КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду кримінальне провадження № 0002894 від 28 квітня 2020 року стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК Україниза апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2021 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років.
До набрання вироком законної сили, обвинуваченому ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Також цим вироком вирішено питання щодо речових доказів.

Згідно вироку, суд визнав доведеним, що ОСОБА_8 27.04.2020 року приблизно о 21 год. 15 хв., разом з ОСОБА_9 зайшли до під`їзду № 4 будинку АДРЕСА_2 , а близько 21 год. 19 хв. до вказаного під`їзду зайшов потерпілий ОСОБА_10 та направився до свого помешкання. У вказаний час, перебуваючи на сходовій клітині між 1-им та 2-им поверхом під`їзду вказаного будинку, між потерпілим ОСОБА_10 та ОСОБА_7 почалась словесна перепалка, в ході якої у останнього виник злочинний умисел, спрямований на умисне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_10 .
У подальшому, ОСОБА_7 , реалізуючи злочинний намір, спрямований на умисне спричинення тяжких тілесних ушкоджень та усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, і свідомо допускаючи настання тяжких наслідків, перебуваючи у тамбурі під`їзду вказаного будинку, взяв до рук розкладний ніж та, тримаючи його у правій руці, наніс одне ножове поранення в область живота потерпілого ОСОБА_10 .
В результаті вказаних дій, потерпілий ОСОБА_10 отримав проникаюче колото-різане поранення живота справа, з яким останнього було госпіталізовано до КМКЛ ШМД за адресою: м. Київ, вул. Братиславська, 3.
Згідно Висновку експерта № 042/1-621-2020 від 10.06.2020-15.06.2020 при зверненні за медичною допомогою 27.04.2020 о 21 год. 28 хв. у ОСОБА_10 мало місце проникаюче колото-різане поранення живота справа.
За ступенем тяжкості вищевказане проникаюче колото-різане поранення живота справа відноситься до тяжкого тілесного ушкодження (за критерієм небезпеки для життя).

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 , посилаючись на істотне порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону, просить вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2021 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 скасувати як незаконний і необгрунтований та призначити новий судовий розгляд обвинувального акту в суді першої інстанції.
В обгрунтування апеляційних вимог захисник вказує на порушення права обвинуваченого на захист в частині вибору захисника, на порушення принципу змагальності, свавільне позбавлення волі обвинуваченого через істотне порушення процедури зміни запобіжного заходу, а також на упередженість суду.
При цьому апелянт зазначає, що під час досудового розслідування у даному провадженні слідчим за клопотанням обвинуваченого ОСОБА_7 було призначено захисника ОСОБА_11 , однак в подальшому суд за клопотанням прокурора ухвалив рішення про заміну захисника обвинуваченому, що на думку сторони захисту є свавільним рішенням суду, яке прийняте з грубим порушенням вимог КПК України, оскільки ініціатором про зміну захисника має бути лише особа, якій він був призначений, а ОСОБА_7 заперечував щодо заміни йому захисника та бажав щоб його захисником був саме ОСОБА_11 .
Також зазначає, що суд порушив принцип змагальності, оскільки сторона захисту клопотала про допит свідка ОСОБА_12 , однак суд не вжив усіх передбачених законом заходів для його виклику та всупереч бажанню сторони захисту прийняв рішення про недоцільність допиту даного свідка.

Крім того, захисник вказує на свавільне позбавлення волі обвинуваченого ОСОБА_7 , істотне порушення процедури зміни запобіжного заходу, так як суд, в порушення ст. 331 КПК України, за відсутності будь- якої ініціативи з боку сторони обвинувачення, за відсутності письмового клопотання прокурора, самовільно обрав обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід, взявши під варту в залі судового засідання, а тому вважає дане рішення невмотивованим та необґрунтованим, з яким сторона захисту, категорично не погоджується, оскільки сам по собі факт ухвалення обвинувального вироку та визначення покарання у виді позбавлення волі не є безумовною правовою підставою для зміни запобіжного заходу не повязаного з триманням під вартою на більш суворий.
Про упередженість суду під час судового розгляду кримінального провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 , на думку захисника, свідчать вищевказані допущені судом істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, а саме самовільні протизаконні дії по заміні захисника, зняття свідка захисту, взяття під варту обвинуваченого з порушенням порядку КПК України.

