Номер провадження: 11-сс/813/1185/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

представника власника майна - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 16.08.2022 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000188, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.03.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 358 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.
Ухвалою слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 16.08.2022 задоволено клопотання старшого слідчого ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна та накладено арешт на майно яке виявлено та вилучено 16.07.2022 року під час проведення обшуку транспортного засобу марки «ЗАЗ SENS» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , VIN код НОМЕР_2 , а саме на: мобільний телефон торгової марки «Apple Iphone 12 Pro Max», imei1: НОМЕР_3 , imei2: НОМЕР_4 із сім-картою мобільного оператора «Лайфсел» з абонентським номером НОМЕР_5 у корпусі сірого кольору, мобільний телефон торгової марки «Самсунг Гелексі А10», imei1: НОМЕР_6 , imei2: НОМЕР_7 , із сім-картою мобільного оператора «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_8 у корпусі сірого кольору, посвідчення моряка серія: НОМЕР_9 на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , змиви з правої та лівої руки ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , імітаційні грошові кошти в сумі 2500 доларів США, номіналом купюрами 100 доларів США, серія: №КВ14859854М у кількості 25 штук, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «ЗАЗ SENS», д.н.з. НОМЕР_1 , Vin-код НОМЕР_10 , чорного кольору на ім`я ОСОБА_8 , серія: НОМЕР_11 , ключі з брелком із написом «CYCLON» від транспортного засобу марки «ЗАЗ SENS», д.н.з. НОМЕР_1 , Vin-код НОМЕР_10 , чорного кольору та транспортний засіб марки «ЗАЗ SENS», д.н.з. НОМЕР_1 , Vin-код НОМЕР_10 , чорного кольору із забороною відчуження, користування та розпорядження на майно.Рішення слідчого судді обґрунтоване наявністю правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, а також з метою забезпечення повного, всебічного розслідування кримінального провадження.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді представник власника майна - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає ухвалу в частині накладення арешту на майно ОСОБА_8 незаконною та необґрунтованою.
Вказує, що слідчий суддя не обґрунтував мету накладення арешту на майно та не довів неможливості проведення слідчих дій (експертизи) без застосування арешту. Зазначає, що захисник не заперечував у поданих запереченнях проти накладення арешту з забороною відчуження, вивозу за межі визначені слідчим, прокурором або садом території та на власника були покладені обов`язки щодо надання автомобілю в разі необхідності для проведення із ним слідчих дій та досліджень, якщо такі будуть необхідні. Звертає увагу, що слідчим суддею не наведено фактів, які б дозволили дійти обґрунтованих припущень, що користувачі або власник майна буде приховувати вилучений автомобіль. Наголошує, що ОСОБА_8 та ОСОБА_12 не є підозрюваними чи обвинуваченими у даному кримінальному проваджені.
Просить скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді на майно ОСОБА_8 , а саме: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «ЗАЗ SENS», д.н.з. НОМЕР_1 , Vin-код НОМЕР_10 , чорного кольору на ім`я ОСОБА_8 , серія: НОМЕР_11 , ключі з брелком із написом «CYCLON» від транспортного засобу марки «ЗАЗ SENS», д.н.з. НОМЕР_1 , Vin-код НОМЕР_10 , чорного кольору та транспортний засіб марки «ЗАЗ SENS», д.н.з. НОМЕР_1 , Vin-код НОМЕР_10 , чорного кольору.

Позиції учасників апеляційного розгляду.

Заслухавши: суддю-доповідача, представника власника майна, який підтримав подану апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги; апеляційний суд приходить висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 404 КПК України, рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційних скарг.
Положеннями статей 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Частиною другою статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У відповідності до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.
Вказана норма узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.
Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.
До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950р.), учасником яких є Україна.
Статтею 1 Протоколу №1 (1952р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст. 1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.
Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польщі» від 22.06.2004р.).
У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).
ЄСПЛ також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A №52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», п. 50, Series A №98) (справа «East/West Alliance Limited» проти України).

