Справа № 214/2659/22
1-кп/214/645/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2022 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Кривому Розі кримінальне провадження № 0000073 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Єлизаветпілля Криворізького району Дніпропетровської області, громадянина України, маючого повну загальну середню освіту, не одруженого, раніше не судимого, військовослужбовця військової служби за контрактом, командира зенітної самохідної установки зенітного самохідно-артилерійського взводу зенітної ракетно-артилерійської батареї зенітного ракетно-артилерійського дивізіону в/ч НОМЕР_1 , старшого солдата, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч.4 КК України, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 28.07.2021 за №149-РС старшого солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду командира зенітної самохідної установки зенітного самохідно-артилерійського взводу зенітної ракетно-артилерійської батареї зенітного ракетно-артилерійського дивізіону цієї ж військової частини.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, старший солдат ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі Статуту), ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

З часу видання ВО Президента України, Головою Верховної ради України Указу «Про часткову мобілізацію» №303/2014 від 17.03.2014, на території України почав діяти особливий період, згідно ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та ст.1 Закону України «Про оборону України».

Разом з цим, старший солдат ОСОБА_4 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин.

Так, проходячи військову службу та будучи забезпечений речовим, грошовим, продовольчим та іншими видами забезпечення, 12 лютого 2022 року старший солдат ОСОБА_4 вирішив тимчасово ухилитись від військової служби та самовільно залишити базовий табір військової частини НОМЕР_1 , мотивуючи свої дії особистими обставинами, не пов`язаними з проходженням військової служби.

Реалізуючи свій умисел, старший солдат ОСОБА_4 , в умовах особливого періоду, в порушення статутних вимог, 12 лютого 2022 року самовільно залишив місце служби, а саме базовий табір військової частини НОМЕР_1 , який на той час дислокувався в АДРЕСА_2 .

В період з 12 по 28 лютого 2022 року старший солдат ОСОБА_4 без поважних причин обов`язки військової служби не виконував, до військової частини безпідставно не прибував, проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживав жодних заходів для з`явлення у військову частину, звернення до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління, за наявності реальної можливості для цього. При цьому, старший солдат ОСОБА_4 документів, підтверджуючих поважність та законність відсутності на військової службі, до військової частини не надавав.

В подальшому, 28 лютого 2022 року старший солдат ОСОБА_4 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомивши про викладені вище обставини.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 належить кваліфікувати за ст. 407 ч.4 КК України за ознаками самовільне залишення місця служби військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Встановлені судом обставини підтверджуються наступними доказами.

Так, з показань обвинуваченого вбачається, що він винним себе визнав повністю. При цьому показав, що уїхав тому, що посварився з дівчиною і хотів з нею владнати відносини. У командування дозвіл на виїзд не отримував. Намір повернутися до військової частини мав. В подальшому звернувся до військкомата, так як у зв`язку з початком війни не знав де знаходиться військова частина. Не статутних відносин до нього у військовій частині не застосовувалось. Обставини справи, наявні в справі докази, не оспорює. У вчиненому щиро кається.

В силу ст.349 ч 3 КПК України, суд, визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання обвинуваченого, вважає що цей доказ отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом, а тому є допустимим.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання обвинуваченого, вважає що цей доказ прямо підтверджує обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме, що обвинувачений вчинив самовільне залишення місця служби військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану. Тому цей доказ є належним.

На підставі ст. 94 КПК України, дослідивши всебічно, повно й неупереджено всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а також оцінивши сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до внутрішнього переконання про те, що показання обвинуваченого, містять достатні дані на підтвердження встановлених судом обставин, що дозволяє суду ухвалити обвинувальний вирок.

Суд також приходить до переконання, що будь-яких вагомих, достовірних доказів, які надають розумні підстави сумніватися у доведеності вини ОСОБА_4 , в судовому засіданні не добуто.

Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшує покарання обвинуваченого, суд вважає щире каяття.

Обставин, які відповідно до вимог ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, враховує обставину, яка пом`якшує покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання, відомості про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не одружений, є учасником бойових дій, посередньо характеризується за місцем служби, та з урахуванням усіх зазначених обставин, вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування призначеного судом покарання.

Тому, призначивши обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі, суд на підставі ст. 75 КК України, вважає за можливе звільнити останнього від відбування покарання з випробуванням, з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 ч. 1 п.п. 1,2 КК України.

Керуючись ст. ст. 369 - 371, 373 376, 474, 475 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч.4 КК України.

Призначити ОСОБА_6 за ст. 407 ч.4 КК України покарання у вигляді ЧОТИРЬОХ (4) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням тривалістю на ТРИ (3) роки.

На підставі п.п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_5 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Іспитовий строк ОСОБА_4 обчислювати з моменту оголошення вироку.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому не обирати.

Матеріали кримінального провадження залишити на зберіганні при обвинувальному акті.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Згідно ст. 376 ч. 6 КПК України, копія вироку вручається негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя : ОСОБА_1