Справа № 159/5617/20 Провадження №11-кп/802/252/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.ч.1, 2 ст. 125 КК України. Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінальних проваджень № 0000132 та № 0000537 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 15 листопада 2021 року щодо нього,

В С Т А Н О В И В :

Вказаним вироком суду ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Дубрівськ Зарічненського району Рівненської області, зареєстрований по АДРЕСА_1 , фактично проживаючий на території Ковельського госпрозрахункового ринку, що розташований в АДРЕСА_2 , громадянин України, з середньою спеціальною освітою, розлучений, приватний підприємець, в силу вимог ст.89 КК України раніше не судимий,

засуджений за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді у виді громадських робіт на строк 120 (сто двадцять) годин;

за ч.2 ст.125 КК України до покарання у виді арешту на строк 5 (п`ять) місяців.

На підставі ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_7 покарання у виді арешту на строк 5 (п`ять) місяців.

Вироком вирішено питання речових доказів, арештованого майна та цивільні позови.

ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що він 06 серпня 2020 року, близько 11 год. 30 хв., перебуваючи біля кіоску № НОМЕР_1 , що на території Центрального ринку, який розташований за адресою: Волинська область, м. Ковель, вул. Брестська, 2, в ході раптово виниклої суперечки із ОСОБА_9 на ґрунті особистих тривалих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно-небезпечний та протиправний характер своїх дій, схопивши з прилавку кіоску № 502 в праву руку пластикову пляшку ємністю 0,5 л. з написом «Блеск», в якій знаходилася рідина для перетворювача іржі, та умисно вилив на обличчя ОСОБА_9 вміст вищезазначеної пляшки, в результаті чого спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді хімічних опіків рогівки третього А ступеня правого ока та конюктиви другого ступеня правого ока тяжкого ступеня, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Крім цього, ОСОБА_7 13 серпня 2020 року, близько 15 год. 00 хв., перебуваючи біля кіоску № НОМЕР_1 , що на території Центрального ринку, який розташований за адресою: Волинська область, м. Ковель, вул. Брестська, 2, в ході раптово виниклої суперечки із ОСОБА_9 на ґрунті особистих тривалих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно-небезпечний та протиправний характер своїх дій, схопивши приставлену біля кіоску № 502 березову мітлу в праву руку, умисно повторно наніс ОСОБА_9 два удари дерев`яним тримачем в область потиличної ділянки голови, один удар по тім`яній ділянці голови, після того - один удар ззаду в плече правої руки, в результаті чого спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді гематоми тім`яної ділянки та забій потиличної ділянки, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, та синець правого плеча, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Крім цього, ОСОБА_7 12 грудня 2020 року, близько 15 год. 25 хв., перебуваючи біля кіоску № НОМЕР_2 , що на території Центрального ринку, який розташований за адресою: Волинська область, м. Ковель, вул. Брестська, 2, в ході раптово виниклого конфлікту із ОСОБА_10 на ґрунті особистих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно-небезпечний та протиправний характер своїх дій, умисно наніс кулаком правої руки один удар в область лівого ока, в результаті чого спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді синця обох повік лівого ока, який за ступенем тяжкості відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений вважає вирок суду надто суворим. Також зазначає, що викладені у вироку обставини вчинених правопорушень, не є чіткими. Просить переглянути судове рішення в апеляційному порядку.
Заслухавши доповідача, який виклав зміст оскаржуваного вироку суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримував подану апеляційну скаргу, думку прокурора, яка заперечувала апеляційну скаргу і просила вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.
Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Згідно вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до положень ст.94 КПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні усіх обставин кримінального провадження, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
І з цього випливає, що суд при розгляді кримінального провадження повинен дослідити як ті докази, що викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого, проаналізувати їх та дати їм оцінку з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності для вирішення питань, зазначених у ст.368 КПК України.
На думку апеляційного суду, вказані вимоги кримінального процесуального закону судом першої інстанції дотримані.
Так, згідно статті 392 КПК України рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом з точки зору його законності і обґрунтованості, тобто відповідності нормам матеріального і процесуального закону фактичним обставинам справи, доказам, дослідженим у судовому засіданні.
