КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №756/3073/22 Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/2324/2022
Категорія: ст. 331 КПК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

перекладача ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 06 травня 2022 року у кримінальному провадженні №0002755 стосовно обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України,

ОСОБА_8 , громадянина Грузії, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Горі (Грузія), зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 06 травня 2022 року, крім іншого, задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 строк тримання під вартою на 60 днів до 04 липня 2022 року включно.

Таке рішення суд першої інстанції, врахувавши стадію судового розгляду, обґрунтував тим, що ризики, які враховувались під час обрання обвинуваченому запобіжного заходу, не зменшилися.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , вважаючи ухвалу суду першої інстанції незаконною та необґрунтованою, просить її скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обравши запобіжний захід домашній арешт за місцем проживання ОСОБА_8 в м. Києві або визначити заставу у розмірі, що відповідає доходам обвинуваченого.

В обґрунтування таких вимог захисник посилається на те, що органом досудового розслідування не здобуто переконливих доказів причетності ОСОБА_8 до злочину, водночас прокурором не доведено існування ризиків.

Захисник звертає увагу на те, що обвинувачений на законних підставах перебуває в Україні, має посвідку на проживання, одружений, має на утриманні малолітню дитину, офіційно зареєстрований та проживає разом з дружиною, тобто в Україні має міцні соціальні зв`язки, раніше несудимий, не вчиняв вплив на потерпілого або свідків, не має намірів переховуватися, отже застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту повністю виключить всі можливі ризики.

Захисник також зазначає про те, що суд в ухвалі не визначив ОСОБА_8 розмір застави, пославшись на попереднє судове рішення, де визначена застава у непомірному для обвинуваченого розмірі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, заперечення прокурора щодо апеляційного прохання, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

За змістом положень ст.ст. 315, 331 КПК України вирішення судом питання щодо запобіжного заходу під час судового розгляду відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу, так само як і для його продовження, є зокрема наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Виходячи з положень глави 18 КПК України у взаємозв`язку з вимогами ст.ст. 315, 331 КПК України підставами для продовження строку тримання під вартою є наявність раніше заявлених ризиків, які не зменшилися, або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою, та неможливість завершення судового провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Розглядаючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини її життя, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Зазначені вимоги кримінального процесуального закону, на переконання колегії суддів, судом першої інстанції були дотримані.

Як убачається з матеріалів провадження, за результатами підготовчого судового засідання у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, суд першої інстанції, окрім рішення про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта та інших рішень, пов`язаних із підготовкою до судового розгляду, задовольнив клопотання прокурора та продовжив обвинуваченому ОСОБА_8 строк тримання під вартою на 60 днів.

З таким рішенням погоджується і колегія суддів, оскільки, всупереч доводам апеляційної скарги захисника, суд дослідив та оцінив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження найсуворішого запобіжного заходу.

Зважаючи на стадію кримінального провадження та особливості апеляційного розгляду з перегляду конкретного судового рішення, заперечення обвинуваченим своєї причетності до інкримінованого йому кримінального правопорушення, як і доводи сторони захисту щодо відсутності у сторони обвинувачення доказів на підтвердження висунутого обвинувачення, не можуть бути предметом дослідження суду апеляційної інстанції, оскільки, вирішуючи питання щодо запобіжного заходу, суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті за результатами дослідження згідно з вимогами ст. 23 КПК України усіх наданих сторонами доказів, в тому числі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення.

Доводи захисника про те, що прокурор не довів існування жодного ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, а суд не обґрунтував свого рішення щодо наявності підстав для продовження тримання ОСОБА_8 під вартою, колегія суддів визнає непереконливими.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки обвинуваченого під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки обвинуваченого під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного/обвинуваченого, має обґрунтувати свій висновок про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. При цьому кримінальний процесуальний закон не вимагає доказів того, що підозрюваний/обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Враховуючи характер висунутого ОСОБА_8 обвинувачення у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, тяжкість покарання, яка йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні цього кримінального правопорушення та всі наявні в матеріалах провадження дані про особу ОСОБА_8 , який є громадянином Грузії та в України не має постійного заробітку, колегія суддів доходить висновку, що ОСОБА_8 може переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, такі ризики не зменшилися і виправдовують подальше його тримання під вартою.

З огляду на те, що потерпілий та свідки у цьому кримінальному провадженні, показання яких суд має сприймати безпосередньо, ще не допитувалися, з великою ймовірністю також існує ризик незаконного на них впливу.

За вказаних обставин застосування більш м`якого запобіжного заходу, на переконання колегії суддів, не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та не запобігатиме спробам вчинити вказані дії, отже твердження захисника та обвинуваченого про протилежне є непереконливими.

Таким чином, за відсутності достатніх підстав, принаймні на цій стадії судового розгляду, для зміни обвинуваченому запобіжного заходу на домашній арешт або заставу, як про це просить захисник, апеляційна скарга сторони захисту в цій частині задоволенню не підлягає.

Разом із цим, колегія суддів погоджується з доводами захисника про те, що суд безпідставно не визначив обвинуваченому ОСОБА_8 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Так, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку тримання під вартою, суд повинен був відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України та за відсутності обставин, визначених у ч. 4 ст. 183 КПК України, які в цьому кримінальному провадженні не встановлені, визначити обвинуваченому розмір застави, достатньої для виконання ним обов`язків, передбачених цим Кодексом, а також зазначити які з визначених ст. 194 КПК України обов`язків необхідно покласти на нього у разі її внесення, наслідки їх невиконання, але зазначених вимог кримінального процесуального закону не виконав.

Враховуючи наведене та виходячи з вимог п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції від 06 травня 2022 року в частині рішення про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, якою обвинуваченому ОСОБА_8 слід продовжити строк тримання під вартою та визначити заставу з покладенням передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язків у разі її внесення з урахуванням вимог КПК України.

Визначаючи розмір застави, колегія суддів враховує наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 та його матеріальний стан, інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а також вимоги ст. 182 КПК України та позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим фактором, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні. А тому вважає, що пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого наявні у кримінальному провадженні, є застава, як альтернатива запобіжному заходу у вигляді тримання під вартою, в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Такий розмір застави, на думку колегії суддів, буде співмірним з існуючими у кримінальному провадженні ризиками та в разі її внесення зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, а також виконання ним процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, в обсязі, визначеному колегією суддів.

За наведених обставин апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 06 травня 2022 року в частині рішення про продовження ОСОБА_8 строку тримання під вартою на 60 днів скасувати та постановити нову ухвалу.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк тримання під вартою до 04 липня 2022 року включно.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_8 заставу у розмірі 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 198 480 (сто дев`яносто вісім тисяч чотириста вісімдесят) гривень, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на розрахунковий рахунок Київського апеляційного суду (м. Київ, вул. Солом`янська, 2-а, код ЄДРПОУ суду 42258617, банк ГУ ДКСУ у місті Києві, код 820172, номер рахунку за стандартом ІВАN UA1082186).

Роз`яснити, що обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в цій ухвалі, протягом строку дії судового рішення.

У разі внесення застави в розмірі, визначеному в цій ухвалі, оригінал документа з відміткою банку, що підтверджує внесення застави, має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення, яка повинна надати розпорядження про негайне звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 з-під варти та повідомити про це суд.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_8 , у разі внесення застави, наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- не відлучатися з м. Києва без дозволу суду;

- утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Визначити 2-х місячний термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави з дня її внесення.

З моменту звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 з-під варти у зв`язку з внесенням застави останній вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_8 , що в разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні застави обов`язки, застава звертається в дохід держави.

Ухвала набирає законної сили з дня оголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

_________________ __________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4