Справа № 184/2468/21
Номер провадження 1-кп/184/40/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2022 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Орджонікідзевського міського суду в режимі відео конференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000344 від 23.10.2021 року відносно обвинуваченого

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Орджонікідзе Дніпропетровської області, громадянина України, українця, учня 8-А класу комунального закладу «Середня загальноосвітня школа № 9 м. Покров Дніпропетровської області», з не повного середньою освітою, не одруженого, на утриманні дітей та інвалідів не має, не працюючого, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисник ОСОБА_6 ,

представник служби у справах дітей Покровської міськради ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

Неповнолітній ОСОБА_3 23 жовтня 2021 приблизно о 08 годині 50 хвилин, знаходячись на території ринку «35 мікрорайону» по вул. Соборна 1А в м. Покров, Дніпропетровської області, де побачив на торгівельній вітрині вказаного магазину жіночу сумку у якій знаходився мобільний телефон та гроші. У цей час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний намір, скориставшись тим, що поруч нікого немає та вважаючи, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, умисно, таємно, з корисливих мотивів викрав з торгівельної вітрини згідно висновку судової товарознавчої експертизи №397 від 08.11.2021 року жіночу сумку вартістю 150 гривень, у якій знаходився мобільний телефон марки NOMI 1-184 вартістю 215 гривень, а також гроші у сумі 150 гривень.

Після вчинення кримінального проступку ОСОБА_3 втік з місця скоєння кримінального правопорушення з викраденим майном, яким розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_8 матеріальний збиток на загальну суму 515 гривень.

Умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

В ході судового засідання неповнолітній обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, підтвердив обставини вчиненого та пояснив, що 23.10.2021 року вдень приблизно о 09 годині він був на території ринку «35 мікрорайону» по вул. Соборна 1А в м. Покров, Дніпропетровської області, де побачив на торгівельній вітрині вказаного магазину жіночу сумку у якій знаходився мобільний телефон та гроші та вирішив її вкрасти. Скориставшись тим, що поруч нікого немає він викрав з торгівельної вітрини жіночу сумку, у якій знаходився мобільний телефон марки NOMI 1-184, а також гроші у сумі 150 гривень. Вказує, що повністю усвідомив протиправність своїх дій, щиро розкаюється у вчиненому та зазначає, що такого більше не повториться.

В судовому засіданні законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 надала показання, згідно яких повідомила, що про те, що трапилось, дізналась від працівників поліції. Він її син, та повністю знаходиться на її утриманні. Вона усвідомлює, що її син вчинив кримінальне правопорушення та не заперечує проти притягнення його до кримінальної відповідальності.

Потерпіла в судове засідання не з`явились, в заяві просить розглядати кримінальне провадження без її участі, позову не заявляла, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має. Просять призначити покарання на розсуд суду.

Крім того, вина обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, повністю доводиться наданими сторонами та безпосередньо дослідженими у судовому засіданні сукупністю письмових доказів.

Відповідно до вимог ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно ст.65 КК України суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст.67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, суд не встановив.

Відповідно до ст.66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає: визнання вини та щире каяття, яке виявилося в тому, що обвинувачений усвідомив протиправність своєї поведінки, вчинення кримінальне правопорушення неповнолітнім, добровільне відшкодування завданого збитку.

Суд враховує також, що неповнолітній ОСОБА_3 вперше притягується до кримінальної відповідальності, раніше правопорушень не вчиняв, родина ОСОБА_5 виховую неповнолітнього сина ОСОБА_3 , та з 2019 року і по теперішній час є отримувачем соціальних послуг в ЦСС ПМР ДО, на обліку служби у справах дітей виконавчого комітет Покровської міської ради Дніпропетровської області не перебуває. За час навчання зарекомендував себе як здобувач освіти із середнім та низьким рівнем навчальних досягнень. Перебуває на внутрішньо - шкільному обліку за порушення поведінкового аспекту, схильність до крадіжок, бійок, брехні, паління. У спілкуванні з педагогами вживає нецензурну лексику, грубить. Серед уроку може розпочати конфліктну ситуацію, кинути все і вибігти з класу, освітнього закладу.

