Справа № 526/2263/20
Провадження № 1-кп/526/23/2022
У Х В А Л А
іменем України

30 березня 2022 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000553 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Петрівка-Роменська Гадяцького району Полтавської області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого АДРЕСА_2 , освіта вища, працюючого інженером з охорони праці ТОВ «Денімекс Юкрейн», українця, громадянина України, раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України,

встановив:

Згідно обвинувального акту ОСОБА_6 органом досудового розслідування обвинувачується в тому, що 15 листопада 2020 року у вечірній час, близько 19 год 30 хв, ОСОБА_6 , який при собі мав предмет, спеціально пристосований для нанесення тілесних ушкоджень спецзасіб «ФОРТ 17Р» № НОМЕР_1 для відстрілу патронів, споряджених гумовими кулями калібру 9 мм, прибув до громадського місця під`їзд багатоквартирного п`ятиповерхового будинку АДРЕСА_1 проводили своє дозвілля ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_4 .

У цей час ОСОБА_6 дістав правою рукою вищевказаний спецзасіб «ФОРТ 17Р», у якому вже заздалегідь був досланий патрон в патронник, і діючи з прямим умислом, з хуліганських мотивів, виявляючи зневажливе ставлення до громадського порядку, ігноруючи елементарні правила поведінки, моральності та добропристойності, розуміючи, що перебуває в громадському місці, а саме у під`їзді багатоповерхового будинку, де у вечірній час вихідного дня (неділя) відпочиває значна кількість осіб, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи особливо зухвало з метою безпричинного заподіяння тілесних ушкоджень, відчинив двері квартири АДРЕСА_3 і з порогу квартири навів спецзасіб «ФОРТ 17Р» у напрямку ОСОБА_4 , який в той час з вищевказаними жінками перебував у коридорі квартири.

Під час пострілу з спецзасобу «ФОРТ 17Р» гумова куля не втрапила у ОСОБА_4 , так як останній відвів праву руку ОСОБА_6 , в якій був спецзасіб, в сторону і куля втрапила у стіну в коридорі квартири.

З метою самозахисту та захисту присутніх в квартирі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 від хуліганських дій ОСОБА_6 , ОСОБА_4 почав виштовхувати ОСОБА_6 на площадку під`їзду, при цьому намагався забрати спецзасіб «ФОРТ 17Р» для подальшого унеможливлення завдати ним травми присутнім.

ОСОБА_6 продовжив хуліганські дії та діючи з прямим умислом, проявляючи зневажливе ставлення до громадського порядку, ігноруючи елементарні правила поведінки, моральності та добропристойності в громадському місці, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи особливо зухвало, почав боротьбу з ОСОБА_4 . Під час боротьби чоловіки впали на східці в під`їзді і покотилися на міжповерхову площадку між 5 та 4 поверхами, де ОСОБА_6 продовжив стріляти з спецзасобу «ФОРТ 17Р». Від пострілів одна куля втрапила в ліву верхню кінцівку ОСОБА_4 , а інша куля потрапила у скло вікна, чим його пошкодила. Після цього вони покотилися по східцях на міжповерхову площадку між 4 та 3 поверхами, де ОСОБА_6 покинув спецзасіб «ФОРТ 17Р» та з місця своїх хуліганських дій втік.

Внаслідок вказаних протиправних дій ОСОБА_6 було грубо порушено громадський порядок, а саме суспільні відносини, які забезпечують нормальні умови життя та відпочинку людей, дотримання правил поведінки в побуті, а також заподіяно шкоду конституційним правам потерпілого ОСОБА_4 , а також присутніх ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 на життя, здоров`я та на повагу до їх гідності, свободи та особистої недоторканості.

Крім цього, хуліганськими діями ОСОБА_6 спричинив потерпілому ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді рани бокової поверхні 4-го пальця лівої кисті з переломом голівки середньої фаланги, гематоми правої бокової поверхні грудної клітки, які відповідно до висновку експерта №259 від 30.11.2020 являються середнього ступеня тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Вищезазначені дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковані як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням предмету, спеціально пристосованого та заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, тобто за ч.4 ст.296 КК України.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 надав суду заяву про відмову від обвинувачення відносно ОСОБА_6 , в якій просив не притягувати останнього до кримінальної відповідальності. Окрім того зазначив, що відмова від обвинувачення є добровільною та беззаперечною, наслідки відмови від обвинувачення йому зрозумілі.

