єдиний унікальний номер справи 546/90/21
номер провадження 1-в/546/20/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 липня 2022 року м. Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , перевіривши заяву засудженого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження № 0000106 (Справа № 546/90/21) ,

встановив:

До Решетилівського районного суду Полтавської області 26.07.2022 від засудженого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надійшло клопотання про надання йому можливості ознайомитися з матеріалами кримінального провадження № 0000106 (Справа № 546/90/21).
Перевіривши зазначене клопотання та дослідивши матеріали справи, суддя приходить до наступного висновку.
У провадженні Решетилівського районного суду Полтавської області знаходилось на розгляді кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 07.12.2020 за № 0000106 за обвинуваченням ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 3 ст. 185 КК України.
Вироком Решетилівського районного суду Полтавської області від 15.09.2021 затверджено угоду про визнання винуватості від 15.09.2021 укладену між прокурором Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора в даному кримінальному провадженні, з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_2 з іншого боку, за участі захисника ОСОБА_4 , за письмової згоди потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та визнано ОСОБА_2 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 3 ст. 185 КК України та призначено узгоджене сторонами покарання із застосуванням ч. 1 ст. 70, ч. 5 ст. 71 КК у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі.
На вирок суду ні апеляційна, ні касаційна скарги не подавались.
Заначений вирок набрав законної сили 18.10.2021 року і 20.10.2021 року, відповідно до розпорядження суду про виконання вироку, що набрав законної сили, звернений до виконання.
ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, яке надійшло до суду 26.07.2022. Його звернення надійшло через ДУ " Харківська виправна колонія (№43)" (61089, Харківська обл., місто Харків, вул. Таджицька, будинок 17) і вказане свідчить, що на даний час ОСОБА_2 перебуває в ДУ "Харківська виправна колонія (№43)".
На даний час засуджений ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відбуває покарання у ДУ " Харківська виправна колонія (№43)".
Частиною 2 ст. 43 КПК України встановлено, що засудженим у кримінальному провадженні є обвинувачений, обвинувальний вирок щодо якого набрав законної сили.
Відповідно до ч. 3 ст. 43 КПК України, засуджений має права обвинуваченого, передбачені статтею 42 цього Кодексу, в обсязі, необхідному для його захисту на відповідній стадії судового провадження.
Відповідно до ст. 24 КПК України забезпечення права кожному на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду є однією із засад кримінального провадження.
Процесуальний закон встановлює чітко визначену процедуру, як оскарження судових рішень, так і можливість ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.
Положення ст.ст. 537 та 539 КПК України, а також ст. 90 КВК України містять виключний перелік обставин, відповідно до яких, суд надає дозвіл на етапування (переведення) засудженого з колонії до слідчого ізолятору, а саме: для проведення відповідних процесуальних дій під час досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених іншою особою або цією самою особою, за які вона не була засуджена, чи у зв`язку з розглядом справи в суді.
Такої підстави для переведення засудженого з колонії до слідчого ізолятору, як розгляд клопотання (заяви) засудженого про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження не передбачено.
Відповідно до ч. 1 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.
За змістом ч. 3 ст. 395, ч. 4 ст. 395, п. 1 ч. 1 ст. 425, ч.2 ст. 426 КПК України після проголошення судового рішення у кримінальному провадженні, суд зобов`язаний надати обвинуваченому (засудженому) за їх клопотанням можливість ознайомитися з матеріалами кримінального провадження з метою подання апеляційної або касаційної скарги на відповідне судове рішення в межах строків на апеляційне та касаційне оскарження.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 426 КПК України, касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
В апеляційному порядку вирок Решетилівського районного суду Полтавської області від 15.09.2021 року не оскаржувався, внаслідок чого вирок суду набрав законної сили 18.10.2021 року та звернуто судом до виконання.
Протягом строку апеляційного оскарження вищевказаного вироку ОСОБА_2 не звертався до суду із клопотанням про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.
Право обвинуваченого (засудженого) на ознайомлення із матеріалами справи є складовими конституційного права на захист (ст. 63 Конституції України).
Із рішення Конституційного Суду України від 18 січня 2012 року по справі N 1-4/2012, вбачається, що ознайомлення обвинуваченого з матеріалами справи є елементом кримінального судочинства і його порядок відповідно до п.14 ч.1 ст. 92 Конституції України визначається законами України. Відтак, право на таке ознайомлення не є абсолютним.
Тобто, при вирішенні питання щодо забезпечення можливості надання особі матеріалів справи на ознайомлення, суд повинен виходити із норм закону, які регулюють порядок такого ознайомлення.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 не наводить жодної обґрунтованої обставини, щодо необхідності ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, між тим, як процесуальний закон, в даному конкретному випадку, пов`язує таку можливість виключно з необхідністю подання апеляційної або касаційної скарги.
Враховуючи вищезазначені норми закону та ті обставини, що в клопотанні не зазначена причина ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, суд вважає, що у задоволенні клопотання засудженого слід відмовити як у необґрунтованому та внесеному до суду за відсутності для цього правових підстав.
Вказану заяву суд розцінює виключно як спосіб необґрунтованого переміщення засудженої з місць відбування покарання, а не як спосіб реалізації прав на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.
Таким чином, враховуючи, процесуальну поведінку засудженого під час судового розгляду, суд не вбачає підстав для задоволення відповідної заяви, з огляду на те, що звернення засудженого містять ознаки зловживання ним своїми процесуальними правами, адже відповідні дії не направлені на реальне настання правових наслідків, а спрямованні на уникнення засудженим від відбування, в місцях позбавлення волі, реального покарання, призначеного йому судом.
Кримінально-виконавче законодавство, зокрема у сфері виконання і відбування покарань ґрунтується на принципах невідворотності виконання і відбування покарань, що закріплені в ст. 5 КВК України.
Невиправдане етапування засудженої особи з місця відбування покарання суперечить вказаному принципу.
Разом з тим, відмова у задоволенні клопотання не перешкоджає повторному зверненню з відповідним клопотанням з зазначенням підстав такого звернення.
Керуючись ст.ст. 395, 425 КПК України, суд

постановив :

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження № 0000106 (Справа № 546/90/21) - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1