У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16.06.2022 Справа №607/6957/22

Провадження №1-кс/607/2208/2022

м. Тернопіль

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача сектору дізнання Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 від 28 квітня 2022 року про закриття кримінального провадження №0000306 від 07 квітня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

06 червня 2022 року ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із скаргою на постанову дізнавача сектору дізнання Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 від 28 квітня 2022 року про закриття кримінального провадження №0000306 від 07 квітня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України.

У поданій скарзі ОСОБА_3 зазначає, що оскаржувана постанова є безпідставною, не ґрунтується на матеріалах справи та не відповідає вимогам чинного законодавства, зокрема, зазначив про те, що ним було подано клопотання в якому він просив зобов`язати уповноважену особу, внести відомості в ЄРДР, вручити витяг та пам`ятку про залучення в якості потерпілого; забезпечити реалізацію його права як потерпілого на участь у слідчих (розшукових) та інших процесуальних діях, а саме допустити до участі у всіх діях, які будуть проводитись з квітня 2022 р. у цьому провадженні; з метою реалізації права потерпілого на участь в слідчих (розшукових] та інших діях, в порядку ст.ст.111-112 КПК України, обов`язково в подальшому повідомляти про їх проведення; про розгляд клопотання, його задоволення повністю, частково, відмову по кожному пункту окремо уповноваженою особою винести вручити йому постанову у встановлений законом термін. Однак відповіді на подане ним клопотання отримано не було, лише 02.06.2022 р. в Тернопільському РУП ГУНП в області ним разом із супровідним листом за №4309 від 02.06.2022 р. було отримано постанову про закриття від 28.04.2022 р. кримінального провадження - №0000306 від 07.04.2022 р., ч.1 ст.190 КК України, яка на його думку є незаконною, адже дізнавач розслідування не проводив, не навів жодного належного обґрунтування мотивів винесення такої постанови, не навів детального аналізу на підставі яких, прийшов до переконання про відсутність складу кримінального правопорушення, не зазначивши в чиїх саме діях відсутній склад злочину.
Дізнавач під час розслідування не перевірив важливі обставини, що мають значення для прийняття об`єктивного та законного рішення. Зокрема, не допитав ні мене ні свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 не провів перехресне опитування з ОСОБА_7 , не дав оцінки наданих мною письмових доказів.
Відсутність складу кримінального правопорушення, як підстава для закриття кримінального провадження, не може обґрунтовуватись лише якимось «переконанням» дізнавача про наявність цивільно-правових відносин. Постанова про закриття повинна бути вмотивованою фактичними даними, встановленими під час досудового розслідування кримінального провадження з посиланням на докази, зібраними в ході такого розслідування.
Особа, яка подала скаргу ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, однак подав слідчому судді заяву про розгляд скарги у його відсутності, подану ним скаргу підтримує та просить задовольнити зазначені у ній вимоги.

Окрім того в судове засідання не з`явився дізнавач сектору дізнання Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду скарги.

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України, відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується, не є перешкодою для розгляду скарги, якщо вони належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання. З огляду на це, слідчий суддя вважає за можливе розглядати скаргу за відсутності дізнавача, оскільки останній був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду скарги.

На вимогу слідчого судді органом досудового розслідування надано матеріали кримінального провадження №0000306 від 07 квітня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України.

Дослідивши долучені до скарги документи, оглянувши матеріали кримінального провадження за №0000306 від 07 квітня 2022 року, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

За змістом ч.1 ст.304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

У поданій скарзі ОСОБА_3 зазначає про отримання копії постанови про закриття кримінального провадження 02 червня 2022 року, що підтверджується супровідним листом №4305 від 02.06.2022 року, на якому міститься особистий підпис скаржника, про отримання відповідної такої копії постанови.

За таких обставин слідчий суддя вважає, що строк на оскарження постанови дізнавача Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 від 28 квітня 2022 року, особою, яка подала скаргу, не пропущено.