Як вбачається з матеріалів судового провадження СУ ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000188, внесеному до ЄРДР 25.03.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 358 КК України.
Відповідно до матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_11 організував незаконне, поза визначеними державними пунктами пропуску, переправлення осіб через державний кордон України до Республіки Молдова, за наступних обставин.
Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше 01.07.2022 року, у ОСОБА_13 виник протиправний умисел спрямований на незаконне збагачення шляхом організації незаконного переправлення ОСОБА_10 через державний кордон України, поза встановленими пунктами пропуску на виїзд.
У подальшому, з метою реалізації свого злочинного наміру, ОСОБА_13 у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, залучив до своєї протиправної діяльності ОСОБА_11 01.07.2022 року, 02.07.2022 року та 05.07.2022 року з метою реалізації свого злочинного плану, перебуваючи біля автозаправочної станції «ОККО-Драйв», розташованої за адресою: м. Одеса, спуск Марінеско, 8 ОСОБА_13 повідомив ОСОБА_10 про те, що останнього за його вказівкою на автотранспорті заберуть люди, які діють спільно з ним та в його інтересах та доставлять до пункту призначення, а саме до Придністровської Молдавської Республіки, в обхід встановленого законом пункту пропуску «Україна-Придністровська Молдавська Республіка», не повідомляючи при цьому через який саме пункт пропуску буде здійснюватися перетин державного кордону.
Також, ОСОБА_13 повідомив ОСОБА_10 , що попередньо необхідно надіслати на телефон йому копію паспорту громадянина України та копію паспорта для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_10 , щоб його знайомі перевірили ОСОБА_10 «по відповідних базах» на наявність чи відсутність судимостей, судових спорів, тощо. Після чого через нетривалий час, ОСОБА_13 зателефонував ОСОБА_10 та повідомив останнього, що необхідно зустрітися та передати йому задаток у сумі 500 доларів США за надання подальшої «допомоги» у перетині державного кордону України, попередньо домовившись про зустріч на тому ж місці 06.07.2022. Далі, 06.07.2022 приблизно о 19:00 годині ОСОБА_13 зустрівся з ОСОБА_10 за адресою: м. Одеса, спуск Марінеско, 8, де на виконання вимоги ОСОБА_13 передав останньому грошові кошти у сумі 500 доларів США, номіналом 100 доларів США кожна, зокрема: КК34555674А; КВ01384142L; НК51575115В; КК63040859С; НF5186409В (що згідно офіційного курсу НБУ станом на 06.07.2022 становило 14 627, 45 гривень) за організацію подальшого перетину через державний кордон України. Отримавши зазначені грошові кошти, ОСОБА_13 , повідомив ОСОБА_10 про те, що він йому зателефонує протягом 2-3 днів, протягом яких ОСОБА_10 повинен підготуватися та за вказівкою ОСОБА_13 бути готовим до перетину державного кордону України, мати при собі документи та необхідні речі.
У подальшому, 15.07.2022 року приблизно о 17 год. 15 хв. ОСОБА_13 , зателефонував на мобільний телефон ОСОБА_10 та надав вказівку останньому бути готовим наступного дня, тобто 16.07.2022 року до незаконного перетину державного кордону України та в обідній час приблизно о 13:00 годині у центрі м. Одеса.
Далі, ОСОБА_13 , діючи за попередньою змовою з раніше знайомим ОСОБА_11 та корегуючи його дії, надав вказівку останньому через інтернет-додаток «Ватсап» щодо сприяння ОСОБА_11 у переправленні ОСОБА_10 через державний кордон України до Придністровської Молдавської Республіки, на що ОСОБА_11 надав свою згоду.
Так, 16.07.2022 року приблизно об 11 год. 00 хв., ОСОБА_13 , діючи з тих же мотивів та спонукань, надав вказівку ОСОБА_10 прибути до центра міста Одеси приблизно о 14:00 годині та очікувати подальших вказівок. На виконання вказівки, ОСОБА_13 , ОСОБА_10 16.07.2022 року приблизно о 13 год. 30 хв. прибув у центр міста Одеси, а саме став очікувати біля готелю «Грек», розташованого за адресою: м. Одеса, вул. віце -адмірала Жукова, буд.17/19.
Приблизно о 15:00 годині до ОСОБА_10 під`їхав автомобіль марки «ЗАЗ SENS» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 чорного кольору, яким керував ОСОБА_12 поряд з яким на пасажирському сидінні знаходився ОСОБА_11 , останній наказав ОСОБА_10 прослідувати разом з ним, куди саме при цьому не зазначив, на що ОСОБА_10 погодився.
Після цього, знаходячись у вказаному автомобілі та рухаючись по трасі сполучення: Одеса-Кишинів-Брест, ОСОБА_11 , знаходячись на передньому пасажирському сидінні, діючи з прямим умислом, з метою реалізації раніше визначеного ОСОБА_13 планом повідомив ОСОБА_10 яким чином буде здійснюватись перехід державного кордону України поза встановленим пунктом пропуску та повідомив, що його та ОСОБА_13 послуги з такий перетин кордону будуть коштувати 2500 доларів США (що згідно офіційного курсу НБУ станом на 16.07.2022 становило 73 137,25 гривень).
Крім цього, ОСОБА_11 вказав ОСОБА_10 , щоб останній передав йому документи, що посвідчують його особу та грошові кошти у вище визначеній сумі 2 500 доларів США, на виконання вказівки ОСОБА_11 , ОСОБА_10 передав йому посвідчення моряка на ім`я ОСОБА_10 та грошові кошти у сумі 2500 доларів США (що згідно офіційного курсу НБУ станом на 16.07.2022 становило 73 137,25 гривень) за переправлення його, ОСОБА_10 через державний кордон України поза встановленими пунктами пропуску на виїзд.
В ході проведення оперативно-розшукових заходів та проведеними слідчими (розшукових), було встановлено, що до складу вказаної групи осіб входить ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 який, знаходячись на пасажирському сидінні автомобіля марки ЗАЗ SENS» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 надавав вказівки та консультації ОСОБА_10 як себе поводити з метою здійснення подальшого незаконного перетину державного кордону України. За кермом вказаного транспортного засобу знаходився ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .. Власником даного транспортного засобу марки «ЗАЗ SENS» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , VIN код НОМЕР_2 є ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
16.07.2022 з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, у випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення, відшукання документів і речей, які мають значення речових доказів та фіксування події злочину, виникла необхідність у проведенні невідкладного обшуку до постановлення ухвали слідчого судді всередині вищевказаного автомобіля, в ході якого виявлено та вилучено: мобільний телефон торгової марки «Apple Iphone 12 Pro Max», imei1: НОМЕР_3 , imei2: НОМЕР_4 із сім-картою мобільного оператора «Лайфсел» з абонентським номером НОМЕР_5 у корпусі сірого кольору; мобільний телефон торгової марки «Самсунг Гелексі А10», imei1: НОМЕР_6 , imei2: НОМЕР_7 , із сім-картою мобільного оператора «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_8 у корпусі сірого кольору; посвідчення моряка серія: НОМЕР_9 на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; змиви з правої та лівої руки гр. ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; імітаційні грошові кошти в сумі 2500 доларів США, номіналом купюрами 100 доларів США, серія: №КВ14859854М у кількості 25 штук; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «ЗАЗ SENS», д.н.з. НОМЕР_1 , Vin-код НОМЕР_10 , чорного кольору на ім`я ОСОБА_8 , серія: НОМЕР_11 ; ключі з брелком із написом «CYCLON» від транспортного засобу марки «ЗАЗ SENS», д.н.з. НОМЕР_1 , Vin-код НОМЕР_10 , чорного кольору; транспортний засіб марки «ЗАЗ SENS», д.н.з. НОМЕР_1 , Vin-код НОМЕР_10 , чорного кольору, який належить ОСОБА_8 .
16.07.2022 вилучені речі та документи визнані речовими доказами, оскільки є достатньо підстав вважати, що вони є знаряддям та об`єктом протиправних дій та зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, виявити які вдасться лише за допомогою проведення додаткових слідчих дій та відповідних криміналістичних експертиз у науково - дослідних експертних установах.