Прокурор ОСОБА_3 проти закриття кримінального провадження у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення заперечував, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України, яке не відноситься до кримінальних проваджень у формі приватного обвинувачення.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_5 просили суд задовольнити заяву потерпілого та закрити кримінальне провадження, оскільки в діях обвинуваченого вбачається склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, що підтверджується дослідженими під час судового розгляду обставинами вчинення кримінального правопорушення, тому закриття кримінального провадження не суперечить вимогам КПК України.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, суд прийшов до наступних висновків.

Щодо кримінально-правової оцінки діяння, кваліфікованого органом досудового розслідування за частиною 4 статті 296 КК України суд керується правовими позиціями, викладеними в Постанові Великої Плати Верховного Суду від 03 липня 2019 у справі №288/1158/16-к.

Безпосереднім об`єктом кримінально-правової охорони за статтею 296 КК є громадський порядок, тобто суспільні відносини, що сформовані внаслідок дії правових норм, а також моральних-етичних засад, звичаїв, традицій та інших позаюридичних чинників і полягає в дотриманні усталених правил співжиття.

Підтримання громадського порядку є одним із важливих чинників захисту честі, гідності, здоров`я, безпеки громадян, їх спокійного відпочинку та безперешкодної праці, втілення інших природних, соціальних і культурних прав членів людської спільноти.

Кримінально каране хуліганство з об`єктивної сторони полягає в посяганні на ці правоохоронювані цінності, що супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом. Таке посягання, як правило, здійснюється у людних або громадських місцях, зазвичай з ініціативи правопорушника, супроводжується нецензурною лайкою та/або фізичним насильством, пошкодженням майна і призводить до заподіяння моральної та матеріальної шкоди.

За зовнішніми ознаками хуліганство певним чином схоже на ряд інших злочинів, зокрема на ті з них, що посягають на здоров`я, честь і гідність людини, її майно. Критеріями розмежування цих діянь є насамперед об`єкт посягання, що визначає правову природу та суспільну небезпечність кожного з них, і мотив як ознака суб`єктивної сторони злочину.

Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок. Проявами особливої зухвалості під час цих дій є нахабне поводження, буйство, бешкетування, поєднане з насильством, знищення або пошкодження майна, тривале порушення спокою громадян, зрив масового заходу, тимчасове порушення нормальної діяльності установи, підприємства, організації або громадського транспорту тощо. Винятковим цинізмом у контексті статті 296 КК визнаються дії, що демонструють брутальну зневагу до загальноприйнятих норм моралі, зокрема прояви безсоромності чи грубої непристойності, публічне оголення, знущання з хворих, дітей, людей похилого віку, осіб, що знаходяться у безпорадному стані.

Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства є мотив явної неповаги до суспільства. Домінування у свідомості винного такого внутрішнього спонукання і відсутність особистого мотиву посягання на потерпілого є головним критерієм відмежування хуліганства як злочину проти громадського порядку та моральності від злочинів проти особи.
Хоч хуліганські дії нерідко супроводжуються фізичним насильством і заподіянням тілесних ушкоджень, головною їх рушійною силою є бажання не завдати шкоди конкретно визначеному потерпілому, а протиставити себе оточуючим узагалі, показати свою зверхність, виразивши явну зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки. Означені дії не зумовлені особистими мотивами й конкретною метою, а за своїми внутрішніми чинниками фокусуються в напрямку тотального негативізму й ворожого ставлення до суспільства. Протиправні діяння вчиняються за відсутності зовнішнього приводу або з незначного приводу і зазвичай спрямовані на випадкові об`єкти. Якщо хуліганству передує конфлікт винного з потерпілим (потерпілими), такий конфлікт провокується самим винним як зухвалий виклик соціальному оточенню, і реакція інших на провокуючі дії, в тому числі спроба їх припинити, стають приводом для подальшого насильства.

З урахуванням зазначеного дії, що супроводжувалися погрозами вбивства, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, обумовлені особистими неприязними стосунками, підлягають кваліфікації за статтями КК, що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише в тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Таким чином, для юридичної оцінки діяння за статтею 296 КК обов`язковим є поєднання ознак об`єктивної сторони цього злочину у виді грубого порушення громадського порядку, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, і суб`єктивної сторони, зокрема, мотиву явної неповаги до суспільства.