Висновки суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.125 КК України, тобто умисному нанесенні легких тілесних ушкоджень, а також в умисному нанесенні легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені наявними в матеріалах справи та наведеними у вироку доказами, дослідженими в судовому засіданні, яким дана належна оцінка.
За нормативним визначенням кримінальне правопорушення, передбачене ст.125 КК України, з об`єктивної сторони характеризується дією або бездіяльністю, спрямованими на заподіяння легкого тілесного ушкодження; наслідками у вигляді спричинення легкого тілесного ушкодження; причинним зв`язком між вказаним діянням та наслідками.
З об`єктивної сторони кримінальне правопорушення характеризується вчиненням тілесних ушкоджень двох видів: 1) легкого тілесного ушкодження (ч.1 ст.125 КК України); 2) легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності (ч.2 ст.125 КК України).
Легке тілесне ушкодження першого виду характеризується порушенням анатомічної цілісності тканини або порушенням нормального функціонування тканин чи органів тіла людини, але не спричиняє короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності.
Кримінальне правопорушення вважається закінченим з моменту заподіяння фізичної шкоди у виді наслідків, зазначених у частинах 1 або 2 статті 125 КК України.
Суб`єктивна сторона характеризується прямим або непрямим умислом.
Висновки суду першої інстанції про доведеність висунутого ОСОБА_7 обвинувачення із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінальних правопорушень, форми вини і мотивів та про юридичну кваліфікацію дій обвинувачених за ч.ч.1, 2 ст.125 КК України апеляційний суд вважає обґрунтованими, оскільки вони відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджуються зібраними, перевіреними та належно оціненими судом першої інстанції доказами.
Спростовуючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 в частині встановлених фактичних обставин кримінального провадження, суд навів в своєму вироку докладні мотиви прийнятого рішення і не встановив істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які би перешкодили суду повно і всебічно розглянути справу та дати правильну юридичну оцінку вчиненому.
За матеріалами кримінального провадження, висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень зроблено з дотриманням вимог ст.23 КПК України, на підставі об`єктивного з`ясування всіх обставин, підтверджених доказами, які було досліджено та перевірено під час судового розгляду, а також оцінено відповідно до ст. 94 цього Кодексу.
Незгода обвинуваченого з оцінкою судом першої інстанції доказів у кримінальному провадженні не може бути достатньою та обґрунтованою підставою для визнання їх недопустимими, а є лише способом захисту і намаганням спростувати ці докази, які об`єктивно вказують на вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, з метою уникнення останньою відповідальності за скоєне. Апеляційний суд вважає, що за встановлених судом обставин, дії ОСОБА_7 за ч.ч.1, 2 ст.125 КК України кваліфіковано правильно.
Зі змісту вироку убачається, що суд поклав в його основу часткові показання обвинуваченого ОСОБА_7 , показання потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 які підтвердили обставини, викладені в обвинувальному акті, та дійшов висновку, що їх показання є послідовними, узгоджуються між собою та іншими наданими і дослідженими в судовому засіданні доказами.
Так, будучи допитаним в суді першої інстанції потерпілий ОСОБА_9 суду показав, що в нього з обвинуваченим існують тривалі неприязні відносини. В той день, він проходив повз кіоску, в якому перебував обвинувачений, та зробив йому зауваження щодо собак, яких він утримує та одна з яких його вкусила. В подальшому, в той же день, він знову проходив повз цей кіоск та знову зробив обвинуваченому зауваження щодо намордників на собаках. В цей час між ними виникла словесна суперечка, в ході якої ОСОБА_7 зайшов до себе в кіоск, взяв пляшку з рідиною для перетворювача іржі та вилив йому в обличчя. Рідина потрапила йому в праве око. Після чого він пішов до сусідніх кіосків, попросив води, щоб промити око, повідомив про подію директора ринку та поїхав в лікарню. В подальшому, після того, як пройшов курс лікування ока, він прийшов на ринок та зайшов до свідка ОСОБА_13 . Потім, проходячи повз кіоск ОСОБА_7 , сказав йому: «Готов сухарі» і пішов далі. В цей момент ОСОБА_7 вийняв палку з мітли, наздогнав його та наніс цією палкою три удари по голові та один в праву руку. Він викликав поліцію, а в подальшому звернувся в лікарню.