Оскільки від обвинуваченого ОСОБА_7 , який утримується під вартою, клопотань про участь в апеляційному розгляді не надходило, колегія суддів, з огляду на положення ч.4 ст. 401 КПК України, вважає розглянути апеляційну скаргу його захисника ОСОБА_6 без виклику останнього.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_6 на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, посилаючись на законність та обґрунтованість вироку суду першої інстанції, провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження №0002894стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 та апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції, відповідно до положень ч. 1 ст. 337 КПК України, провівши в межах висунутого обвинувачення судовий розгляд даного кримінального провадження, дослідивши зібрані докази в їх сукупності та за встановлених фактичних обставин, дійшов висновку про винуватість ОСОБА_7 в умисному заподіянні потерпілому тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, з наведенням в обвинувальному вироку доказів на підтвердження свого висновку та правильно кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 121 КК України, який грунтується на досліджених в ході судового розгляду та наведених у вироку доказах, які оцінені судом першої інстанції відповідно до положень ст. 94 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 , не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення та кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_7 , ставить питання про скасування вироку стосовно його підзахисного та призначення нового розгляду обвинувального акта в суді першої інстанції з підстав істотного порушення судом вимог кримінального процесуального закону, які на думку сторони захисту перешкодили суду ухвалити законне та обгрунтоване рішення, проте таких порушень колегією суддів не встановлено.

Апеляційні доводи захисника ОСОБА_6 про те, що судом було порушено право обвинуваченого ОСОБА_7 щодо вибору захисника, так як в ході досудового розслідування у даному кримінальному провадженні слідчим за клопотанням обвинуваченого ОСОБА_7 було призначено захисника ОСОБА_11 , однак у подальшому, грубо порушуючи вимоги кримінального процесуального законодавства, незважаючи на те, що ініціатором про зміну захисника може бути лише особа, якій він був призначений, а ОСОБА_7 заперечував щодо заміни йому захисника та наполягав щоб його захист здійснював адвокат ОСОБА_11 , суд ухвалив рішення про заміну захисника, чим порушив право обвинуваченого на захист, колегія суддів вважає безпідставними з огляду на таке.

Обвинувальний акт стосовно ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0002894 надійшов до суду 31.07.2020 року і ухвалою підготовчого засідання призначено судовий розгляд на 26.08.2020 року. Захист обвинуваченого ОСОБА_7 згідно Доручення про надання безоплатної вторинної правової допомоги від 23.07.2020 року № 026-0005165 здійснював адвокат ОСОБА_11 .

Ухвалюючи рішення про заміну захисника, суд зазначив, що захисник ОСОБА_11 в судові засідання призначені на 14.12.2020 року, 14.01.2021 року не зявився, у звязку з чим, як вбачається з матеріалів справи, останньому направлено лист щодо його обовязку як захисника дотримуватись вимог, передбачених ст. 47 КПК України та надати суду підтвердження поважності причин свого неприбуття, однак 28.01.2021 року, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду захисник ОСОБА_11 в черговий раз не зявився, направив до суду повідомлення, що не може прибути в судове засідання через зайнятість в Київському апеляційному суді, проте доказів на підтвердження цієї обставини суду не надав, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що вказані обставини свідчать про неналежне виконання адвокатом ОСОБА_11 своїх обов`язків.

Враховуючи, що згідно діючого законодавства саме на суд покладено обовязок дотримання при розгляді справ процесуальних строків та завдань кримінального провадження визначених у ст. 2 КПК України, зокрема щодо швидкого, повного та неупередженого судового розгляду, суд 28.01.2021 року ухвалив рішення, яким доручив Регіональному центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у м. Києві здійснити заміну захисника ОСОБА_11 та призначити обвинуваченому ОСОБА_7 іншого захисника з числа адвокатів центру та залучити його на час розгляду кримінального провадження.
У подальшому захист обвинуваченого ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні здійснював адвокат ОСОБА_13 згідно Доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги від 15.02.2021 року № 026-0001134, а оскільки згідно відповіді директора Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у м. Києві від 18.08.2021 року вказане доручення, видане адвокату ОСОБА_13 , припинене і ухвалою суду від 19.08.2021 року обвинуваченому ОСОБА_7 призначено іншого захисника та у подальшому його захист здійснював адвокат ОСОБА_6 на підставі Доручення від 01.09.2021 року за № 026-0006803.

Отже, на переконання колегії суддів, право обвинуваченого ОСОБА_7 на захист порушено не було, а щодо його прававибору захисника та бажання щоб його захисником був саме ОСОБА_11 , то відповідно до вимог ст. 48 КПК України ОСОБА_7 , який під час розгляду справи під вартою не тримався, будучи працездатною особою міг скористатися таким правом і самостійно залучити захисника ОСОБА_11 до участі у кримінальному провадженні.

