Справа № 565/322/22
Провадження № 1-кп/565/56/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2022 року м.Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

законного представника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

законного представника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Кузнецовського міського суду Рівненської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000214 від 29.10.2021 року відносно
-неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кузнецовськ, Рівненської області, громадянки України, незаміжньої, непрацюючої, учениці Вараського ліцею № 1, судимої вироком Кузнецовського міського суду Рівненської області за ч.ч. 1, 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі та звільнену від відбування покарання з іспитовим строком на один рік, проживаючої у АДРЕСА_1 ;
- ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Ейлат, Ізраїль, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, несудимого, з середньою освітою, проживаючого по АДРЕСА_2 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_3 ,
обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,-
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_7 попередньо домовившись із ОСОБА_4 на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи в м. Вараш Рівненської області, в період часу з 15 год. 14 хв. 30.05.2021 до 12 год. 00 хв. 23.07.2021, діючи умисно, спільно, з метою реалізації свого злочинного корисливого умислу, отримавши вільний доступ до належного ОСОБА_10 кредитного банківського рахунку Акціонерного товариства «Акцент-банк» № НОМЕР_1 , всупереч волі держателя рахунку, за попередньою змовою в складі групи осіб, шляхом перерахунку грошових коштів з рахунку потерпілої на власні карткові рахунки заволоділи її коштами на загальну суму 111 438,00 грн, а саме:
- в період часу з 21 год. 43 хв. 03.06.2021 до 12 год. 00 хв. 23.07.2021 провели 34 операцій перерахунку грошових коштів у загальній сумі 44 340 грн. 00 коп. на належний ОСОБА_7 банківський рахунок № НОМЕР_2 ;
- в період часу з 15 год. 14 хв. 30.05.2021 до 11 год. 55 хв. 23.07.2021 провели 61 операцію перерахунку грошових коштів у загальній сумі 49 298 грн. 00 коп. на належний ОСОБА_4 банківський рахунок № НОМЕР_3 ;
- в період часу з 19 год. 00 хв 17.06.2021 до 20 год. 29 хв. 05.07.2021 провели 6 операції перерахунку грошових коштів у загальній сумі 17 800 грн. 00 коп. на належний ОСОБА_7 банківський рахунок № НОМЕР_4 .
Викраденими коштами ОСОБА_7 та ОСОБА_4 розпорядились спільно, витративши на власні потреби.
Таким чином, своїми умисними діями обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), за попередньою змовою групою осіб, вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.
В судовому засіданні ОСОБА_4 винуватість у пред`явленому їй обвинуваченні визнала повністю, заявила, що у вчиненому розкаюється та показала, що у березні 2021 року у неї з`явився доступ до банківської картки матері ОСОБА_10 . Про це згодом вона повідомила ОСОБА_7 , з яким підтримувала дружні та довірливі відносини. Він попросив її спробувати перерахувати кошти на його рахунок. Вона погодилась та без відома матері перерахувала на рахунок ОСОБА_7 приблизно 60 грн з метою перевірити чи помітить матір цей перерахунок. Оскільки матір ОСОБА_10 не помітила такого перерахунку після цього, вона на прохання ОСОБА_7 здійснювала часто такі перерахування на його карткові рахунки або на свій картковий рахунок, який відкрила, а картку залишила у ОСОБА_7 . Гроші використовували для придбання продуктів харчування або знімали готівкою з банкомату та використовували на власні потреби. Зокрема, для здійснення ставок ОСОБА_7 на Паріматч. Кошти знімали коли у цьому виникала необхідність. Також, вказала, що коли гроші не можна було зняти у зв`язку з досягненням ліміту, вона замовила від імені матері ще 25 тис грн. у розстрочку, які потім також перерахували на її картку та картки ОСОБА_7 . За зняті кошти ОСОБА_7 купив собі два мобільні телефони (марки Самсунг та Айфон), а також ноутбук, марки якої не пам`ятає. Гроші з карток ОСОБА_7 завжди знімав він, а з її картки вона знімала інколи, але переважно знімав ОСОБА_7 . Використовували декілька своїх рахунків, щоб не платити комісію при знятті великої суми коштів.
Обвинувачений ОСОБА_7 показав, що вину у пред`явленому обвинуваченні визнає повністю, у вчиненому розкаюється. Показав, що весною 2021 року ОСОБА_4 , з якою підтримував дружні та довірливі відносини, повідомила, що має доступ до кредитної картки матері ОСОБА_10 через додаток у своєму телефоні. Він надав їй номер своєї картки та сказав, щоб вона перерахувала незначну суму на цей рахунок і вони подивляться, чи надходять матері повідомлення про перерахування коштів. Вона перерахувала кошти у сумі близько 100 грн та потім сказала, що повідомлення не надійшло. Після цього, коли у них виникала необхідність вони перераховували кошти з карткового рахунку ОСОБА_10 на його рахунки та рахунок ОСОБА_4 , картка до якого була у нього. Це відбувалось так, він надавав номер карткового рахунку, на який потрібно було здійснити перерахування ОСОБА_4 , а