Будучи допитаним місцевим судом потерпіла ОСОБА_10 суду показала, що в той день, коли ОСОБА_7 облив кислотою ОСОБА_9 , вона перебувала в своєму торгівельному кіоску неподалік та обслуговувала покупця. Не бачила, що саме відбувалось, лише чула як ОСОБА_7 та ОСОБА_9 голосно про щось сперечались, кричали. Потім почула крик ОСОБА_9 , який потім підбіг до ОСОБА_14 та попросив води. Крім цього, 12 грудня 2020 року, близько 15 год. 30 хв. вона перебувала на території ринку та попросила прибиральницю прибрати біля її кіоску. Прибиральниця вказала, що там прибирає ОСОБА_7 , цей час він вискочив та почав кричати, ображати її, на що вона сказала йому відійти від неї. В цей час обвинувачений вдарив її кулаком в око, від чого вона сперлась на стіл, майже впала. В подальшому викликала поліцію.
Допитана судом першої інстанції свідок ОСОБА_13 суду дала показання, що між обвинуваченим та потерпілим ОСОБА_9 існують тривалі неприязні відносини, між ними часто виникають конфлікти. В той день, точної дати не пам`ятає, ОСОБА_9 підійшов до кіоску ОСОБА_7 , після чого вони почали сперечатись. Бачила, як в ході цієї суперечки ОСОБА_7 вилив якусь рідину в лице ОСОБА_9 , після чого останній підійшов до неї та попросив чистої води вмитися.
Допитаний під час розгляду справи судом першої інстанції свідок ОСОБА_12 суду показав, що в той день, точної дати не пам`ятає, він перебував на території ринку, а потерпілий ОСОБА_9 та обвинувачений голосно розмовляти між собою, в зв`язку з чим він відійшов від них. Через деякий час потерпілий йшов йому на зустріч облитий якоюсь речовиною. Він подумав, що був облитий водою, однак потерпілий шукав воду, щоб вмитись. В подальшому виявилось, що він був облитий якоюсь кислотою.
При оцінці доказів та доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції показання потерпілих та вище зазначених свідків вважає логічними, послідовними, такими, що не містять істотних суперечностей і такими, що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються документально, та які місцевий суд обґрунтовано прийняв до уваги, та визнав їх достовірними й такими, що підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.125 КК України.
Крім показань потерпілих та вказаних свідків вина ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях доводиться дослідженими у судовому засіданні і іншими доказами.
Так, згідно протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 06.08.2020, в цей день ОСОБА_9 звернувся до поліції та заявив, що 06.08.2020, близько 11 год. 30 хв., візуально знайомий ОСОБА_7 вилив йому в обличчя розчин для перетворювача іржі, внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді хімічного опіку рогівки правого ока (а.м.к.п.102).
Відповідно до протоколу огляду місця події від 06.08.2020, в цей день працівниками поліції, в присутності понятих та власника торгівельного кіоску № 502 ОСОБА_7 , було проведено огляд контейнера № НОМЕР_1 , розміщеного на території госпрозрахункового ринку в АДРЕСА_2 , в ході якого було зафіксовано обстановку на місці події, виявлено та вилучено порожню пластикову пляшку з написом «Блеск» («Перетворювач іржі») (а.м.к.п.103).
Як вбачається з висновку експерта № 190 від 18.08.2020, при проведенні судово-медичної експертизи в ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження у вигляді гематоми тім`яної ділянки волосистої частини голови, забою м`яких тканин потиличної ділянки, синця правого плеча, що утворились від дії тупого твердого предмету, можливо від ударів дерев`яною палицею, в час, вказаний у постанові, в медичній документації та потерпілим, і за ступенем тяжкості відносяться до категорії: гематома тім`яної ділянки та забій потиличної ділянки голови до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; синець правого плеча до легких тілесних ушкоджень. Вищевказані тілесні ушкодження ОСОБА_9 отримати внаслідок падіння з висоти власного росту не міг. По тілу ОСОБА_9 було нанесено не менше трьох ударів(а.м.к.п.1112).
Згідно з висновком експерта № 189 від 09.09.2020, при проведенні судово-медичної експертизи в ОСОБА_9 відмічені тілесні ушкодження у вигляді хімічних опіків рогівки третього А ступеня правого ока та конюктиви другого степеня правого ока тяжкого ступеня, що утворились від дії хімічної речовини, не виключається можливість внаслідок попадання рідини «Блеск», в час, вказаний у постанові та медичній документації і потерпілим, і за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (а.м.к.п.1112).
Також відповідно до слідчого експерименту від 01.10.2020 за участю потерпілого ОСОБА_9 та в присутності судово-медичного експерта ОСОБА_15 , потерпілий детально розповів та продемонстрував як ОСОБА_7 вилив йому в лице рідину для перетворення іржі, а також як наніс чотири удари дерев`яною палицею. При цьому, присутній під час слідчого експерименту судово-медичний експерт підтвердив, що відмічені у відповідних висновках тілесні ушкодження потерпілого могли утворитись так, як показав сам потерпілий (а.м.к.п.115-118 з фото таблицями).
