Справа № 357/9574/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 травня 2022 року м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючої судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в залі судових засідань № 2 в м. Біла Церква, Київської області кримінальне провадження № 0000258 від 18.01.2018 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зарубенці, Монастирищенського району, Черкаської області, громадянина України, з вищою освітою, пенсіонера, маючого на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор Білоцерківської окружної прокуратури Київської області: ОСОБА_5 ,

потерпіла: ОСОБА_6 ,

представник потерпілої-адвокат: ОСОБА_7 ,

захисник-адвокат: ОСОБА_8 ,

обвинувачений: ОСОБА_3 ,

У С Т А Н О В И В:

У провадження судді надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000258 від 18.01.2018 відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Так встановлено, що 17.01.2018 приблизно о 15 години 00 хвилин ОСОБА_3 , перебував по АДРЕСА_2 , де в нього виник конфлікт із Клієнтовою Ганною Василівною.

В цей час, в ході конфлікту ОСОБА_6 з ОСОБА_3 у останнього на груні раптово виниклих неприязних відносин виник умисел на спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень. ОСОБА_3 , діючи умисно, на грунті особистої неприязні, з метою заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, кулаком правої руки наніс два удари ОСОБА_6 в праву частину обличчя та праву частину голови, від чого потерпіла впала на землю. Продовжуючи свої дії, спрямовані на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій, ОСОБА_3 наніс один удар правою ногою по верхній лівій кінцівці ОСОБА_6 , яка в свою чергу тримала в руці мобільний телефон та намагалася викликати поліцію.

В результаті чого ОСОБА_3 спричинив потерпілій ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді синця на верхній губі, крововиливу з садном на фоні його на нижній губі, струсу головного мозку, синця на лівій кисті. Дані ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, ш;о спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України, а саме за вчинення умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

У судовому засіданні захисником адвокатом ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 заявлено клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності останнього на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку з закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

В обґрунтування заявленого клопотання захисник та обвинувачений зазначили, що вчинене кримінальне правопорушення, яке інкримінується обвинуваченому, мало місце 17.01.2018, тобто минуло три роки, враховуючи, що за кваліфікацією кримінальних правопорушень, а саме ч. 2 ст. 125 КК України, відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, за яке встановлений строк давності три роки, таким чином строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за інкримінований кримінальний проступок сплинув.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 підтримав заявлене клопотання свого захисника та зазначив, що йому цілком і повністю зрозуміла підстава звільнення від кримінальної відповідальності, у порядку ст. 49 КК України та він надає свою згоду на таке його звільнення у рамках указаного кримінального провадження, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Одночасно наполягав, що вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні за ч. 2 ст. 125 КК України він не визнає в повному обсязі при цьому зазначив, що йому зрозуміла суть обвинувачення та підстава звільнення від кримінальної відповідальності, яка не означає його виправдання чи визнання його невинним, тобто що ця підстава не є реабілітуючою. Цивільний позов також не визнав.

Представник потерпілої - адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні вважав, що це право обвинуваченого заявити відповідне клопотання та послався на розсуд суду щодо прийняття рішення по заявленому клопотанню.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні просила визнати ОСОБА_9 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання на розсуд суду.

Прокурор Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 не заперечував проти задоволення вказаного клопотання, з наявності правових підстав, регламентованих ст. 49 КК України.

Суд, заслухавши позиції сторін та учасників судового провадження, вивчивши наявні матеріали, приходить до наступного.

Статтею 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Відповідно до частини 4 статті 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 284 наведеного Кодексу кримінальне провадження закривається судом, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Частиною 1 статті 285 КПК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Згідно санкції ч. 2 ст. 125 КК України за вчинення вказаного кримінального правопорушення, передбачена кримінальна відповідальність у вигляді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправними роботами на строк до одного року, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років, тобто в силу норм ст. 12 КК України, це кримінальне правопорушення є кримінальним проступком.

Аналізуючи питання строків у цьому провадженні судом ураховується факти встановлені в обвинуваченні, з якого вбачається, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні умисних легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, яке мало місце 17.01.2018.

Таким чином з дня вчинення кримінального проступку, а саме з 17.01.2018 минуло три роки, а строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за вказаний кримінальний проступок не зупинявся та не переривався.

Отже, відповідно до статей 284 - 288 КПК України підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

Оскільки судом установлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку строк притягнення до кримінальної відповідальності за який сплив, переривання перебігу давності не було, від слідства або суду обвинувачений не ухилявся, обчислення строків давності є правильним, обвинувачений не заперечував проти закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав і дав згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності - клопотання про звільнення підлягає задоволенню, особа - звільненню від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження відносно обвинувачення ОСОБА_3 - закриттю.

Також судом ураховується те, що Верховний Суд колегією суддів Касаційного кримінального суду у постанові від 26.03.2020 у справі № 730/67/16-к указав, що передбачений законом (ст. 49 КК України) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням ними своєї винуватості у вчиненні злочину. Таким чином, невизнання підозрюваним, обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках за умови роз`яснення їм судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення.

Наведені Верховним Судом умови, судом було дотримано, а тому суд не пов`язує в цій справі таке звільнення із фактом визнанням обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального проступку, або ж з фактом його відсутності.

За таких обставин, беручи до уваги наведене, суд вважає, що клопотання захисника підлягає задоволенню зі звільненням ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, у зв`язку з закінченням строків давності, на підставі ст. 49 КК України, та з закриттям даного кримінального провадження відносно ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовується норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Так, цивільним позивачем по справі ОСОБА_6 заявлений цивільний позов до обвинуваченого/цивільного відповідача ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Порядок вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні регламентований главою 9 КПК України.

Нормами кримінального процесуального закону, зокрема ст. 129 КПК України, встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.

Вирішення цивільного позову при звільненні особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження по справі суперечить вказаним вище нормам закону.

Враховуючи системний аналіз зазначених норм Кримінального процесуального Кодексу, суд дійшов висновку, що цивільний позов не підлягає розгляду у випадках закриття кримінального провадження, як на досудовому розслідуванні, так і в суді.

В той же час, у випадку закриття кримінального провадження на встановлених Кримінальним процесуальним Кодексом України підставах, суд зобов`язаний роз`яснити цивільному позивачеві його право пред`явити аналогічний позов у порядку цивільного судочинства.

Отже, відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити в порядку цивільного судочинства.

Речові докази у справі відсутні.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 44, 49 КК України, ст. ст. 1-29, 284, 369-372, 376 КПК України, суд

П О С ТА Н О В И В :

Клопотання захисника адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 про звільнення останнього від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності - задовольнити.

ОСОБА_3 звільнити від кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.01.2018 за № 0000258, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження № 0000258 від 18.01.2018 відносно ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 125 КК України закрити.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення залишити без розгляду.

Копію ухвали вручити учасникам процесу.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом семи днів з дня її оголошення.

СуддяОСОБА_10