Надалі 29.07.2022 з метою недопущення пошкодження, знищення, псування, перетворення, відчуження вищевказаного вилученого майна, яке є об`єктом, предметом та знаряддям кримінального правопорушення, та яке визнано в порядку діючого кримінально процесуального законодавства речовими доказами, задля виконання завдання та дотримання загальних засад кримінального провадження, виявлення та фіксації слідів вчинення кримінального правопорушення за допомогою проведення відповідних судових криміналістичних експертиз, з метою забезпечення збереження речових доказів, які можуть бути використані для встановлення об`єктивної істини у вказаному кримінальному провадження стороною обвинувачення подано клопотання про накладення арешту на майно.

Задовольняючи подане клопотання слідчий суддя зазначив, щоіснує необхідність в забезпеченні збереження майна, а також з метою забезпечення повного, всебічного розслідування кримінального провадження

Виходячи із зазначених у клопотанні фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, а також наданих матеріалів, на думку апеляційного суду слідчий суддя обґрунтовано дійшов до висновків, що арешт майна необхідний для забезпечення збереження майна, в тому числі задля виконання завдання, дотримання загальних засад кримінального провадження, виявлення, фіксації слідів вчинення кримінального правопорушення та проведення судових експертиз.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя обґрунтовано прийняв до уваги посилання у клопотанні слідчого про необхідність накладення арешту на майно для забезпечення збереження речових доказів.
Отже вжиття заходу забезпечення кримінального провадження, шляхом накладання арешту на майно, є необхідним запобіжним заходом, передбаченим зазначеними нормами закону, оскільки у випадку приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуженнямайна можуть настати негативні наслідки для здійснення завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КК України.

На думку апеляційного суду, з урахуванням конкретних обставин справи, слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку про те, що для розслідування цього кримінального провадження на даній стадії досудового слідства, вжиття заходів забезпечення кримінального провадження саме в такому виді відповідатиме положенням кримінального процесуального закону.

Таким чином доводи представника власника майна про безпідставність накладеного арешту на майно не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, оскільки спростовуються матеріалами провадження, в зв`язку з чим апеляційний суд вважає їх необґрунтованими.
Разом з тим, апеляційний суд вважає, що на даному етапі існують реальні підстави, для накладення арешту на зазначене майно, які виправдовують таке втручання у право власності та є співрозмірним із завданнями кримінального провадження, а тому доводи в цій частині є безпідставними.

Будь яких даних, які могли б стати підставою для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді, колегія суддів суд не вбачає та представником майна надано не було.
Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що оскаржуване рішення слідчого судді постановлене у відповідності до положень кримінального процесуального Закону, а доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана ухвала без змін.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді, апеляційний суд не вбачає.
Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Керуючись статтями 170-173, 309, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,
постановив:

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 16.08.2022 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000188, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.03.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 358 КК України - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4