Згідно досудової доповіді, складеної представником персоналу органу пробації ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється, як середній, ОСОБА_3 та виправлення неповнолітнього без позбавлення або обмеження волі на певний строк.

Частиною 1 ст.105 КК України визначено, що неповнолітній, який вчинив кримінальний проступок або нетяжкий злочин, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.

У цьому разі суд застосовує до неповнолітнього один чи декілька примусових заходів виховного характеру, визначених частиною 2 статті 105 КК України.

Рішення про звільнення від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру приймається за результатами судового розгляду обвинувальним вироком суду. При цьому слід зазначити, що системний аналіз вжитих у кримінальному законі формулювань "звільнення від покарання" (ч. ч. 4 і 5 ст. 74, ч. 1 ст. 105 КК України), "звільнення від відбування покарання" (ст.ст. 75, 79, 104 КК України), "звільнення від призначеного покарання" (ст. 78 КК України) дає підстави зробити висновок, що під звільненням від покарання із застосуванням інших заходів примусу слід розуміти звільнення не від конкретного покарання, визначеного в санкції статті чи призначеного судом, а від його призначення як виду примусових заходів в цілому. Іншими словами, суд, приймаючи рішення про звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру відповідно до ч. 2 ст. 373 КПК України, постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому кримінальному правопорушенні і керуючись ст. 105 КК України звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру.

Відповідно до ст.12 КК України, вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення відноситься до кримінального проступку.

Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненому кримінальному правопорушені визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, усвідомив суспільну небезпечність вчиненого кримінального проступку, раніше не судимий, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання, за місцем навчання та проживання характеризується посередньо, поведінка неповнолітнього після скоєння кримінального проступку була бездоганною, тому на момент постановлення вироку неповнолітній не потребує застосування покарання.

Метою застосування примусових заходів виховного характеру є забезпечення інтересів неповнолітнього, які полягають в одержанні ним необхідного виховання, освіти, лікування, захисту від насильства та жорстокості, соціальної допомоги, а також у наявності можливості пристосуватися до реалій навколишнього життя, підвищити свій культурний, соціальний та загальноосвітній рівень, набути професії та працевлаштуватися.

Вирішуючи питання про те, які саме примусові заходи виховного характеру, перелік яких визначений ч.2 ст.105 КК України, застосувати до неповнолітнього, суд прийшов до висновку, що найбільш ефективним заходом, таким, що забезпечать позитивний виховний вплив на неповнолітнього, буде застереження.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні не обирався. Заходи забезпечення кримінального провадження до неповнолітнього обвинуваченого не обирались.

Цивільний позов у справі не заявлений.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Оскільки неповнолітній обвинувачений не має самостійного заробітку, суд вважає, що процесуальні витрати на залучення експерта підлягають стягненню із законного представника неповнолітнього обвинуваченого, на що цей представник дав згоду.

Вирішуючи питання про речові докази, суд виходить з положень ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.105 КК України, ст.ст. 369-371, 373-376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Визнати неповнолітнього ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 Кримінального кодексу України.

На підставі ч.ч.1, 2, 3 ст.105 КК України звільнити неповнолітнього ОСОБА_3 від покарання, без визначення його виду, із застосуванням примусових заходів виховного характеру у виді застереження.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні не обирався. Заходи забезпечення кримінального провадження до неповнолітнього обвинуваченого не обирались.

Цивільний позов у справі не заявлений.

Згідно ст.124 ч.2 КПК України стягнути з законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 ОСОБА_5 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта на суму 200 грн. 00 коп..

Речові докази: мобільний телефон марки NOMI I-184, жіночу сумку, пояс та гроші у сумі 100 гривень - залишити потерпілій ОСОБА_8 після набрання вироком законної сили.

Вирок суду може бути оскаржений безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні під час проголошення вироку.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_1