КРОПИВНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ провадження 11-кп/4809/527/22 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.08.2022 року м. Кропивницький
Колегія суддів Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,

при участі:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченої ОСОБА_7 ,

адвоката ОСОБА_8

переглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому, у режимі відеоконференції, за апеляційною скаргою адвоката обвинуваченої ОСОБА_7 ОСОБА_8 , ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 10 серпня 2022 року, якою у межах кримінального провадження стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів - до 08 жовтня 2022 року включно.

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Ленінського районного суду м. Кіровограда перебуває судова справа за обвинуваченням ОСОБА_7 за п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України /ЄУН 392/625/20/.

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні 08 лютого 2020 року умисного протиправного заподіяння смерті ОСОБА_9 , вчиненого з особливою жорстокістю: знаходячись по місцю свого проживання, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті виниклого побутового конфлікту зі своїм співмешканцем ОСОБА_9 , який у подальшому перебував у безпорадному стані через стан алкогольного сп`яніння, спричинила останньому тілесні ушкодження середньої тяжкості, після чого облила стіну й підлогу приміщення, де перебував потерпілий, бензином, вчинила підпал будівлі, унеможливила вихід потерпілого, внаслідок чого ОСОБА_9 отримав тяжкі опікові тілесні ушкодження, що призвели до його смерті у реанімаційному відділенні лікарні наступного дня.

У межах даного кримінального провадження, за клопотанням прокурора, в порядку ст. 331 КПК України, судом першої інстанції розглянуто питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинувачено ОСОБА_7 , оскільки судове провадження наразі не завершене.

Судом встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які не перестали існувати, зокрема, як можливість обвинуваченої переховуватись від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків.

Враховано судом тяжкість інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення.

Із судовим рішенням судді не погоджується адвокат обвинуваченої ОСОБА_8 , і оскаржує його в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу місцевого суду, відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження тримання під вартою ОСОБА_7 ..

В обґрунтування своїх вимог зазначає наступні доводи..

Наявність та продовження існування ризиків не доведені прокурором.

Обвинувачена тримається під вартою тривалий час (більше двох років), допитано ряд свідків у кримінальному провадженні.

Наявність ризиків, фактично, мотивована тяжкістю покарання, невизнанням ОСОБА_7 своєї провини.

Наявні ризики можливо попередити застосуванням стосовно обвинуваченої й більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, думку адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої та обвинуваченої ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечив апеляційну скаргу захисту, дослідивши виділені матеріали, зваживши доводи апеляційної скарги, колегією суддів зауважується про наступне.

Як убачається з матеріалів, в провадженні місцевого суду перебуває судова справа за обвинуваченням ОСОБА_7 за п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого; вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно із ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, ряд інших обставин та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України визначено: тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Як встановлено ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

При цьому, у відповідності до ч. 5 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Слід враховувати вимоги статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.

Застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не повинне перебувати за межами розумних строків, необхідних для вирішення провадження і забезпечення належної поведінки обвинуваченого на цей період, та його продовження, -має бути співрозмірним меті заходу, і має забезпечить виконання засад судочинства і змагального процесу відповідно до процедур гл. 18 КПК України,

Рішенням ЄСПЛ «Клоот проти Бельгії» визначено: «Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак, необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться».

Врахування тяжкості злочину має раціональний зміст, оскільки тяжкість свідчить про ступінь суспільної небезпечності особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем ймовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризики ухилення підозрюваного від слідства, суду (рішення ЄСПЛ «W проти Швейцарії»).
У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначено, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Вказаних вимог кримінального процесуального закону місцевий суд дотримався.

Суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обґрунтовано прийшов до висновків про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою.

Слід зважати, що процесуальні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були заявлені під час попереднього застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися, не перестали існувати, й виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з 11 лютого 2020 року; розпочато і провадиться судове слідство.

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті. Кримінальне правопорушення має кваліфіковану ознаку - вчинення з особливою жорстокістю.

Злочин відноситься до категорії особливо тяжких, посягає на найвищі цінності - життя людини.

Покарання за інкримінований злочин передбачає позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі.

Внаслідок вчинення злочину настали тяжкі і невідворотні наслідки у вигляді смерті людини.

Крім того, ОСОБА_7 суспільно-корисною працею не займається, безробітна, джерела заробітку не має, не заміжня, без утриманців, тобто, - не має сталих соціальних зв`язків.

Обвинуваченій відоме місце проживання свідків у кримінальному провадженні, з якими вона особисто знайома, і які є односельцями.

Відтак, беручи до уваги вказані обставини, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , тяжкість покарання, що може загрожувати обвинуваченій, наявні підстави вважати про можливість ухилення обвинуваченої від суду, незаконного впливу на свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Доводи апеляційної скарги захисту з приводу відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, - спростовуються наведеним вище.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу адвоката обвинуваченої ОСОБА_7 ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 10 серпня 2022 року, якою у межах кримінального провадження стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів - до 08 жовтня 2022 року включно залишити без змін.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4