При вирішенні даної скарги слідчий суддя враховує положення ст.2 КПК України, згідно якої завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з вимогами п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді як судді суду першої інстанції належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Так, згідно п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно ч. 4 ст. 284 КПК України про закриття кримінального провадження слідчий, дізнавач, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

Так, у відповідності до ст.284 КПК України закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження та оцінки слідчим всіх зібраних доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

Крім того згідно ч.2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до положень ч.1 ст.40-1 КПК України дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого. Дізнавач несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення дізнання.

Положеннями п. 1, 2 ч. 1 ст. 91 КПК України встановлено, що у кримінальному провадженні, окрім іншого, підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 5 ст. 38 КПК України, орган досудового розслідування зобов`язаний застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Аналіз вищенаведених положень КПК України дає підстави для висновку, що рішенню про закриття кримінального провадження за будь-якою із підстав, що визначені у ч.1 ст.284 КПК України, має передувати повне, всебічне та неупереджене дослідження усіх обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, обов`язком органу влади є проведення «ефективного офіційного розслідування», здатного призвести до встановлення фактів справи та, якщо скарги виявляться правдивими, до встановлення та покарання винних осіб (рішення ЄСПЛ у справі «Дєдовський та інші проти Росії»).

Крім того відповідно до ч. 3 ст. 110 КПК України, рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне. Відповідно до п. 5 цієї статті постанова слідчого, дізнавача,прокурора складаєтьсяз: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Слідчий суддя звертає увагу, що з комплексного аналізу ст. 110 КПК України та одного із основоположних принципів кримінального процесуального законодавства, а саме верховенство права, вбачається, що постанова дізнавача має бути мотивованою, тобто її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, котрі підтверджуються матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть питання, яке порушено заявником. Також у ній мають міститись відповіді на усі поставлені ним питання, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу та формою реалізації принципу правової визначеності, як елементу верховенства права.

Так, в ході розгляду поданої ОСОБА_3 скарги слідчим суддею встановлено, що в провадженні СД Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області перебувало кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000306 від 07 квітня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Постановою дізнавача СД Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 від 28 квітня 2022 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000306 від 07 квітня 2022 року, закрито у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Слідчий суддя не погоджується з постановою дізнавача СД Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 від 28 квітня 2022 року про закриття кримінального провадження №0000306 від 07 квітня 2022 року та вважає її невмотивованою та необґрунтованою, з таких підстав.

Згідно з вимогами ст. 110 КПК України, мотивувальна частина постанови слідчого, дізнавача повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставою для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.
Слід зазначити, що практика ЄСПЛ щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі «Олександр Ніконенко проти України», «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).
Так, у мотивувальній частині оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження дізнавачем зазначено про відсутній склад кримінального правопорушення передбачений ч. 1 ст. 190 КК України, натомість дізнавач встановив наявність цивільно-правових відносин. Проте, які саме процесуальні дії ним вчинялися задля повного та всебічного розслідування даного кримінального проступку, після чого він дійшов до такого висновку у постанові не зазначено.

Крім того стверджуючи про те, що у даному кримінальному провадженні в діянні відсутній склад кримінального правопорушення передбачений ч. 1 ст. 190 КК України, дізнавач, на переконання слідчого судді, не з`ясував належним чином всі об`єктивні обставини кримінального провадження, не вжив всіх передбачених законом способів для отримання у справі доказів цього, зокрема, не вказав який із елементів складу кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України відсутній, а обмежився лише посиланням як на підставу закриття провадження п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