Твердження апелянта на порушення судом першої інстанції принципу змагальності, який вказує, що суд не вжив усіх передбачених законом заходів для виклику свідка ОСОБА_12 , на чому наполягала сторона захисту, проте суд закінчив розгляд справи не допитавши вказаного свідка, колегія суддів також вважає неспроможними, оскільки як вбачається з матеріалів справи, суд, у відповідності з вимогами ст. 327 КПК України за наслідками неприбуття свідка ОСОБА_12 та інших свідків вживав заходи про їх привід у судове засідання, а щодо свідка ОСОБА_12 , у тому числі, постановляв ухвалу, якою доручав Дніпровському УП ГУНП в м. Києві провести слідчі (розшукові)дії, направлені на встановлення місцезнаходження останнього, однак встановити його місцезнаходження не виявилось можливим.

Стаття 368 КПК України регламентує питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку, зокрема як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження, а тому ухвалюючи стосовно ОСОБА_7 обвинувальний вирок, суд, у відповідності з вимогами, передбаченими ст. 374 КК України зобовзаний зазначати рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.
Вказаних вимог кримінального процесуального закону суд не порушив, та умотивувавши рішення про обрання обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обгрунтовано врахувавши тяжкість вчиненого ним злочину проти здоровя особи, обставини його вчинення, та у звязку з призначенням ОСОБА_7 покарання, яке він повинен відбувати реально в місцях позбавлення волі, з метою забезпечення виконання вироку, з огляду на ту обставину, що обвинувачений ухилявся від суду, у звязку з чим вживались заходи щодо його примусового приводу до суду та надавався дозвіл на його затримання, дійшов висновку про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо невмотивованості, необгрунтованості та незаконності рішення суду через істотне порушення процедури зміни обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу на більш суворий та взяття його під варту без дотримання положень, передбачених статтею 331 та Главою 18 КПК України за відсутності будь-якої ініціативи з боку сторони обвинувачення та за відсутності письмового клопотання прокурора, є безпідставними, оскільки суд, відповідно до вимог ст. ст. 368, 374 КПК України, в нарадчій кімнаті, ухваливши вирок, вирішив питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження, а саме про запобіжний захід до набрання вироком законної сили та належним чином мотивував прийняте рішення.

Посилання апелянта на упередженість головуючого судді під час судового розгляду кримінального провадження, про що, як зазначає захисник ОСОБА_6 свідчать істотні порушення вимог закону, а саме самовільні протизаконні дії судді по заміні захисника, невжиття заходів для допиту свідка та взяття обвинуваченого під варту в порушення порядку, передбаченому ст. 331 та Главою 18 КПК України, що на його думку свідчить про особисту неприязнь судді щодо обвинуваченого та явну упередженість щодо його особи, колегія суддів вважає безпідставними та такими, що не грунтуються на вимогах кримінального процесуального закону.

Як вбачається з матеріалів провадження, під час судового розгляду кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_7 17.02.2021 року в судовому засіданні заявив відвід судді ОСОБА_14 , дії якої вважав упередженими, через те, що замінивши йому захисника ОСОБА_11 на іншого, порушила його право на захист, і ухвалою суду від 19.02.2021 року під головуванням судді ОСОБА_15 у задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_7 про відвід судді ОСОБА_14 відмовлено. При вирішенні цього питання, суддя зазначив, що у заяві обвинуваченого про відвід не простежується будь-яка залежність чи взаємозв`язок, що вказували б на упередженість судді ОСОБА_14 щодо учасників кримінального провадження, чи її необ`єктивності при розгляді справи, а сама по собі незгода обвинуваченого з діями судді у провадженні чи постановленими суддею процесуальними рішеннями організаційного характеру, не є підставою для відводу судді, а тому у задоволенні заяви ОСОБА_7 було відмовлено.

За викладеним, вирок суду стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 є законним, обгрунтованим та належним чином мотивованим, призначене покарання необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для застосування положень ст. 412, ст. 415 КПК України при апеляційному розгляді не встановлено, а тому підстав для скасування вироку та призначення нового розгляду обвинувального акта в суді першої інстанції, про що ставиться питання в апеляційній скарзізахисника ОСОБА_6 , колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2021 року у кримінальному провадженні № 0002894 стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 121 КК України без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, у той самий строк з дня вручення йому копії цієї ухвали.

Судді: __________________ _________________ __________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3