ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1332/22 Справа № 204/5840/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2022 року м.Дніпро

м. ДніпроКолегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді - доповідача: ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні, клопотання (апеляційну скаргу), обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Красногвардійського районого суду м. Дніпропетровська від 29 березня 2022 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Врадіївка Кривоозерського району Миколаївської області, офіційно не працевлаштованого, який проживає у приміщенні гаражу № НОМЕР_1 гаражного кооперативу Салют за адресою : м. Дніпро, вул. Прикордонна 81, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_6 31 березня 2022 року звернувся до Дніпровського апеляційного суду з клопотанням, яке належить вважати апеляційною скаргою з огляду на те, що в останньому висловлена незгода із ухвалою Красногвардійського районого суду м. Дніпропетровська від 29 березня 2022 року, з наведенням відповідного мотивування.
Обвинувачений вважає, що він безпідставно тримається під вартою з моменту затримання 09.05.2021 року, а досудове розслідування проводиться неналежним чином та надмірно довго.
На його думку, він необгрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованому йому злочину. Вказує, що він мав дружні відносини з ОСОБА_7 , палку від табурета було підкинуто, а гроші які в нього знайшли при затриманні, в нього були у задньому кармані.

Оскаржуваною ухвалою суду від 29 березня 2022 року задоволено клопотання прокурора та продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Обґрунтовуючи прийняте рішення, суд першої інстанції зазначив, що раніше встановлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання виключного запобіжного заходу, продовжують своє існування, а застосування більш м`якого запобіжного заходу неможливе.

При цьому враховано, що ОСОБА_6 обгрунтовано підорюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за яке, у разі доведення вини, передбачене суворе покарання у виді позбавлення волі строком до 15 років, а також те, що останній офіційно не працевлаштований, легального джерела доходу та постійного місця проживання у м. Дніпрі не має, як не має і міцних соціальних зв`язків, а тому може переховуватись від суду.

Будучи належним чином повідомленими про місце, дату та час розгляду апеляційної скарги, учасники процесу до суду не з`явились, про поважні причини неявки не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи та/або особисту участь в апеляційному розгляді не надсилали, у зв`язку із чим колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 4 ст. 422-1 КПК України розглянути справу без участі сторін кримінального провадження.

Заслухавши суддю-доповідача; дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що остання не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, згідно ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;

3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою окрім відомостей, зазначених у ст. 184 КПК України, має містити:

1)виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;
2)виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала, постановлена з дотриманням вказаних вимог кримінального процесуального закону, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав.

Так, суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження виключного запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 прийшов до об`єктивного висновку про те, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_6 , вчинив особливо тяжкий злочин, за який у разі визнання його винуватим передбачено покарання від 7 до 15 років позбавлення волі.

Судом першої інстанції, із урахування особи обвинуваченого, грунтовно встановлено наявність ризику можливих спроб переховуватися від слідства та суду, зокрема з огляду на те, що у нього не має постійного місця проживання, відсутні соціальні зв`язки, а тому, перебуваючи на свободі, з урахуванням тяжкості передбаченого покарання у разі доведення його вини, обвинувачений може вчинити дії з метою ухилення від відповідальності за вчинений злочин.
Не залишено поза увагою і те, що особа ОСОБА_6 потенційно має підвищену соціальну небезпеку з огляду на характер інкримінованого кримінального правопорушення, пов`язаного з насильницьким позбавленням життя людини.
З огляду на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд першої інстанції обгрунтовано прийшов до висновку про необхідність продовження строку дії застосованого запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 , з яким колегія суддів погоджується.

Колегія суддів оцінює вищенаведені обставини як виключно вагомі і такі, що поза розумним сумнівом підтверджують те, що запобігти доведеним ризикам можливо тільки шляхом обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а більш м`які запобіжні заходи нездатні забезпечити його належну процесуальну поведінку.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 у своїй сукупності не спростовують наявність існуючих ризиків з переліку встановлених судом та є по суті особистими упередженими міркуваннями та оцінками апелянта як особи, зацікавленої у вирішенні порушеного питання на свою користь, та не можуть бути прийняті до уваги у зв`язку з вищенаведеним.

Посилання апелянта на безпідставність обвинувачення колегія суддів не може прийняти до уваги з огляду на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин. Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії», зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою.

Також необхідно зазначити, що на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх допустимості і достатності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень.
У зв`язку з викладеними обставинами, підстав для задоволення апеляційної скарги захисника не вбачається.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.

Ухвалу Красногвардійського районого суду м. Дніпропетровська від 29 березня 2022 року, якою продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3