вона перераховувала на цей рахунок суму коштів, яку на той час їм необхідно було використати. Він достовірно знав, що картка належить ОСОБА_10 і вона не давала дозволу на зняття коштів з рахунку. Частково гроші використав на придбання собі двох телефонів та ноутбуку. Гроші також використовував для ставок на Паріматч та під час прогулянок. Визнав, що із знятих коштів на Паріматч програв приблизно 50 тис. грн. Визнає, що ним спільно з ОСОБА_4 були вчинені усі перерахування з картки потерпілої, які були оголошені судом під час дослідження роздруківки про рух коштів по рахунку ОСОБА_10 . Вказав, що погоджується на виплату відшкодування завданої шкоди потерпілій у розмірі, який буде визначений судом. З ОСОБА_4 почав зустрічатись у 2019 році. З того часу підтримував з нею довірливі та дружні відносини, ходили один до одного у гості, разом гуляли. Мав намір такі відносини підтримувати тривалий час.
Крім повного визнання винуватості ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , їх винуватість доводиться показаннями потерпілої, свідка та письмовими доказами.
Так, потерпіла ОСОБА_10 у судовому засідання показала, що обвинувачена ОСОБА_4 є її рідною дочкою, а обвинувачений ОСОБА_7 товаришем її дочки. У липні 2021 року переглянула баланс на своїй кредитній картці і помітила, що відсутня значна сума коштів. Зважаючи на те, що таких витрат не несла, звернулась на гарячу лінію банку, де їй повідомили, що з її картки було знято близько 70 тис. грн. при цьому пояснили, що гроші перераховувались на картку ОСОБА_11 . Вона відразу звернулась до дочки та ОСОБА_7 з цього приводу. ОСОБА_7 визнав, що вони знімали гроші та пообіцяв повернути усі гроші. Згодом, її дочка повернула 70 тис. грн нібито як на відшкодування завданої шкоди. Проте, згодом з`ясувалось, що гроші, які дочка повернула, були нею викрадені у потерпілої. Дочка ОСОБА_4 мала вільний доступ до її картки, знала пін-код, так як інколи просили її зняти готівку з банкомату. З нею мала довірливі відносини. Проте, що дочка встановила у телефон та користувалась додатком Абанк 24 вона не знала. Після викриття злочинних дій, дочка пояснила, що знімала гроші оскільки вони потрібні були ОСОБА_7 . Цивільний позов підтримує у частині 111 438 грн матеріальної шкоди та 30 тис. грн моральної шкоди. Показала, що внаслідок заволодіння її коштами у неї через хвилювання погіршився стан здоров`я, зменшився апетит, втратила сон, життя зіпсувалось. На цій основі зіпсувались відносини з чоловіком, який звинувачує її у такому вихованні дитини.
ОСОБА_9 допитана як свідок показала, що у кінці серпня 2021 року з поліції повідомили, що її сина затримали. Про зняття коштів з карткового рахунку ОСОБА_10 не знала. Бачила, що він приносив додому різні суми грошей, проте він повідомляв, що ці гроші він вигравав на Паріматч. Також за цей період він приніс додому телефон Самсунг, телефон Айфон та ноутбук.
Крім цього, винуватість обвинувачених доводиться роздруківкою по картковому рахунку ОСОБА_10 № НОМЕР_1 , відкритому у АТ «Акцент-Банк», згідно з яким за період з 30 травня до 23 липня 2021 року з рахунку ОСОБА_10 здійснено перерахування на картки № НОМЕР_5 ? ? ? ? 9140, № НОМЕР_6 ? ? ? ? 2511, № НОМЕР_6 ? ? ? ? 9991 на загальну суму 111 438,00 грн шляхом проведення 101 трансакції.
Випискою по картковому рахунку № НОМЕР_6 ? ? ? ? НОМЕР_7 , відкритому у АТ «Таскомбанк», підтверджується, що цей рахунок належить ОСОБА_4 , на який у період з 30.05.2021 року до 23.07.2021 року надійшли кошти у сумі 49 298 грн. 00 коп. у виді поповнення карткового рахунку шляхом проведення 61 трансакції.
Згідно із випискою по картковому рахунку № НОМЕР_6 ? ? ? ? НОМЕР_8 , відкритому у АТ «Таскомбанк», підтверджується, що він належить ОСОБА_7 та на нього у період з 17.06.2021 року до 05.07.2021 року надійшли кошти у сумі 17 800 грн. 00 коп. у виді поповнення карткового рахунку шляхом проведення 6 трансакції.
Відповідно до виписки по картковому рахунку № НОМЕР_9 , він відкритий в АТ «Універсалбанк» на ім`я ОСОБА_7 та у період з 03.06.2021 року до 23.07.2021 року на цей рахунок надійшли кошти у сумі 44 340 грн. 00 коп. він ОСОБА_12 шляхом проведення 34 трансакцій. У судовому засіданні потерпіла показала, що «Сільман» це її дівоче прізвище.
Протоколом огляду предмета від 29.12.2021 року зафіксовано добровільну видачу ОСОБА_7 наступних банківських карток та їх огляд:
-пластикова банківська карта, банку «monobank, АТ Універсал Банк» із наступними маркувальними позначеннями та номерами «monobank, Universal Bank, НОМЕР_2 , 08/24, VISA, CVC 989»;
-пластикова банківська карта, банку «sportbank, таскомбанк» із наступними маркувальними позначеннями та номерами «sportbank, 4149 3900 0027 9991, 12/25, VISA, CVV 895»;
-пластикова банківська карта, банку «sportbank, таскомбанк» із наступними маркувальними позначеннями та номерами «sportbank, 4149 3900 0023 2511, 12/25, VISA, CVV 559».
Оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_7 та ОСОБА_4 мало місце, це діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 винні у його вчиненні та підлягають покаранню за вчинення цих кримінальних правопорушень.