Також місцевим судом досліджено письмові докази на підтвердження факту нанесення обвинуваченим потерпілій ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, які відносяться до категорії легких, зокрема як вбачається з протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 12.12.2020, в цей день ОСОБА_10 звернулась до поліції та заявила, що 12.12.2020, близько 15 год. 25 хв., поблизу торгової точки № 504 на Брестському ринку, візуально знайомий на ім`я ОСОБА_16 , діючи умисно, на ґрунті неприязних відносин, задав один удар правою рукою в обличчя потерпілої, чим задав останній тілесні ушкодження (а.м.к.п.97).
Крім того, відповідно до висновку експерта № 288 від 16.10.2020, при проведенні судово-медичної експертизи у ОСОБА_10 виявлено тілесне ушкодження у вигляді синця обох повік лівого ока, що утворився від дії тупого твердого предмету, можливо від удару кулаком людини, в час, вказаний у постанові, в медичній документації та потерпілою, і за ступенем тяжкості відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень. Вищевказані тілесні ушкодження у ОСОБА_10 утворитись внаслідок падіння з висоти власного росту не могли. По тілу ОСОБА_10 було нанесено не менше одного удару (а.м.к.п.98-99).
Наведені судом у вироку докази зібрані у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, обґрунтовано визнані належними, достатніми та допустимими. Правильність висновків суду щодо наведених доказів у апеляційного суду сумнівів не викликає та не спростовується доводами апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи.
У процесі перевірки матеріалів кримінального провадження апеляційний суд не встановив процесуальних порушень при збиранні, дослідженні і оцінці доказів, які б ставили під сумнів обґрунтованість висновків місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_7 та правильність кваліфікації його дій.
Відповідно до положень ст.ст.50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Призначене покарання за своїм видом та розміром повинно бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.
Згідно роз`яснень, викладених у п.2 постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», вирішуючи питання про вид і розмір покарання в кожному конкретному випадку, суд повинен визначати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, виходячи із сукупності всіх обставин вчинення злочину (форми вини, мотивів, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, ступеня участі кожного із співучасників у вчиненні злочину та ін.).
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції призначаючи покарання ОСОБА_7 в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, місцевий суд у відповідності до вимог ст.ст.50, 65 КК України в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які відповідно до вимог ст.12 КК України відносяться до кримінальних проступків, дані про його особу та інші обставини, що впливають на ступінь відповідальності.
Так, обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , місцевим судом не встановлено.
Крім того, судом враховано особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, негативно характеризується дільничним офіцером поліції; на диспансерному обліку в психіатра та нарколога не перебуває; вину у скоєному не визнав та не розкаявся.
Враховуючи усі вищенаведені обставини у їх сукупності, особу винного, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, відсутність обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_7 , тяжкість вчинених кримінальних правопорушень та конкретних обставини їх вчинення, місцевим судом обґрунтовано призначене ОСОБА_7 покарання у межах санкцій відповідних статей, за якими його засуджено, а остаточне покарання обвинуваченому правильно визначене на підставі положень ст.ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень із застосуванням принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Призначене ОСОБА_7 покарання, на думку апеляційного суду, повністю відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, а також принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, і не є надто суворим, як зазначає апелянт.

Підстав для призначення ОСОБА_7 більш м`якого покарання або застосування до нього інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням суд апеляційної інстанції не вбачає.

На думку суду апеляційної інстанції, у даному випадку досягнуто справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, а також враховано інтереси усіх суб`єктів кримінально-правових відносин.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, чи могли бути безумовними підставами для зміни чи скасування вироку суду, апеляційним судом не встановлено.
Законних підстав для скасування оскаржуваного вироку з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не знаходить.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.376, 405, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 15 листопада 2021 року щодо нього без зміни.
Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді: