Справа № 162/667/20 Провадження №11-кп/802/259/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 291 КК УкраїниДоповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
виправданого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження №0000227 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Любешівського районного суду Волинської області від 18 листопада 2021 року у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.291 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Даним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Ветли, Любешівського району Волинської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , громадянин України, українець, з вищою освітою, працюючий на посаді головного спеціаліста відділу кадрово-медичного забезпечення управління освіти Луцької міської ради, одружений, раніше не судимий,
визнаний невинуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ст. 291 КК України та на підставі п.3 ч.1 ст. 373 КПК України виправданий в зв`язку з відсутністю в його діянні складу кримінального правопорушення.
Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_7 скасувано.
Вирішено питання про речові докази.
Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачувався у тому, що він 12 жовтня 2019 року, близько 14 години, перебуваючи на озері «Люб`язь», яке знаходиться поблизу с.Люб`язь Любешівського району Волинської області, що відноситься до Національного природного парку "Припять-Стохід", плавання на якому моторних суден заборонене, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, здійснював перевезення незареєстрованим у встановленому законом порядку маломірним (малим) судном моторним човном «Южанка», обладнаного підвісним двигуном марки "YAMAНА F25 AMH", потужністю 25 кінських сил, не забезпеченим повним постачанням і оснащенням, пасажирів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які не були одягненні в рятувальні нагрудники (жилети), без відповідного посвідчення судноводія, усвідомлюючи, що це є небезпечним.
У подальшому після погіршення погодних умов (зміні сили вітру, висоту хвилі), продовжив перевозити вищевказаним судном пасажирів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , у зв`язку з чим, а також внаслідок порушень п.п. 1.4, 2.8, 2.8.1, 2.8.2, 2.9, 2.9.1, 29.2, 29.3, 2.9.11, 5, 5.1, 5.7, 5.8, 5.9, 8.6, 9, 9.4, 9 та додатку до Правил користування маломірними (малими) суднами на водних об`єктах Волинської області, затвердженого рішенням Волинської обласної ради від 14.03.2008 № 18/27, відбулось перекидання човна, що призвело до смерті через утоплення ОСОБА_9 .
Таким чином, судноводій ОСОБА_7 , внаслідок порушення вимог Правил користування маломірними (малими) суднами на водних об`єктах Волинської області, затвердженого рішенням Волинської обласної ради від 14.03.2008 № 18/27, розроблених на підставі статей 8 і 67 Водного кодексу України, Постанов Кабінету Міністрів України від 30.12.1998 № 2098 "Питання безпеки судноплавства України", від 08.06.1998 № 814 «Про вдосконалення технічного, класифікаційного і судноплавного нагляду на морському і річковому транспорті» та від 26.09.1997 №1069 «Про затвердження Порядку ведення Державного судного реєстру України і Суднової книги України», не забезпечив безпеку плавання судна та пасажирів і допустив перекидання човна. У результаті порушив чинні на транспорті правила, що призвело до загибелі ОСОБА_9 .
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 468 від 13 листопада 2019 року, причиною смерті ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є механічна асфіксія внаслідок закриття просвіту верхніх дихальних шляхів рідиною при втопленні, на що вказує наявність мутної рідини в трахеї, бронхах, шлунку, пазусі основної кістки (ознака Свешнікова), гостра емфізема легень, під вісцеральною плеврою розпливчасті крововиливи (плями Лукомського-Расказова).