За загальними правилами, за відсутністю в діянні складу кримінально правопорушення кримінальне провадження закривається тоді, коли в дійсності було вчинено суспільно-небезпечне діяння, яке потягло за собою шкідливі наслідки, але відсутній один з елементів складу кримінального правопорушення. У той же час, у мотивувальній частині рішення дізнавача таких елементів складу кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, не вказані.
При цьому слід зазначити, що закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися лише після всебічного повного та об`єктивного дослідження усіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів. Відтак, дізнавачем належних доказів, які б спростовували доводи скарги та підтверджували обставини, які є підставою для закриття кримінального провадження, слідчому судді не надано, хоча ним мав би бути проведений комплекс слідчих дій для з`ясування вищевказаних обставин, зокрема здійснений допит як особисто потерпілого так і осіб, вказаних у його заяві.
Вказане, на думку слідчого судді свідчить про бездіяльність дізнавача, який здійснював досудове розслідування, формальний характер такого досудового розслідування та невжиття заходів для виконання завдань кримінального провадження, що безумовно не відповідає вимогам ч. 5 ст. 38 КПК України щодо обов`язку органу досудового розслідування застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування. Крім того вказані обставини беззаперечно свідчать про недотримання органом досудового розслідування вимог закону щодо всебічного, повного і неупереджено дослідження усіх обставин кримінального правопорушення, а також належної обґрунтованості прийнятої постанови, яка б не викликала жодних сумнівів в правильності прийнятого рішення.

Окрім цього, не зрозумілим є висновок дізнавача щодо наявності в даному кримінальному провадженні цивільно-правових відносин без спростування ним факту заволодіння обладнанням пінобетонного цеху вартістю понад 50 тис. грн., що належить потерпілому в шахрайський спосіб, що свідчить про неповне проведення всього обсягу слідчих дій, спрямованих на встановлення обставин кримінального правопорушення.

Крім того слідчий суддя звертає увагу на те, що досудове розслідування злочинів здійснюється у формі досудового слідства, а кримінальних проступків - у формі дізнання в порядку, передбаченому КПК України (ч. 1 ст. 215 КПК України). Одним із суб`єктів, які реалізують завдання кримінального судочинства, є слідчий, та ключовим суб`єктом з боку обвинувачення є прокурор.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 37 КПК України прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів. Прокурор здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні з його початку до завершення. Здійснення повноважень прокурора в цьому самому кримінальному провадженні іншим прокурором можливе лише у випадках, передбачених частинами четвертою та п`ятою статті 36, частиною третьою статті 313, частиною другою статті 341 цього Кодексу та частиною третьою цієї статті.

З матеріалів кримінального провадження №0000306 від 07 квітня 2022 року вбачається відсутність документів, якими визначено прокурора, який здійснює повноваження прокурора у цьому кримінальному провадженні, що вказує на поверховість здійснення досудового розслідування даного кримінального провадження.

При цьому слід взяти до уваги, що слідчий суддя, виходячи з ч. 5 ст. 40 КПК України, позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) слідчому у провадженні на здійснення конкретних слідчих дій, адже останній є самостійним у своїй процесуальній діяльність, та слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування й він не може переймати на себе функції слідства (п. 18 ч. 1 ст.3, ч. 3 ст.22 КПК України), однак слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що слідство зобов`язане провести у провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, а зроблені висновки випливали б зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, а не ґрунтувались на припущеннях.

При цьому слід роз`яснити, що дізнавач зобов`язаний провести у даному кримінальному провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, висновки не повинні ґрунтувались на припущеннях, а мають випливати з достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою доказів, які були зібрані під час досудового розслідування.
Таким чином, слідчий суддя вважає, що матеріали кримінального провадження свідчать про те, що постанова дізнавача є невмотивованою та необґрунтованою, у зв`язку з чим скарга ОСОБА_3 на постанову дізнавача СД Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 від 28 квітня 2022 року про закриття кримінального провадження №0000306 від 07 квітня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова скасуванню.

Керуючись ст.ст. 303-307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача сектору дізнання Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 від 28 квітня 2022 року про закриття кримінального провадження №0000306 від 07 квітня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України задовольнити.

Постанову дізнавача сектору дізнання Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 від 28 квітня 2022 року про закриття кримінального провадження №0000306 від 07 квітня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України скасувати.

Копію ухвали з матеріалами кримінального провадження №0000306 від 07 квітня 2022 року повернути в СД Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області для проведення досудового розслідування кримінального провадження №0000306 від 07 квітня 2022 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1