Справа № 214/2530/22
1-кс/214/356/22
У Х В А Л А
Іменем України

31 травня 2022 року слідчий суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , його захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у м. Кривому Розі, клопотання слідчого третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань капітана ДБР ОСОБА_7 в межах кримінального провадження №0000021, внесеного до ЄРДР 03 березня 2022 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон, громадянина України, маючого базову загальну середню освіту, неодруженого, військовослужбовця військової служби за контрактом, стрільця 3-го відділення 2-го патрульного взводу 1-ї патрульної роти військової частини НОМЕР_1 НГУ, солдата, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У своєму клопотанні слідчий просить суд обрати підозрюваному ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесяти діб, визначивши йому заставу в розмірі вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 198 480 грн., в обґрунтування якого посилається на те, що військовослужбовець військової служби за контрактом стрілець 3-го відділення 2-го патрульного взводу 1-ї патрульної роти військової частини НОМЕР_1 НГУ солдат ОСОБА_5 підозрюється у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 НГ України, діючи умисно, в порушення статутних вимог, в умовах воєнного стану, 25 лютого 2022 року самовільно залишив місце служби, а саме пункт тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 НГ України, яка на той час дислокувалась за адресою: АДРЕСА_3 та, як наслідок, ухилився від військової служби до 18 квітня 2022 року.

Таким чином ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, за ознаками: самовільне залишення військовослужбовцем (крім строкової служби) місця служби в умовах воєнного стану.

Слідчий уважає, що на теперішній час виникла необхідність у застосуванні до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки встановлені ризики, визначені ст. 177 КПК України: так, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, у зв`язку з чим є підстави вважати, що останній з метою уникнення відповідальності за вчинений злочин під час дії на території України воєнного стану в Україні може зникнути з місця постійного проживання, сховатись на тимчасово окупованій території та інше, умисно ухилятися від явки в органи досудового слідства, слідчого судді або переховуватись від органів досудового розслідування та суду, чим може перешкоджати встановленню істини по справі, що ОСОБА_5 за час служби у органах Національної гвардії України набув широке коло знайомств серед службових осіб правоохоронних органів, має досвід роботи правоохоронця і знає особливості роботи правоохоронних органів, має необхідні та достатні знання, що стосуються проведення досудового розслідування у кримінальних провадженнях, а тому, перебуваючи на волі, самостійно, використовуючи набуті знання або через інших співробітників Національної гвардії України, Національної поліції, інших осіб може перешкоджати встановленню істини у справі, узгоджувати свої показання з показанням інших осіб, які визнані свідками у справі, надавати цим особам поради з урахуванням відомих йому обставин справи, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань в ході досудового розслідування з метою створення собі «алібі» щодо його непричетності до вчинення інкримінованого йому правопорушення, що ОСОБА_5 через інших співробітників Національної гвардії України, Національної поліції, з якими він проходив службу та залишився у дружніх стосунках, має змогу з використанням службового становища діючих працівників поліції, встановлювати через наявні службові інформаційно-довідкові масиви осіб, які надавали показання проти нього та опосередковано (шляхом використання третіх осіб) здійснювати тиск на свідків з метою спонукати їх змінити показання, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, за допомогою інших осіб або будь-яким іншим способом із застосуванням будь-яких засобів може перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким іншим чином, чим може перешкодити встановленню істини по справі, знищити невилучені матеріали, речові докази, а також, що ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або повторно вчинити інше військове кримінальне правопорушення.

Кожний з прокурорів у судовому засіданні клопотання слідчого підтримав за підстав, у ньому викладених.

Свідок ОСОБА_8 , будучи допитаним в судовому засіданні стосовно обставин, які характеризують підозрюваного, показав, що він виконує обов`язки заступника командира в/ч НОМЕР_1 по роботі з особовим складом, що він є прямим начальником підозрюваного з листопада 2021 року і по цей час, що він може охарактеризувати підозрюваного посередньо або навіть негативно, що підозрюваний після повернення до військової частини повідомляв іншим військовослужбовцям, що за його вчинок йому нічого не буде, однак таких розмов він особисто не чув, а знає про них тільки зі слів військовослужбовців, що підозрюваний висловлює своє бажання їхати на передову, що після повернення до військової частини підозрюваний негативної поведінки не виявляв та будь-яких негативних вчинків не вчиняв.

Підозрюваний ОСОБА_5 просив суд відмовити в задоволенні клопотання слідчого та не позбавляти його волі, оскільки він не має наміру переховуватись від органів досудового розслідування або повертатись в тимчасово окуповане м. Херсон, що зараз він перебуває за місцем своєї служби, де продовжує виконувати свої обов`язки, що після його добровільного повернення до військової частини НОМЕР_1 він пройшов відповідну перевірку та його відновили у штаті цієї частини, і що за цей час він уже двічі виконував бойові задачі, а також, що в цей час важкий для України час він дуже хоче бути корисним своїй країні, бажає воювати на передовій або виконувати будь-які військові задачі, що після його повернення до військової частини та до цього часу він не здійснював жодних спроб її залишити, переховуватись від слідства або тиснути на свідків.

