Справа № 183/2173/22
№ 1-і/183/69/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 липня 2022 року Дніпропетровська обл.,

м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю - секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у судовому засіданні в залі суду клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, заявленого у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000052 від 23.01.2022 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бугаївка, Ізюмського р-ну, Харківської обл., українця, громадянина України, раніше не судимого, не одруженого, із середньо освітою, не працюючого, який зареєстрований та фактично мешкав за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України,
В С Т А Н О В И В:
До Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання прокурора Ізюмської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , обвинуваченому у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, строком на 60 діб.

Клопотання обґрунтоване тим, що відповідно до розпорядження ВСУ №11/0/9-22від 18.03.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суду Донецької, Харківської та Херсонської областей) змінено територіальну підсудність судових справ Балаклійського районного суду Харківської області, за Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області.

Так, у провадженні Балаклійського районного суду Харківської області (головуючий суддя ОСОБА_6 ) перебуває кримінальне провадження за №0000052 від 23.01.2021 за ознаками кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області стосовно ОСОБА_5 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком до 28.07.2022.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , 21.01.2021, приблизно о 20 годині, будучи в стані алкогольного сп`яніння, діючи з корисливих мотивів, маючи умисел на заволодіння чужим майном, без дозволу власника будинку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , через не зачинені двері проник до будинку АДРЕСА_1 , де вчинив напад на останнього, в ході якого, маючи на меті позбавити ОСОБА_7 можливості чинити опір та викликати допомогу, наніс потерпілому декілька ударів кулаком лівої руки в ділянку обличчя, чим спричинив тілесні ушкодження, у вигляді тупої травми голови у вигляді синців м`яких покривів з боку їх внутрішньої поверхні, забійних ран, синців і саден обличчя, забиття м`яких тканин обох губ, відриву верхньої губи, які відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості. Після чого, ОСОБА_5 взяв у ліву руку ніж, який він приніс із собою, та наніс ОСОБА_7 один удар ножем в ділянку грудної клітини, чим спричинив потерпілому тілесне ушкодження у вигляді одиночного колото- різаного поранення грудної клітини зліва, що проникло у ліву плевральну порожнину та супроводжувалося пораненням лівої легені та лівої легеневої артерії, при ускладненому розвитку внутрішньої кровотечі, яке відноситься до тілесних ушкоджень тяжкого ступеня тяжкості, тим самим застосував до ОСОБА_7 насильство, яке є небезпечним для життя, після чого заволодів грошима у сумі 4117 грн. та з місця скоєння злочину зник, розпорядившись грошима на власний розсуд, що кваліфікується за ч. 4 ст.187 КК України, розбій, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя особи, яка зазнала нападу, поєднаний із проникненням у житло та заподіянням тяжких тілесних ушкоджень.

Крім того, ОСОБА_5 , приблизно о 20 годині, знаходячись вдома у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, діючи с корисливих мотивів, маючи умисел на навмисне спричинення смерті останньому, з метою заволодіння грошима, наніс потерпілому декілька ударів кулаком лівої руки в ділянку обличчя, чим спричинив тілесні ушкодження, у вигляді тупої травми голови у вигляді синців м`яких покривів з боку їх внутрішньої поверхні, забійних ран, синців і саден обличчя, забиття м`яких тканин обох губ, відриву верхньої губи, які відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості. Після чого, ОСОБА_5 взяв у ліву руку ніж, який він приніс із собою, та наніс ОСОБА_7 один удар ножем в ділянку грудної клітини, чим спричинив потерпілому тілесне ушкодження, у вигляді одиночного колото-різаного поранення грудної клітини зліва, що проникло у ліву плевральну порожнину та супроводжувалося пораненням лівої легені та лівої легеневої артерії, при ускладненому розвитку внутрішньої кровотечі, яке відноситься до тілесних ушкоджень тяжкого ступеня тяжкості, після чого заволодів грошима у сумі 4117 грн. та з місця скоєння злочину зник, розпорядившись грошима на власний розсуд. Смерть потерпілого ОСОБА_7 настала в ніч з 21.01.2021 на 22.01.2021 внаслідок колото-різаного поранення життєво важливих органів - лівої легені та лівої легеневої артерії, що кваліфікується за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, умисне вбивство, тобто навмисне протиправне спричинення смерті іншій особі, вчинене з корисливих мотивів.

У вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень обвинувачується ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець с. Бугаївка Ізюмського району Харківської області, українець, громадянин України, раніше не судимий, не одружений, із середньою освітою, не працюючий, який зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 .

Вина ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколами огляду місця події від 23.01.2021, протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , речовими доказами, показами свідків, протоколами слідчих експериментів.

Враховуючи вищевикладені обставини в своїй сукупності вони свідчать про те, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив особливо тяжкий та тяжкий злочини за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 7 до 15 років, а з огляду на тяжкість можливого покарання у виді позбавлення волі, з метою подальшого виконання можливого винесеного відносно нього обвинувального вироку за вчинення вищевказаного злочину, вбачається ризик того, що він може переховуватись від суду з метою уникнути відповідальності.

Також, вбачається ризик вчинення ОСОБА_5 інших кримінальних правопорушень у зв`язку з тим, що останній обвинувачується у вчиненні корисливого злочину, на утриманні неповнолітніх дітей та осіб похилого віку не має, корисно-суспільною працею не займається, не має постійного джерела прибутку.

Згідно п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. 177 та ст. 178 цього кодексу має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

На цих підставах заявник клопотання просить продовжити ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 діб.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала клопотання з підстав, викладених в ньому.

В судове засідання, яке було провести в режимі відеоконференції, обвинувачений ОСОБА_5 відмовився приймати участь.

