Справа № 462/1802/22
провадження 1-кс/462/832/22
У Х В А Л А

16 травня 2022 року м.Львів

Слідчий суддя Залізничного районного суду м.Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , дізнавача ОСОБА_3 власника майна ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання дізнавача сектору дізнання Відділу поліції №1 Львівського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000145 від 21.04.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, про арешт майна,

встановив:

Дізнавач СД ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 , за погодженням із прокурором Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_5 , звернувся в суд з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме: автомобіль марки «BMW X5», номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова № НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_4 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія/номер НОМЕР_3 , видане на ім?я ОСОБА_4 , та один ключ до вказаного автомобіля.

В обґрунтування клопотання посилається на те, що дане майно виявлене і вилучене 12.05.2022 року під час огляду місця події та відповідно до ч.1 ст.98 КПК України визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000145. Оскільки вказане майно може бути приховане, пошкоджене, зіпсоване, втрачене чи знищене, з огляду на положення п.1 ч.2 ст.170 КПК України, просить на таке накласти арешт.

В судовому засіданні дізнавач клопотання підтримав, покликаючись на мотиви такого, яке просить задовольнити.

Власник майна ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечив та зазначив, що він є власником транспортного засобу, за який сплатив відповідні кошти. Просить передати йому автомобіль на відповідальне зберігання. Також зазначив, що у разі накладення арешту на його автомобіль він буде позбавлений можливості користуватись автомобілем, який йому потрібний в повсякденному житті.

Заслухавши доводи учасників розгляду, дослідивши клопотання і додані до нього матеріали, перевіривши матеріали кримінального провадження №0000145, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до витягу з кримінального провадження №0000145, 21.04.2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне правопорушення, кваліфіковане за ч.1 ст.190 КК України.

Відповідно до матеріалів клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що 20.04.2022 року в ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області надійшла заява від ОСОБА_6 , про те, що невідома особа у вересні 2021 року під приводом купівлі автомобіля заволоділа його грошовими коштами в сумі 32 000 грн.

Згідно показань потерпілого ОСОБА_6 встановлено, що на початку 2020 року ОСОБА_6 придбав з США собі пошкоджений автомобіль марки «БМВ Х5», vin-код НОМЕР_4 з пошкодженнями кузова. Після того як транспортний засіб приїхав до нього, останній вирішив його продати по частинах. Продавши всі навісні деталі в ОСОБА_6 залишився кузов, який він теж хотів продати. В подальшому до ного звернувся невідомий мені хлопець на ім`я ОСОБА_7 , який сказав, що в нього є клієнт на кузов і через декілька днів привів до нього клієнта на ім`я ОСОБА_8 . Домовившись про деталі продажу, а саме, що кузов забирають, завезуть майстру, щоб той глянув, після чого розрахуються в повному обсязі, та покупці дали завдаток в сумі 1000 дол. США. Повна сума до розрахунку мала становити 4500 дол. США. Передача кузова ОСОБА_9 з ОСОБА_7 відбулась в жовтні 2020 року.

З жовтня 2020 року по червень 2021 року грошові кошти в якості повного розрахунку, ОСОБА_6 ніхто не повернув, однак він неодноразово виставляв претензії щодо повернення грошових коштів.

18.03.2022 року на мобільний номер телефону ОСОБА_6 , в додатку «Viber» прийшло повідомлення від ОСОБА_9 з його номеру НОМЕР_5 , на якому були фотографії спаленого кузова. На питання, що сталось, ОСОБА_8 перетелефонував ОСОБА_6 та сказав, що він був змушений його спалити для того, щоб провернути якусь, як він мені сказав аферу.