Його захисник також заперечувала проти задоволення клопотання слідчого у зв`язку з недоведеністю у належний та законний спосіб існування ризиків, на які останній послався як на підставу для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вислухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання та показання свідка ОСОБА_8 , а також витяг з ЄРДР №0000021 від 03.03.2022 року, протоколи допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , матеріали службового розслідування та інші матеріали кримінального провадження, вирішуючи питання про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд приходить до такого.

Як убачається з досліджених судом матеріалів клопотання, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

24 травня 2022 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Санкція ч. 5 ст. 407 КК України передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років, що відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину.

Підозра ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, є обґрунтованою, що підтверджується вищевказаними доказами у кримінальному провадженні.

Згідно з вимогами ч. ч. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до п. «с» ч. 1 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод (Рим, 1950), положень КПК України, для обрання особі запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідна наявність підстав уважати, що дана особа, яка обґрунтовано підозрюється у вчинені злочину, буде намагатися або ухилятися від слідства, суду та від виконання процесуальних рішень, або перешкоджати встановленню істини в справі, або продовжувати злочинну діяльність. При цьому враховується тяжкість вчинених злочинів, вік підозрюваного, його стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності, місце проживання та інші обставини, перелічені у ст. 178 КПК України.

У ст. 178 КПК України вказано, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність у нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 цього Кодексу.

В обґрунтування свого клопотання слідчий посилається на існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме:

- що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому злочину, який є тяжким та за який законом передбачене покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років, у зв`язку з чим підозрюваний, зважаючи на тяжкість покарання у разі визнання його винним, може у той чи інший спосіб переховуватись від органів досудового розслідування чи суду, однак зазначений слідчим даний ризик спростовується, по-перше, тим, що, застосовуючи до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд не може обґрунтовувати прийняття такого рішення виключно тяжкістю покарання, яке могло бути призначене підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення без належного з`ясування наявності у кримінальному правопорушенні хоча б одного із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а по-друге, тим, що ОСОБА_5 самостійно повернувся до своєї військової частини ще 18 квітня 2022 року, питання про застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою виникло чомусь лише 25 травня 2022 року, і належних доказів того, що ОСОБА_5 з того часу і до моменту розгляду даного клопотання переховувався або намагався якимось чином переховуватись від органів досудового розслідування, у судове засідання не надано.

- що ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, однак зазначені слідчим дані ризики спростовуються тим, що у судове засідання не надано належних доказів того, що ОСОБА_5 після повернення 18 квітня 2022 року до своєї військової частини і до моменту розгляду даного клопотання намагався якимось чином впливати або впливав на свідків у даному кримінальному провадженні, перешкоджав або намагався перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Більш того, як було встановлено в судовому засіданні та не заперечувалось з боку сторони обвинувачення, після самостійного повернення 18 квітня 2022 року до своєї військової частини ОСОБА_5 пройшов відповідну перевірку та його відновили у штаті цієї частини, і що за цей час він двічі виконував бойові задачі.

Разом з тим, суд бере до уваги досить молодий вік ОСОБА_5 , якому виповнилось лише 20 років та який вперше притягається до кримінальної відповідальності, що ОСОБА_5 має батьків та зареєстроване місце проживання, продовжує військову службу у Національній гвардії України, за місцем служби характеризується посередньо, після самостійного повернення до своєї військової частини і до моменту розгляду клопотання будь-яких порушень військової дисципліни або закону не допускав.

Також не можна не взяти до уваги й прагнення ОСОБА_5 захищати свою країну від військової агресії Російської Федерації, яке суд бачить щирим.

Відтак, зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про недоведеність у належний спосіб наявності ризиків переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування чи суду, незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому ОСОБА_5 підозрюється.

При таких обставинах суд прийшов до висновку про необґрунтованість клопотання, оскільки відсутні суттєві необхідні обставини, які виправдовують застосування до підозрюваного запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою.

Одночасно суд ураховує, що відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2011 року у справі «Марченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Тому, ураховуючи наведені вище обставини, в тому числі, вид та розмір покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним, суд прийшов до висновку про часткове задоволення клопотання та застосування до підозрюваного, який є військовослужбовцем та продовжує службу в Національній гвардії України, запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання в межах строку досудового розслідування, який, на думку суду, буде достатнім заходом для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 40, 131, 132, 176-178, 182, 183, 184, 194, 196, 309, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань СВ капітана ДБР ОСОБА_7 задовольнити частково.

Застосувати у відношенні підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання із покладенням на нього у межах строку досудового розслідування, тобто до 24 липня 2022 року, обов`язків прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора або суду, не відлучатися з місця дислокації військової частини без дозволу слідчого, прокурора або суду, повідомляти слідчого, прокурора чи суд, про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути покладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на прокурора Херсонської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1 .

Повний текст ухвали складено та проголошено 03 червня 2022 року.