021 року (а.с. 50-53);

- протокол огляду місця події від 16 травня 2021 року (а.с. 55-61);

- висновок судово-психіатричної експертизи № 328 від 19 травня 2021 року (а.с. 82-84)

- висновок судово-психіатричної експертизи № 53 від 13 липня 2022 року (а.с. 105-107).

Проаналізувавши представлені докази, суд дійшов висновку про те, що винність обвинуваченого у вчиненому знайшла своє повне підтвердження в судовому засіданні показаннями обвинуваченого і наданими стороною обвинувачення письмовими й іншими доказами, які безпосередньо досліджені під час судового розгляду.

Суд вважає зібрані по справі та представлені докази належними, допустимими, достовірними і достатніми у взаємозв`язку для правильного вирішення справи по суті, у зв`язку з чим вважає за можливе покласти їх в основу обвинувального вироку.

Ухвалюючи вирок, суд вважає за необхідне відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та відповідну практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях у справі «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року Європейський суд з прав людини зазначив, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

За наведених вище фактичних обставин справи суд вважає доведеним «поза розумним сумнівом» пред`явлене ОСОБА_5 обвинувачення та кваліфікує його діяння за частиною 2 статті 289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом, поєднане з проникненням у інше сховище.

Вирішуючи питання щодо призначення покарання, суд виходить із такого.

Кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 289 КК України, є тяжким злочином.

Дослідивши матеріали, які характеризують особу обвинуваченого, суд установив, що останній характеризується посередньо, одружений, має трьох дітей, двоє з яких неповнолітніх, а саме ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , раніше неодноразово судимий, не перебуває на обліку в лікаря нарколога, але перебуває на обліку у лікаря психіатра з діагнозом органічний шизофреноподібний розлад змішаного генезису, психічні поведінкові розлади внаслідок вживання ПАР, синдром залежності від ПАР. На момент вчинення інкримінованих дій на психічне захворювання не страждав; за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними; на даний час може усвідомлювати свої дії та керувати ними; застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, суд не встановив.

Обставин, які б істотно знижували ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд не вбачає.

Підстави для застосування статей 69, 69-1 КК України відсутні.

Отже, суд дійшов висновку про призначення ОСОБА_5 покарання в межах санкції, передбаченої частиною 2 статті 289 КК України, у виді позбавлення волі на строк п`ять років три місяці. При цьому з огляду на особу обвинуваченого, наявні родинні зв`язки й обставини вчинення кримінального правопорушення суд вважає за можливе не призначати додаткового покарання у виді конфіскації майна.

Суд вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень і таким чином сприятиме досягненню визначеної у статті 50 КК України мети загальної та спеціальної превенції.

За правилами частини 4 статті 81 КК України у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового кримінального правопорушення суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Як уже зазначено, ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 липня 2020 року ОСОБА_5 умовно-достроково звільнено від покарання, призначеного Апеляційним судом Київської області від 30 січня 2017 року, на 1 (один) рік 1 (один) місяць, 2 (два) дні,

Отже, ОСОБА_5 вчинив інкримінований в даному кримінальному провадженні злочин 16 травня 2021 року, тобто протягом невідбутої частини покарання за вироком Апеляційного суду Київської області від 30 січня 2017 року.

Таким чином, суд відповідно до частини 1 статті 71, частини 4 статті 81 КК України до за сукупністю вироків до покарання, призначеного цим вироком, вважає за необхідне частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком та остаточно визначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 3 місяці.
Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, обвинуваченого затримано 16 травня 2021 року. Ухвалою від 18 травня 2021 року слідчий суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області, з-поміж іншого, відмовив у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , застосував до останнього запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту та звільнив його з-під варти в залі суду.
Отже, відповідно до частин 1, 5 статті 72 КК України у строк покарання ОСОБА_5 належить зарахувати строк його попереднього ув`язнення за період з 16 травня 2021 року по 18 травня 2021 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Процесуальні витрати відсутні.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до статті 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись статтями 100, 369-371, 373, 374 КПК України, суд

ухвалив:
1. Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 289 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 3 (три) місяці без конфіскації майна.

2. Відповідно до частини 1 статті 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до призначеного цим вироком покарання невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі на 1 (один) рік 1 (один) місяць 2 (два) дні за вироком Апеляційного суду Київської області від 30 січня 2017 року остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років 3 (три) місяці.

3. Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання, зарахувавши до нього строк його попереднього ув`язнення з 16 травня 2021 року по 18 травня 2021 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
4. Речові докази автомобіль марки ВАЗ моделі 2103, жовтого кольору з державним номерним знаком НОМЕР_3 , який переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_7 - залишити у власності останнього.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасники судового провадження мають право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження, обвинувачений і захисник подати клопотання про помилування. Копію вироку негайно після його проголошення вручити присутнім учасникам кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_1