23.06.2021 року ОСОБА_6 було повернуто його спалений кузов, який на даний час знаходиться на АДРЕСА_1 . Через декілька днів, під час зустрічі з ОСОБА_7 , ОСОБА_6 стало відомо, що він використав його кузов з метою підміни арештованого майна, а саме транспортного засобу марки «BMW X5 25d», куз.№ НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_6 , 2016 року випуску, за сприянням працівників Жовківського відділу державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), про що інформація міститься за посиланням: https://setam.net.ua/auction/488511. ОСОБА_7 розповів, що він за змовою із своїми знайомими, невідомими службовими особами Жовківського відділу державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), видали шляхом підроблення документів кузов ОСОБА_6 від автомобіля марки «BMW X5», номер кузова НОМЕР_4 , за транспортний засіб марки «BMW X5 25d», куз.№ НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_6 , 2016 року випуску, на який згідно постанови про опис та арешт майна №60736215 виданої Жовківським РВ ДВС ЗМУ МЮ (м.Львів) накладено обтяження рухомого майна ДРОРМ №29090875 (арешт майна), та за допомогою договірних торгів реалізували вказаний транспортний засіб на свою користь, а саме ОСОБА_10 , як автомобіль, що пошкоджено внаслідок пожежі та ДТП, розукомлектований із відсутніми складовими автомобіля - двигун, двері, колеса, підвіска, капот. Відсутніми ключами та свідоцтвом про реєстрацію ТЗ, проте вказаний автомобіль жодним пошкодженням від пожежі не піддавався.

Під час проведення огляду місця події 12.05.2022 року було вилучено транспортний засіб «БМВ Х5», номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова № НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія/номер НОМЕР_3 , видане на ім?я ОСОБА_4 , та ключ запалювання до нього.

Частиною 2 ст.168 КПК України визначено, що під час обшуку, огляду може здійснюватися тимчасове вилучення майна.

Відповідно до вимог ст.236, 237 КПК України при обшуку, огляді слідчий, прокурор має право тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Згідно з ч.1, 2 ст.40-1 КПК України дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого. Дізнавач уповноважений, зокрема, проводити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії у випадках, установлених цим Кодексом; звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій.

Відповідно до ч.1 ст.167, ч.5 ст.171 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом. Клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Дослідженням матеріалів клопотання встановлено, що таке подано в строк, визначений ч.5 ст.171 КПК України.

Стаття 167 КПК України дає визначення критеріїв, яким повинно відповідати тимчасово вилучене при обшуку майно. Так, згідно ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, щодо яких є достатні підстав вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Зазначений перелік критеріїв є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Тому, зважаючи на положення ст.167, 237 КПК України, тимчасово вилучатися можуть лише речі та документи, які відповідають критеріям, визначеним у ч.2 ст.167 КПК України. Інші речі під час обшуку не можуть бути тимчасово вилучені. А отже у випадку тимчасового вилучення під час обшуку у підозрюваної речей, слідчий повинен при зверненні до слідчого судді з клопотанням про арешт майна навести переконливі мотиви, що зазначені речі відповідають критеріям ч.2 ст.167 КПК України та може ставити питання про їх арешт лише з правових підстав, що визначені у ч.2 ст.170 КПК України. Посилатися на інші правові підстави слідчий не може, оскільки, якщо речі не відповідатимуть критеріям ч.2 ст.167 КПК України, вони будуть вважатися такими, що вилучені та зберігаються органом досудового розслідування поза дозволеним законом порядком. Відповідно слідчий суддя не може розглядати таке майно як предмет арешту і накладати на нього арешт.

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно з п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Як вбачається із постанови старшого дізнавача СД ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 від 12.05.2022 року майно, на яке просить накласти арешт слідчий, визнане речовим доказом у кримінальному провадженні №0000145.

Статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно з ч.2 ст.170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч.2 ст.167 КПК України.

Таким чином, з огляду на положення ч.2 ст.167, ч.2 ст.170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене та беручи до уваги, що вказані у клопотанні речі вилучені під час огляду місця події, мають статус тимчасово вилученого майна та відповідають критеріям, визначеним у ч.2 ст.167 КПК України, дізнавачем доведено, що у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що дані речі можуть бути приховувані, пошкоджені, зіпсовані, втрачені, знищені, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про арешт є обґрунтованим і підлягає задоволенню, оскільки встановлено наявність для цього правових підстав.

Керуючись ст. 131, 132, 167, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання дізнавача сектору дізнання Відділу поліції №1 Львівського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000145 від 21.04.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль марки «BMW X5», номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова № НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_4 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія/номер НОМЕР_3 , видане на ім?я ОСОБА_4 , та один ключ до вказаного автомобіля, шляхом заборони користування, розпорядження цим майном та проведення з таким обліково-реєстраційних операцій.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п?яти днів з дня її оголошення безпосереднього до Львівського апеляційного суду.

Слідчий суддя /підпис/

Згідно з оригіналом.

Слідчий суддя: ОСОБА_1