У прямому причинному зв`язку з виникненням даної пригоди і наслідками, що настали, згідно обвнуального акту, стало грубе порушення судноводієм ОСОБА_7 , Правил користування маломірними (малими) суднами на водних об`єктах Волинської області, затвердженого рішенням Волинської обласної ради від 14.03.2008 № 18/27, а саме:
-згідно п. 1.4. Персональну відповідальність за безпечне плавання маломірних (малих) суден та безпечну експлуатацію баз для їх стоянки несуть юридичні і фізичні особи, яким належать вказані судна (бази для стоянок) або які використовують їх за договорами оренди. Особи, які порушують вимоги Правил, несуть адміністративну або кримінальну відповідальність згідно з чинним законодавством;
-згідно п. 2.8 Судноводії маломірних (малих) суден зобов`язані:
-п. 2.8.1. Забезпечувати безпеку плавання судна та пасажирів, уміти надавати допомогу потопаючому, доставляти потерпілих на воді в лікувальні заклади, при погіршенні гідрометереологічних умов переходити в укриття, на вимогу державного інспектора Держфлотінспекції України проходити в установленому порядку медичний огляд для визначення алкогольного сп`яніння або впливу наркотичних чи токсичних речовин, у разі аварійного випадку з маломірними (малими) суднами негайно повідомити найближчий структурний підрозділ Держфлотінспекції України;
-п. 2.8.2. При керуванні моторним та вітрильним судном мати при собі Свідоцтво на право управління судном з відповідною потужністю двигуна та площею вітрил і талон попереджень; Свідоцтво про придатність судна до плавання, Судновий білет, а у разі відсутності власника судна документ, який підтверджує його право на користування або розпорядження ним; план-завдання на рейс і документ на вантаж, що перевозиться (для судноводіїв, що працюють по найму);
-згідно п. 2.9. Судноводіям маломірних (малих) суден забороняється:
-п. 2.9.1. Виходити в плавання на судні, що не зареєстроване; без нанесення реєстраційних номерів на обох бортах; з простроченим терміном технічного огляду;
-п. 2.9.2. Здійснювати плавання в районах, що заборонені для руху маломірних (малих) суден;
-п. 2.9.3. Керувати судном, не маючи при собі відповідного Свідоцтва на право управління судном, в стані алкогольного або наркотичного сп`яніння будь-якого ступеня та передавати керування особам, які не мають відповідного Свідоцтва, а також, що знаходяться в стані алкогольного або наркотичного сп`яніння будь-якого ступеня;
-п. 2.9.11. Експлуатувати судно при речі корпуса, при відсутності на судні встановлених рятувальних, протипожежних та водовідливних засобів, коли прогнозована і фактична гідрометеорологічна обстановка на водоймі небезпечна для плавання;
-згідно п. 5. Користування маломірними (малими) суднами:
-п. 5.1. До експлуатації на водних об`єктах допускаються технічно справні маломірні (малі) судна, які зареєстровані, пройшли щорічний техогляд, придатні до плавання на водному об`єкті згідно з вимогами безпеки плавання для даного району (сила вітру, висота хвилі, висота надводного борту, віддалення від берега);
-п. 5.7. Рятувальні засоби, що використовуються на маломірних (малих) суднах, повинні бути технічно справні, цілі, без тріщин і розривів, мати відтінок оранжевого кольору. Білою фарбою на них наносяться реєстрацій номер або назва судна, якому вони належать, дата останнього та наступного випробування;
-п. 5.8. До управління моторними та вітрильними суднами допускаються особи, які досягли 18-річного віку і мають відповідні свідоцтва на право управління ними. Маломірні (малі) судна можуть використовуватися тільки судновласниками, або громадянами, якими вони передані в тимчасове користування за дорученням, взяті на прокат або в оренду при наявності відповідних документів;
-п. 5.9. Особи, які користуються маломірним (малим) судном взятим на прокат, несуть відповідальність за порушення цих правил відповідно до чинного законодавства;
-згідно п. 8. Порядок плавання маломірних (малих) суден на водних об`єктах:
-п. 8.6. На озерах та водоймах Шацького національного природного парку плавання моторних суден, крім суден контролюючих органів та рятувальної служби, забороняється. Повністю забороняється плавання моторними суднами на озерах, що знаходяться на території заповідників та заказників;
-п. 8.9. Особа, яка управляє судном, повинна постійно вести спостереження за акваторією, щоб своєчасно вжити відповідних заходів для запобігання зіткнення, навалу, наїзду, таке інше.;
-згідно п. 9. Охорона праці, життя людей на воді та охорона навколишнього середовища:
-п. 9.4. Вихід маломірних (малих) суден у плавання дозволяється при: сприятливих погодних умовах; технічній справності судна; наявності устаткування та спорядження, згідно з вимогами Регістра судноплавства України; наявності діючих суднових документів та Свідоцтва на право управління судном (для моторних суден);
-п. 9.5. Крім рятувального круга, для кожного пасажира і судноводія на маломірному (малому) судні повинні бути індивідуальні рятувальні засоби (жилети, нагрудники). Особи, які не вміють плавати і діти віком до 16 років під час руху маломірного (малого) судна повинні бути одягнуті в індивідуальні рятувальні засоби (жилети, нагрудники).
Згідно додатку до правил користування маломірними (малими) суднами на водних об`єктах Волинської області, затвердженого рішенням Волинської обласної ради від 14 березня 2008 року № 18/27 переліку, встановленні об`єкти природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, де заборонено використання моторних суден (за винятком контролюючих органів):
1. Національний природний парк «Припять-Стохід», (р. Припять в межах парку 60 км., р. Стохід в межах парку 19 км. Та озера Люб`язь, Біле, Рогізне, Скоринь та Добре) Любешівського району.
Таким чином, ОСОБА_7 обвинувачувався у тому, що він своїми діями, які виразились у порушенні чинних на транспорті правил, що убезпечують рух, що спричинило тяжкі наслідки у вигляді смерті людини, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 291 КК України.
Вироком суду ОСОБА_7 виправдано за недоведеністю його вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.291 КК України.