Стороною обвинувачення ОСОБА_7 та ОСОБА_4 інкриміновано кваліфікуючу обставину повторності вчинення злочину. Відповідно до ч.2 ст. 32 КК України, повторність відсутня при вчиненні продовжуваного кримінального правопорушення, яке складається з двох або більше тотожних діянь, об`єднаних єдиним кримінально протиправним наміром. У судовому засіданні встановлено, що кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_7 та ОСОБА_4 складається із 101 тотожного діяння, у виді перерахування коштів з карткового рахунку потерпілої на їх власні карткові рахунки, ці діяння були об`єднані одним єдиним умислом на заволодіння коштами потерпілої у разі коли у них виникала потреба без визначення чіткої суми, якою мали намір заволодіти.

Викладене дає підстави суду кваліфікувати дії ОСОБА_7 та ОСОБА_4 як продовжуваний злочин та виключити із кваліфікації їх дій кваліфікуючу обставину повторність.

При обранні міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, характер та ступінь участі кожного з обвинувачених у вчиненні злочину.
Так, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 вчинили кримінальне правопорушення, яке відповідно до вимог ч. 4 ст. 12 КК України, відноситься до нетяжких злочинів.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 є активне сприяння розкриттю злочинів, що випливає з оцінки досліджених доказів у справі, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім. Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 судом не встановлено. Крім того, суд враховує, що ОСОБА_7 неодружений, непрацюючий, несудимий. За місцем навчання характеризувався негативно. На обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває. Проживає у сім`ї без батька. Вчинив злочин як співвиконавець. Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_7 необхідно призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст. 185 КК України, ближче до нижньої межі.

Із досудової доповіді Вараського районного відділу з питань пробації філії державної установи «Центр пробації» у Рівненській області вбачається, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_7 оцінюється як середній, виправлення обвинуваченого можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк. Викладене, з урахуванням повного визнання винуватості обвинуваченим, наявності двох пом`якшуючих обставин, дає підстави суду для висновку про можливість виправлення ОСОБА_7 без відбування покарання та звільнення його відповідно до ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 є активне сприяння розкриттю злочинів, що випливає з оцінки досліджених доказів у справі, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім. Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 судом не встановлено.

Крім того, суд враховує, що ОСОБА_4 незаміжня, непрацююча, учениця 11 класу Ліцею № 1 м. Вараш. За місцем навчання характеризується позитивно. На обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває. Проживає у повноцінній сім`ї разом з батьками та меншою сестрою, повністю забезпечена матеріально. Судима вироком Кузнецовського міського суду Рівненської області від 23.12.2021 року до 3 років позбавлення волі та звільнена від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку тривалістю один рік. Примирилась з потерпілою і остання до неї будь-яких претензій не має. Вчинила злочин як співвиконавець.

Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченої ОСОБА_4 можливе при застосуванні покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст. 185 КК України, за якою кваліфіковані її дії ближче до нижньої межі.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах 1-3 цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 винна у вчиненні кримінального правопорушення, вчиненого нею до ухвалення вироку Кузнецовського міського суду Рівненської області від 23.12.2021 року, суд доходить висновку про наявність підстав призначити остаточне покарання ОСОБА_4 шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.
Кримінально-правові норми, передбачені статтями 70, 75 КК України, не передбачають окремого порядку призначення покарання за сукупністю злочинів у тих випадках, коли особа, щодо якої було застосовано звільнення від покарання з іспитовим строком, вчинила до ухвалення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, від відбування якого вона також звільняється з іспитовим строком.

Оскільки самостійне виконання таких вироків не засновано на вимогах закону про кримінальну відповідальність, призначаючи остаточне покарання згідно з вимогами ч. 4 ст. 70 КК України, суд має право вмотивовано вирішити питання про звільнення особи від відбування остаточного покарання з випробуванням та визначити іспитовий строк у порядку та в межах, передбачених ст. 75 КК України. Викладена позиція узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 23.09.2019 року у справі № 199/1496/17.

Із досудової доповіді Вараського районного відділу з питань пробації філії державної установи «Центр пробації» у Рівненській області вбачається, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_4 оцінюється як низький, виправлення обвинуваченої можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк. Викладене, з урахуванням повного визнання винуватості, примирення з потерпілою, наявності двох пом`якшуючих обставин, дає підстави суду для висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без відбування покарання та звільнення її відповідно до ст. 75, 104 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік.

Стороною захисту заявлене клопотання про звільнення ОСОБА_7 від покарання на підставі ст. 105 КК України та передачу його під нагляд матері ОСОБА_9 . Відповідно до ст. 105 КК України, неповнолітній, який вчинив кримінальний проступок або нетяжкий злочин, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.
Вирішуючи вказане клопотання суд бере до уваги, що обвинувачений ОСОБА_7 маючи у власності ноутбук вартість близько 16 тис. грн та два мобільні телефони марки Самсунг та Айфон, які придбав у тому числі за кошти, викрадені у потерпілої, не вжив жодних заходів до відшкодування завданої ним шкоди. Викладене виключає його щире розкаяння у вчиненому. У зв`язку з цим у суду відсутні підстави для звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від покарання на підставі ст. 105 КК України.
Крім того, довідкою Вараського РВП ГУНП в Рівненській області від 21.02.2022 року підтверджується, що у зв`язку із систематичними пропусками шкільних уроків щодо ОСОБА_9 складався протокол про адміністративне правопорушення за фактом ухилення від виконання батьківських обов`язків. Також, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_9 було відомо, що її син грає у азартні ігри, проте реальних та дієвих заходів не вживала. Викладене вказує на те, що передача обвинуваченого ОСОБА_7 під нагляд матері не матиме виховного впливу на нього. За таких обставин у задоволенні клопотання сторони захисту про звільнення ОСОБА_7 від покарання необхідно відмовити.
Стороною захисту заявлене клопотання про звільнення обвинуваченої ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілою на підставі ст. 46 КК України. За змістом ст. 46 КК України, особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду. З правового аналізу викладеної норми вбачається, що особа може бути звільнена за одночасної наявності умови відшкодування завданих нею збитків або усунення заподіяної шкоди.
З показань потерпілої випливає, що шкоду завдану вказаним кримінальним правопорушенням їй взагалі не відшкодовано. Ця ж обставна підтверджується фактом пред`явлення потерпілою цивільного позову до ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , про відшкодування шкоди, завданої злочином. Відсутність претензій потерпілої до обвинуваченої ОСОБА_4 та їх примирення не замінює собою обставину відшкодування завданої шкоди. Таким чином, у суду відсутні підстави для звільнення обвинуваченої ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому ст. 46 КК України.
Потерпіла ОСОБА_10 звернулась з позовною заявою до ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , у якій просила стягнути з них на свою користь 124 445,00 грн майнової шкоди та 30 000,00 грн моральної шкоди. Проте, з урахуванням уточнень, у судовому засіданні просила стягнути з них майнову шкоду у сумі 111 438 грн та моральну шкоду у сумі 30 000 грн.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що її донька ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_7 заволоділи її коштами з карткового рахунку у сумі 111 438 грн. Посилаючи на ч.2 ст. 1179 ЦК України, зважаючи, що у ОСОБА_7 відсутнє майно, достатнього для відшкодування завданої шкоди у повному обсязі, просить стягнути завдану шкоду також із його матері ОСОБА_9 .
Вирішуючи цивільний позов суд враховує наступні обставини. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв`язок між ними, а також вину заподіювача шкоди.