За відсутності відповідного мотиву, коли застосування насильства зумовлене неприязними стосунками з потерпілим і прагненням завдати шкоди конкретній особі з особистих спонукань, сам собою факт вчинення протиправних дій у громадському місці в присутності сторонніх осіб не дає достатніх підстав для кваліфікації їх як хуліганства.
Зміст і спрямованість протиправного діяння, що має істотне значення для його правової оцінки, в кожному конкретному випадку визначається виходячи з часу, місця, обстановки й інших обставин його вчинення, характеру дій винного, а також поведінки потерпілого і стосунків, що склалися між ними.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 N 10 «Про судову практику у справах про хуліганство» суди мають відрізняти хуліганство від інших злочинів залежно від спрямованості умислу, мотивів, цілей винного та обставин учинення ним кримінально караних дій.

Дії, що супроводжувалися погрозами вбивством, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, вчинені винним щодо членів сім`ї, родичів, знайомих і викликані особистими неприязними стосунками, неправильними діями потерпілих тощо, слід кваліфікувати за статтями КК ( 2341-14 ), що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише в тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

За ознакою особливої зухвалості хуліганством може бути визнано таке грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалось, наприклад, насильством із завданням потерпілій особі побоїв або заподіянням тілесних ушкоджень, знущанням над нею, знищенням чи пошкодженням майна, зривом масового заходу, тимчасовим припиненням нормальної діяльності установи, підприємства чи організації, руху громадського транспорту тощо, або таке, яке особа тривалий час уперто не припиняла.

Хуліганством, яке супроводжувалось винятковим цинізмом, можуть бути визнані дії, поєднані з демонстративною зневагою до загальноприйнятих норм моралі, наприклад, проявом безсоромності чи грубої непристойності, знущанням над хворим, дитиною, особою похилого віку або такою, яка перебувала у безпорадному стані, та ін.

Допитані у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_6 надали суду показання, що дійсно між ними існував конфлікт, який виник до 15 листопада 2020 року з приводу відвідування потерпілим ОСОБА_4 колишньої дружини обвинуваченого ОСОБА_6 та перебування його в квартирі, яка належить обвинуваченому.

Аналогічні показання надала суду свідок ОСОБА_7 , яка пояснила, що в жовтні 2020 року між потерпілим та обвинуваченим відбулася розмова, в ході якої ОСОБА_6 погрожував потерпілому застосуванням зброї у випадку, якщо той знаходитиметься в його квартирі.

Свідок ОСОБА_9 суду показала, що коли вона перебувала в гостях у ОСОБА_7 , до квартири зайшов обвинувачений та зі словами «Я ж тобі казав» здійснив постріл в напрямку ОСОБА_4 . Інші постріли відбулися на сходах, де вони продовжили боротьбу між собою.

Обстановка й обставини подій, динаміка їх розвитку й об`єктивні ознаки насильницької поведінки обвинуваченого свідчать про те, що вона була зумовлена особистою неприязню до ОСОБА_4 , а не бажанням протиставити себе суспільству і продемонструвати зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку про те, що застосування насильства обвинуваченим ОСОБА_6 до потерпілого зумовлене неприязними стосунками з потерпілим і прагненням завдати шкоди конкретній особі з особистих спонукань, тому сам собою факт вчинення протиправних дій в присутності сторонніх осіб не дає достатніх підстав для кваліфікації їх як хуліганства.
Дії ОСОБА_6 зумовлені наміром завдати шкоди здоров`ю потерпілого і безпосередньо спрямовані на досягнення цього результату, а тому містять об`єктивні та суб`єктивні ознаки злочину проти особи і підлягають кваліфікації за наслідками, що настали, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Відповідно до п.39 Постанови Великої Плати Верховного Суду від 03 липня 2019 у справі №288/1158/16-к якщо потерпілий беззастережно відмовився від заходів кримінальної репресії, суд, перекваліфікувавши діяння на злочин приватного обвинувачення, керуючись частиною сьомою статті 284 КПК України, зобов`язаний постановити ухвалу про закриття кримінального провадження на підставі пункту сьомого частини першої цієї статті.

Керуючись ст.ст. 284,337 КПК України суд,-

ухвалив:

Перекваліфікувати дії ОСОБА_6 з частини четвертої статті 296 КК України на частину першу статті 122 КК України.

Закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 за ч.1 ст.122 КК України у зв`язку з відмовою потерпілого ОСОБА_4 від обвинувачення на підставі пункту сьомого частини першої статті 284 КПК України.

Речові докази травматичну зброю «Форт 17Р» калібру 9 мм, номерне позначення « НОМЕР_2 », магазин до пістолета, п`ять патронів, кепку, окуляри повернути ОСОБА_6 . Три гільзи з використаними капсулями, дві частини від гумової кулі, змив речовини бурого кольору та контрольний зразок до змиву знищити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом семи днів з дня її проголошення до Полтавського апеляційного суду.

Суддя: ОСОБА_1