печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2022 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_2.,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_3.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві у залі суду судове провадження за скаргою ОСОБА_1 , на постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_4., про відмову у визнанні потерпілим від 05.07.2022 у кримінальному провадженні №0000198 від 16.02.2022, -

ВСТАНОВИВ:

09.08.2022 в провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_2. надійшла скарга ОСОБА_1 , на постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_5., про відмову у визнанні потерпілим від 05.07.2022 у кримінальному провадженні №0000198 від 16.02.2022.

Особа, що подала скаргу - ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду скарги повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд скарги у його відсутність, вимоги підтримав у повному обсязі

Слідчий, рішення якого є предметом оскарження, в судове засідання не з`явився, про час розгляду скарги повідомлявся належним чином.

За правилами ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду скарги слідчим суддею не здійснювалась.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Частиною 3 статті 306 КПК України передбачено, що відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність осіб, які не з`явились, на підставі наданих доказів.

Вивчивши скаргу, дослідивши матеріали провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення в межах заявлених вимог, приходить наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що слідчими Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000198 від 16.02.2022.

ОСОБА_1 звернувся з клопотанням до Територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Києві про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні №0000198 від 16.02.2022.

05.07.2022 старшим слідчим Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_4 винесено постанову про відмову у визнанні ОСОБА_1 потерпілим у кримінальному провадженні №0000198 від 16.02.2022.

Аргументуючи рішення слідчий вказав, що наявність потерпілого не передбачена складом кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України та керуючись ст. ст. 55, 110 КПК України відмовив в задоволенні заяви.

Проте слідчий суддя, з висновками слідчого у постанові від 05.07.2022 погодитися не може, виходячи з наступного.

Так, відповідно до положень ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Відповідно до ч. 5 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Вимогами ч. 5 ст. 110 КПК України, передбачено, що мотивувальна частина рішення слідчого, викладеного у формі постанови повинна містити відомості про мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, однак слідчим при винесенні постанови вказані вимоги проігноровані.

Відмовляючи у визнанні ОСОБА_1 потерпілим у кримінальному провадженні №0000198 від 16.02.2022, слідчий зазначив, що ч. 2 ст. 382 КК України не передбачає потерпілого з огляду на склад кримінального правопорушення.

Разом з тим, слідчим не враховано, положення ч.2 ст.55 КПК України, яка зазначає, що права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо нього кримінального правопорушення.

Як убачається з витягу Єдиного реєстру досудових розслідувань, кримінальне провадження №0000198 від 16.02.2022 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви ОСОБА_1 та на виконання ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 05.11.2021.

Об`єктом злочину, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України, є порядок діяльності суду як органу правосуддя, що передбачає точне і своєчасне виконання його рішень.

Тривале невиконання рішення суду може заподіяти особі шкоду і така позиція закріплена у рішення Європейського суду з прав людини зокрема у справах «Ромашов проти України» від 27.07.2004 та «Войтенко проти України» від 29.06.2004.

Питання щодо визнання ОСОБА_1 потерпілим у кримінальному провадженні №0000198 підлягає повторному розгляду, з урахуванням встановлених слідчим суддею обставин та наведених норм законодавства, оскільки постанова на містить посилань на проведені слідчі чи інші процесуальні дії, які в своїй сукупності та взаємному зв`язку підтверджують відсутність завдання ОСОБА_1 шкоди, як потерпілому.

За викладених обставин, в силу принципу змагальності сторін, стороною обвинувачення не надано належних та допустимих доказів, які б давали підстави слідчому судді прийти висновку про законність та вмотивованість оскаржуваного рішення, а відтак таких не має, та як наслідок постанова від 05.07.2022 підлягає скасуванню, як така, що не відповідає вимогам ст. 110 КПК України.

Разом з тим, слідчий суддя відмовляє у задоволенні вимог скарги у частині визнання ОСОБА_1 потерпілим у вказаному кримінальному провадженні та надання пам`ятки про права та обов`язки потерпілого, оскільки дана вимога є передчасною.

Відповідно до ч. 1 ст. 37, ч. 5 ст. 40 КПК України визначено, що слідчий, прокурор здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Поряд з цим, підлягає поновленню строк, для подачі даної скарги, оскільки він був пропущений з поважних причин.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 26, 55, 107, 110, 220, 221, 303-305, 307, 309 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 , на постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_5., про відмову у визнанні потерпілим від 05.07.2022 у кримінальному провадженні №0000198 від 16.02.2022 - задовольнити частково.

Постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_5., про відмову у визнанні потерпілим від 05.07.2022 у кримінальному провадженні №0000198 від 16.02.2022 - скасувати.

В іншій частині скарги - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_2