Суд визнав доведеним заподіяння майнової шкоди потерпілій у сумі 111 438 грн внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 та ОСОБА_7 та встановив причинний зв`язок між діями обвинувачених та завданою майновою шкодою. Таким чином, потерпіла ОСОБА_10 набула права на відшкодування їй майнової шкоди.

Згідно із ч. 1 ст. 1182 ЦК України, шкода, завдана спільними діями кількох неповнолітніх осіб, відшкодовується ними у частці, яка визначається за домовленістю між ними або за рішенням суду.
Визначаючи розмір частки, яка підлягає стягненню з ОСОБА_7 у рахунок відшкодування завданої потерпілій майнової шкоди, суд бере до уваги, що ОСОБА_7 із загальної суми 111 438 грн викрадених у потерпілої коштів, близько 50 тис. грн програв у Паріматч, частину використав на придбання для себе ноутбуку, вартістю близько 16 тис. грн, та двох мобільних телефонів марки Самсунг та Айфон, а також те, що переважну частину готівкових коштів, які знімались ними з банкоматів він залишав у себе. Викладене дає суду підстави для визначення частки завданої шкоди, яка підлягає стягненню із ОСОБА_7 у розмірі 4/5. Таким чином, із ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_10 необхідно стягнути 89 150,40 грн. як відшкодування матеріальної шкоди.
Згідно з п. 2 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Відповідно до ч.ч.3-5 ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Оцінивши обставини справи, суд доходить висновку, що протиправне заволодіння грошовими коштами, які знаходились на картковому кредитному рахунку потерпілої спричинили їй душевні страждання, які виразились у хвилюванні за можливість відновлення свого майнового становища, вживання заходів для погашення заборгованості за кредитом, відчуття негативних емоцій, порушення сімейний зв`язків, витрата часу на відновлення своїх порушених прав та інтересів, невідшкодування завданої майнової шкоди до дня розгляду справи у суді. Отже, потерпілій ОСОБА_10 протиправними діями ОСОБА_7 та ОСОБА_4 заподіяна моральна шкода.
Визначаючи розмір моральної шкоди, суд, з урахуванням викладених обставин, а також вимог розумності та справедливості, визначає розмір моральної шкоди завданої ОСОБА_13 у сумі 10 000,00 грн.
Так як суд визначив розмір частки ОСОБА_7 у заподіянні шкоди потерпілій, з нього на користь ОСОБА_10 необхідно стягнути 8 000,00 грн моральної шкоди.
Згідно із ст. 1179 ЦК України, неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. Обов`язок батьків відшкодувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди.
Оскільки ОСОБА_7 досяг повноліття ІНФОРМАЦІЯ_3 у його матері ОСОБА_9 припинився обов`язок відшкодовувати завдану ним шкоду. У зв`язку з цим у задоволенні вимог ОСОБА_10 до ОСОБА_9 необхідно відмовити.
Питання про долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України, а розподіл процесуальних витрат необхідно провести у відповідності до вимог, передбачених ст.124 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 124, 127-129, 370, 371, 373, 374, 376, 392, 393, 395 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на один рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання із випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю один рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України і призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на один рік.

На підставі ч.ч. 1, 4 ст. 70 КК України, покарання ОСОБА_4 призначити шляхом поглинання більш суворим покаранням, призначеним вироком Кузнецовського міського суду Рівненської області від 23.12.2021 року, менш суворого покарання за цим вироком та призначити їй остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.

На підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання із випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю один рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 97 150 (дев`яносто сім тисяч сто п`ятдесят) грн 40 (сорок) коп. у рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди.
У задоволенні інших вимог цивільного позову відмовити.
Речові докази:
-банківські карти, різних банків із наступними номерами: НОМЕР_10 ; НОМЕР_2 ; НОМЕР_4 повернути ОСОБА_7 ;

-банківську карту НОМЕР_3 повернути ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Кузнецовський міський суд Рівненської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Головуючий суддя ОСОБА_1