Захисник ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення клопотання оскільки ризики прокурором не доведені. Вважала, що є підстави для застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши надані до суду матеріали в частині заявленого клопотання, суд приходить до таких висновків.

Будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце розгляду клопотання обвинувачений ОСОБА_5 відмовився приймати участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожному гарантовано право на справедливий суд.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Таким чином дотримуючись балансу між особистим правом обвинуваченого (доступ до правосуддя, враховуючи відмову обвинуваченого від участі в судовому засіданні) та завданнями кримінального провадження (зокрема захист осіб, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження), враховуючи тяжкість висунутого обвинуваченому ОСОБА_5 обвинувачення, суд дійшов висновку, що заявлене прокурором клопотання, в даній конкретній ситуації, можливо розглянути без участі обвинуваченого, оскільки на думку суду в даному випадку охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження має перевагу над особистим правом обвинуваченого.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, підтверджується наданими судді матеріалами кримінального провадження.

Таким чином судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31.05.2022 р. обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 28.07.2022 включно.

Обґрунтовуючи клопотання прокурор в судовому засіданні пояснив, що маються ризики, передбачені 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватися від суду; вчинити інші кримінальні правопорушення.

Судом встановлено, що місце проживання ОСОБА_5 зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначена адреса є постійним місцем проживання ОСОБА_5

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 р. «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні з 05 г. 30 хв. з 24 лютого 2022 р. строком на 30 днів введений воєнний стан.

Строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 341/2022 від 17.05.2022 р.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (далі Закон про забезпечення прав) тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації.

Згідно зі ст. 3 Закону про забезпечення прав для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається:

1) сухопутна територія тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України, водні об`єкти або їх частини, що знаходяться на цих територіях;

2) внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, внутрішні морські води, прилеглі до сухопутної території інших тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України;

3) інша сухопутна територія України, внутрішні морські води і територіальне море України, визнані в умовах воєнного стану тимчасово окупованими рішенням Ради національної безпеки і оборони України, введеним у дію указом Президента України.

4) надра під територіями, зазначеними у пунктах 1, 2 і 3 цієї частини, і повітряний простір над цими територіями.

Адміністративна межа між тимчасово окупованою територією та іншою територією України визначається Кабінетом Міністрів України.

На адміністративній межі між тимчасово окупованою територією та іншою територією України рішенням Ради національної безпеки і оборони України, введеним в дію Указом Президента України, може запроваджуватися тимчасовий прикордонний контроль.

Лінія зіткнення між тимчасово окупованою територією та іншою територією України визначається Кабінетом Міністрів України за поданням Міністерства оборони України, підготовленим на основі пропозицій Генерального штабу Збройних Сил України.

Таким чином для з`ясування чи є певна територія України тимчасово окупованою Російською Федерацією слід встановити факт встановлення та здійснення збройними формуваннями та окупаційною адміністрацією Російської Федерації фактичного або загального контролю в межах частини території України. При цьому для визнання певної території України тимчасово окупованою спеціального рішення будь-якого державного органу не потрібно.

Відсутність встановлених Кабінетом Міністрів України адміністративної межі та лінії зіткнення між тимчасово окупованою територією та іншою територією України також не має юридичного значення для визначення певної території України тимчасово окупованою.

Таким чином доказом тимчасової окупації певної території України можуть бути будь які дані, які свідчать про факт тимчасової окупації.

Куньєвська сільська територіальна громада (до складу якої входить с. Бугаївка) входить до Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 14 липня 2022 року (затв. Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 25 квітня 2022 року № 75).

Отже, с. Бугаївка є тимчасово окупованою територією.

Оскільки постійне місце проживання обвинуваченого ОСОБА_5 знаходиться у с. Бугаївка, тобто на тимчасово окупованій території, то у разі не застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою він може знаходитись за місцем свого постійного проживання. Знаходження обвинуваченого на тимчасово окупованій території може привести до переховування ОСОБА_5 від суду з метою уникнути відповідальність.

Таким чином судом встановлено, що існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Щодо наявності ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме вчинити інші кримінальні правопорушення, суд зазначає наступне.

Судом враховується реальне існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

При вирішення питання про дію запобіжного заходу, судом оцінюються в сукупності обставини, визначені статтею 178 КПК України, а саме: тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 , у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого злочину; вік та стан здоров`я обвинуваченого, який тяжких захворювань чи інвалідності не має; відомості про особу обвинуваченого, а саме: має місце постійного проживання на тимчасово окупованій території України; не одружений.

Під час розгляду клопотання судом вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, однак, з урахуванням встановлених судом обставин, менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_5 та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Таким чином, враховуючи наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, один з яких віднесений до особливо тяжких, за скоєння якого передбачено покарання у виді, в тому числі, довічного позбавлення волі, наявність ризиків, передбачених п. 1 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, суд вважає можливим застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, а саме умисне вбивство, тобто навмисне протиправне спричинення смерті іншій особі, вчинене з корисливих мотивів, то суд вважає за можливе розмір застави у кримінальному провадженні не визначати.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 176, 177, 178, 183, 193, 194, 197, 314-316, 331, 369, 372, 376, 392 КПК України, суд, -

П О С ТА Н О В И В:
Клопотання від 20.07.2022 р. прокурора Ізюмської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_9 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 - задовольнити.

Продовжити стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 22 (включно) вересня 2022 року.

Копію ухвали негайно вручити обвинуваченому, прокурору, захиснику та направити до державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення, а підозрюваним, який тримається під вартою протягом цього ж строку з дня вручення копії ухвали.

Повний текст ухвали проголошений 26 липня 2022 р. о 09 год. 00 хв.

Суддя

Новомосковського міськрайонного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_1