Єдиний унікальний номер справи 185/2863/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2022 року м. Павлоград.

Павлоградський міськрайонний суд

Дніпропетровської області

у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря - ОСОБА_2 ,

розглядаючи у судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000286 від 11.05.2021 року,

за участі:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні суду перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

Прокурор просить призначити кримінальне провадження до судового розгляду та викликати у судове засідання обвинуваченого, потерпілу та свідків.

Крім того, прокурор звернувся до суду з клопотанням про зміну обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

Обвинувачений не заперечував проти призначення кримінального провадження до судового розгляду та зміну запобіжного заходу.

Потерпіла ОСОБА_5 , в підготовче судове засідання не з`явилася, подала заяву про проведення судового розгляду без її участі та письмово повідомила суд про те, що не заперечує проти зміни запобіжного заходу обвинуваченому.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, вислухавши клопотання прокурора, думку учасників кримінального провадження, приходить до наступного висновку.

Вищевказане кримінальне провадження підсудне Павлоградському міськрайонному суду Дніпропетровської області відповідно до ст. 32, 33 КПК України.

Підстав для прийняття рішень, передбачених п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, немає.

Обвинувальний акт складено відповідно до вимог ст. 291 КПК України, та при його затвердженні прокурором дотримано вимоги процесуального закону, підстав для його повернення прокурору - немає.

Згідно з положеннями ч.1 ст.31 КПК України, кримінальне провадження в суді першої інстанції здійснюється суддею одноособово, крім випадків, передбачених частинами другою, третьою та дванадцятою цієї статті.

З вказаних мотивів суд приходить до висновку про необхідність призначення до судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, у відкритому судовому засіданні та викликати у судове засідання обвинуваченого, потерпілу, свідків та розглядати вказане кримінальне провадження суддею одноособово.

Відповідно до ч.1, абз. 1-2 ч. 3 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Так, у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 , ухвалою слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого закінчується 29.04.2022 року.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Суд враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Крім того, суд зауважує, що указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року в країні введено воєнний стан. До обставин (ризиків), які враховуються при вирішенні питання про запобіжний захід, безумовно належить військова агресія проти України, що суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.

Вирішуючи питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену у п.79 рішення у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року, згідно якої питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, якими національні органи мотивували свої рішення, та належно задокументованих фактів, на які посилався заявник у своїх клопотаннях про звільнення з-під варти. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

З метою забезпечення права особи на свободу та особисту недоторканність, що гарантується ст. 5 ЄКПЛ, доцільно застосовувати (враховувати) правову позицію ЄСПЛ, яка викладена в рішенні ЄСПЛ «Навальний проти Росії» (№ 2) (Navalnuyy v. Russia №2) , № 43734/14, від 09 квітня 2019 року при оцінці пропорційності інкримінованого особі кримінального правопорушення відносно запобіжного заходу про застосування якого просить сторона обвинувачення.

Важливим моментом в контексті оцінки доводів щодо застосування запобіжного заходу є й питання оцінки співвідношення між собою тяжкості інкримінованого особі кримінального правопорушення з оцінкою міцності соціальних зв`язків підозрюваного, про що зазначено в рішенні ЄСПЛ у справі «W. проти Швейцарії» (від 26 січня 1993 року, серія А, № 254-А, пункт 33) - ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового вироку; це слід робити з урахуванням низки інших відповідних фактів, які можуть або підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування, а також його контакти.

Крім того, під час визначення підстав для застосування конкретного виду запобіжних заходів також слід ураховувати правило, що закріплено ч. 3 ст. 176 КПК України, - слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику чи ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Отже, ще однією складовою підстав застосування конкретного запобіжного заходу є наявність відомостей про те, що іншими запобіжними заходами виконання завдання кримінального провадження є неможливим.

Слід зауважити, що обвинувачений ОСОБА_3 , з 1995 року на законних підставах проживає на території України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не знаходиться, перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 , яка офіційно працює в ТОВ «Сан Санич» на посаді лаборанта, та з якою до свого затримання обвинувачений проживав за адресою: АДРЕСА_2 , що свідчить про наявність у обвинуваченого стійких соціальних зв`язків.

Шкода, завдана потерпілій, була відшкодована в повному обсязі про що свідчить вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.09.2021 року по справі № 185/7499/21, який набрав законної сили. Будь-яких претензій, матеріального або нематеріального характеру, потерпіла у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 , не має.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_3 , надав заяву у якій стверджує про намір співпрацювати зі слідством, надавати свідчення та докази, в тому числі викривати протиправну діяльність інших підозрюваних, у відношенні яких на стадії досудового розслідування були виділені матеріали.

Вищевикладене свідчить про відсутність обставин, які б свідчили про те, що продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого ОСОБА_3 .

Водночас, суд бере до уваги той факт, що останній обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких, санкція якого передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі строком до 10 років, тому, під загрозою суворого покарання обвинувачений може переховуватись від суду та незаконно впливати на потерпілу або свідків.

Згідно з положеннями ч. 1-2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Враховуючи вказані обставини суд вважає, що такий запобіжний захід як домашній арешт забезпечить дотримання обвинуваченим процесуальних обов`язків в суді.

Положеннями п. 1 ч.3 ст.202 КПК України передбачено, що у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваний, обвинувачений, який був затриманий негайно доставляється до місця проживання і звільняється з-під варти, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло цілодобово.

Оскільки розглядом клопотання не встановлено обставин, які пов`язані з подальшим триманням під вартою обвинуваченого, суд приходить до висновку про необхідність його негайного звільнення з-під варти.

Таким чином, суд вважає за доцільне змінити обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт з покладанням на обвинуваченого обов`язків передбачених у ч.5 ст.194 КПК України, так як це відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах кримінального провадження. Обраний запобіжний захід буде в змозі гарантувати належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст. 331 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області на 11 травня 2022 року о 09 годині 30 хвилин.

Кримінальне провадження розглядати суддею одноособово.

У судове засідання викликати учасників кримінального провадження.

Клопотання прокурора Павлоградської окружної прокуратури ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з тримання під вартою на домашній арешт - задовольнити.

Обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити з-під варти негайно.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заборонити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 .

Негайно доставити обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утриматись від спілкування зі свідками та потерпілою у даному кримінальному провадженні.

Строк дії ухвали до 24 червня 2022 року.

Зобов`язати орган Національної поліції негайно поставити на облік обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо якого застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це суд.

Виконання ухвали покласти на начальника Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області, на керівника Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області контроль за виконанням ухвали суду.

Ухвала в частині зміни запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення, та може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1 .