У вироку зазначено, що стороною обвинувачення не доведено, що в діянні ОСОБА_7 є склад кримінального правопорушення, передбачений ст.291 КК України, що є підставою для прийняття рішення про визнання ОСОБА_7 невинуватим у пред`явленому обвинуваченні через відсутність в його діянні складу кримінального правопорушення та його виправданні.
В апеляційній скарзі прокурор вказує, що апеляційна скарга подається у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального правопорушення, істотним порушенням кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням Закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до безпідставного виправдання винної особи у скоєнні даного злочину. Просить вирок скасувати та ухвалити новий, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.291 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки.
В судове засідання потерпіла будучи належним чином повідомленою про час та місце судового розгляду, не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, в зв`язку з чим апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за її відсутності.
Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку суду першої інстанції, повідомив ким та в якому обсязі він оскаржений, виклав основні доводи скарги, прокурора, який апеляційну скаргу підтримав, думку, виправданого та захисника останнього, які проти задоволення апеляційної скарги прокурора заперечили, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Так відповідно до обвинувального акту в кримінальному провадженні №0000227 ОСОБА_7 обвинувачувався в вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.291 КК України, а саме у порушенні чинних на транспорті правил, що убезпечують рух, що спричинило тяжкі наслідки у вигляді смерті людини.
Судом першої інстанції правильно встановлено фактичні обставини справи і зроблений обґрунтований висновок про виправдування ОСОБА_7 оскільки сторона обвинувачення не довела винуватість останнього поза розумним сумнівом, а усі сумніви у доведеності вини останнього мають бути витлумачені на його користь.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження винуватість ОСОБА_7 обґрунтовувалась показаннями свідків та письмовими доказами.
Разом з тим виправдовуючи ОСОБА_7 за ст.291 КК України суд першої інстанції прийшов до висновку, що у судовому засіданні стороною обвинувачення не було доведено винуватість ОСОБА_7 поза розумним сумнівом, та дійшов висновку, що він має бути виправданий за відсутністю в його діях складу інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Так, згідно обвинувального акту ОСОБА_7 обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 291 КК України, а саме у порушенні чинних на транспорті правил, що убезпечують рух, що спричинило тяжкі наслідки у вигляді смерті людини.
Передбачений ст. 291 КК України склад кримінального правопорушення, як і будь-який інший, містить обов`язкові елементи: суб`єкт, суб`єктивна сторона, об`єкт, об`єктивна сторона.
Об`єктивна сторона цього кримінального правопорушення включає в себе такі обов`язкові ознаки - діяння, наслідки та причинний зв`язок між ними.
Досліджені судом в судовому засіданні докази в їх сукупності, які надані стороною обвинувачення, свідчать про те, що між діяннями ОСОБА_7 та тяжкими наслідками, що настали (у вигляді смерті людини), відсутній причинний зв`язок.
З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження наявності об`єктивної сторони інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ст.291 КК України, сторона обвинувачення покликалася на те, що у прямому причинному зв`язку з виникненням даної пригоди і наслідками, що настали, стало грубе порушення судноводієм ОСОБА_7 , Правил користування маломірними (малими) суднами на водних об`єктах Волинської області, затвердженого рішенням Волинської обласної ради від 14.03.2008 № 18/27.
Однак виправдовуючи ОСОБА_7 суд першої інстанції вірно прийшов до висновку, що допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_10 кожен, зокрема, - не підтвердили суду причетність ОСОБА_7 до вчинення даного кримінального правопорушення.
Так свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що після того, як раптово перевернувся човен, він з ОСОБА_9 ще десь хвилин п`ять спілкувався, обговорювали, як діяти у цій ситуації. ОСОБА_9 самостійно вирішив пливти до берега озера і свідок бачив, як той хвилин 10-15 плив. Тобто після перевертання човна, ОСОБА_9 був живий та самостійно прийняв рішення пливти до берега, щоб викликати допомогу, враховуючи й те, що ОСОБА_9 умів дуже добре плавати.
З наданих в суді першої інстанції свідком ОСОБА_10 показань вбачається, що після того як перевернувся човен, він чув голоси усіх, розмови, однак деталей розмов не чув і хто конкретно про що говорив і домовлявся також не чув. Крім того зазначив, що йому сказали, що ОСОБА_9 поплив у визначену сторону, і повернувшись в ту сторону, побачив, що коли хвилі йшли, він десь за метрів 30 бачив спину живої людини, яка пливла.
Крім того із свідками ОСОБА_11 та ОСОБА_10 під час досудового розслідування, за їх добровільної згоди, було проведено опитування з використанням поліграфа, під час якого ці свідки ще 17.10.2019 повідомляли таку ж саму інформацію щодо обставин події (самовільне прийняття рішення ОСОБА_9 пливти до берега після перекидання човна), як і в судовому засіданні. За результатами проведення вищевказаного опитування зроблено висновок, що, використовуючи цифрову систему обробки і обрахування графічного відбитка психофізіологічних реакцій та аналізуючи поведінку ОСОБА_11 та ОСОБА_10 під час тестування, можна стверджувати, що вони не мають психологічної установки на приховування інформації стосовно обставин загибелі ОСОБА_9 , та будь-які протиправні дії чи бездіяльність відносно нього не вчинялись
В своїх показаннях, які є аналогічними з показаннями свідків ОСОБА_11 . ОСОБА_10 , обвинувачений ОСОБА_7 пояснив, що було причини перевернення човна, він точно сказати не може, оскільки плив прямо, без дугообразних траєкторій, будь-якого зіткнення не було, мілини також не було, а хвилі були незначними. Також зазначив, що після перевертання човна свідок ОСОБА_11 повідомив, що ОСОБА_9 поплив до берега, щоб їх всіх врятувати.
Дані показання обвинуваченого стороною обвинувачення не спростовані належними та допустимими доказами, а тому суд підставно вважав, що жодних доказів про те, що смерть ОСОБА_9 настала внаслідок діянь ОСОБА_7 , безпосередньо на місці перекидання човна, чи біля цього місця, у матеріалах кримінального провадження немає та судом першої інстанції не встановлено, так як вказане має істотне значення для вирішення питання винуватості ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованого йому злочину.
Що стосується показань потерпілої ОСОБА_12 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , спеціалістів та інших наданих стороною обвинувачення доказів то колегія суддів вважає, що вони не є такими, які б беззаперечно, без сумніву, доводили вину обвинуваченого ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 291 КК України.
Апеляційний суд враховує, що усталена практики Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (Рішення ЄСПЛ від 10 липня 2001 року у справі «Авшар проти Туреччини»). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (Рішення ЄСПЛ від 14 серпня 2008 року у справі «Кобець проти України»).
Також має братися до уваги якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (Рішення ЄПСЛ від 11 липня 2013 року у справі «Веренцов проти України», «Яллох проти Німеччини»).
У справах «Нечепорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Бочаров проти України» Європейський Суд вирішив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».
Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 року Про практику застосування Конституції при здійсненні правосуддя визнання особи винною у вчиненні злочину можливо лише за умови доведеності її вини.
При цьому, згідно зі ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно вимог ст. 373 КПК України, п.п. 17, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про виконання судами України законодавства і Постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку в основу вироку можуть бути покладені лише достовірні докази, досліджені у судовому засіданні. При постановленні вироку суд, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, повинен дати остаточну оцінку доказам з точки зору їх стосовності, допустимості, достовірності і достатності. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного. Коли зібрані по справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.
Згідно частин 1 та 2 ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, який набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи. Поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою.
Оцінюючи забрані по справі докази в їх сукупності, досліджені під час апеляційного розгляду, враховуючи, що зібрані у справі докази не доводять винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення у встановленому законом порядку належними і допустимими доказами та всі можливості по з`ясуванню обставин та перевірці доказів вичерпані, суд апеляційної інстанції вважає, що пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення не доведено, а усі припущення й сумніви стосовно доведеності вини обвинуваченого слід тлумачити на його користь.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження рішення суду про виправдання ОСОБА_7 є правильним. Вирок суду відповідає вимогам ст. 374 КПК України, оскільки судом досліджено та надано оцінку всім доказам сторони обвинувачення, у тому числі й тим, на які вказує в апеляційній скарзі прокурор, що свідчить про всебічний, повний та об`єктивний розгляд всіх обставин провадження в їх сукупності.
Суд прийшов до вірного висновку, що отриманих та досліджених судом доказів в їх сукупності не достатньо для постановлення обвинувального вироку щодо ОСОБА_7 , а тому його слід повністю виправдати у пред`явленому йому обвинуваченні за ст.291 КК України за відсутністю в його діях події та складу кримінального правопорушення, так як інкриміновані кримінальні правопорушення не знайшли свого підтвердження під час судового слідства по даному кримінальному провадженню.
У апеляційній скарзі прокурора не зазначено жодної обставини, що передбачена ст.412 КПК України, яка б свідчила про істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону, що перешкодило суду постановити законний та обґрунтований вирок.
З урахуванням встановлених судом фактичних обставин провадження на підставі дослідження наданих доказів, колегія суддів вважає виправдувальний вирок законним і обґрунтованим, у зв`язку з чим залишає апеляційну скаргу прокурора без задоволення.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Любешівського районного суду Волинської області від 18 листопада 2021 року у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.291 КК України, - без зміни.
Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її оголошення та може бути оскаржена протягом трьох місяців в касаційному порядку до Верховного Суду.

Головуючий:

Судді: