КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 17 січня 2022 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 17.01.2022 задоволено клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_7 , та накладено арешт на вилучене під час невідкладної слідчої дії майно, а саме: мобільний телефон марки «Iphone», який поміщений до спецпакету № EXP 0114223; грошові кошти у розмірі 315 гривень, які поміщено до спецпакету № EXP 114218; мобільний телефон марки Xiaomi IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 ; гаманець чорного кольору, 3 банківські картки, міжнародні права у кількості 2шт., ID карта на ім`я ОСОБА_8 , грошові кошти 51 долар США, поміщені в спецпакет №SUD3095407; зв`язка ключів вилучені до спецпакету № EXP0114222; автомобіль марки «Peugeot», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_3 , та ключ запалювання, на строк проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003188 від 17.11.2021, із забороною відчужування, розпорядження та використання.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді в частині накладення арешту на автомобіль марки «Peugeot», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_3 , та

_____________________________________________________________________ Справа №760/34353/21 Слідчий суддя ОСОБА_9

Апеляційне провадження № 11-сс/824/3060/2022 Суддя-доповідач ОСОБА_1

ключ запалювання до нього, та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора у цій частині.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначав, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню в зв`язку із неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків слідчого судді, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального правопорушення та істотним порушення вимог кримінального процесуального закону.
ОСОБА_6 є власником легкового автомобіля «Peugeot» 308, д.н.з. НОМЕР_3 , рік випуску 2015, номер кузова НОМЕР_4 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 .

Захисник звертав увагу на те, що в кінці 2021 року ОСОБА_6 передала раніше зазначений автомобіль для користування ним громадянину Туреччини ОСОБА_10 , а також на те, що станом на день подання апеляційної скарги ОСОБА_6 не повідомляли про місцезнаходження спірного автомобіля та його статус у даному кримінальному провадженні.
Слідчий суддя, застосовуючи заборону користування та розпорядження майном, в порушення вимог ч. 11 ст. 170 КПК України, не встановив наявність обставин, які б свідчили про те, що незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Також, слідчий суддя, в порушення вимог ст. 172 КПК України, розглянув клопотання прокурора без виклику власника майна.
Захисник вважав, що органом досудового розслідування не доведено необхідність накладення арешту на раніше зазначений автомобіль та ключ запалювання до нього, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 ч. 1 ст. 170 КПК України.
На переконання апелянта, слідство мало достатньо часу для реалізації всіх необхідних дій щодо спірного автомобіля та ключа запалювання до нього.
Прокурором не обґрунтовано можливість використання майна як доказу у даному кримінальному провадженні.
Слідчим суддею не враховано розумність та співрозмірність обмеження права власності, а також наслідки арешту майна для третіх осіб, зокрема те, що для ОСОБА_6 даний автомобіль є значною цінністю та його відсутність негативно впливає на дохід останньої.
Також, апелянт зазначав, що слідчим суддею порушено право ОСОБА_6 на захист, оскільки не надіслано копію оскаржуваної ухвали, та вказану ухвалу отримано захисником лише 19.07.2022.
Прокурор та власник майна ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, клопотань про відкладення судового розгляду не подавали.
17.08.2022 від прокурора Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_7 надійшов лист, в якому він зазначив про неможливість прибуття в судове засідання у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому процесі.
Крім того, у поданому листі прокурор висловив заперечення стосовно апеляційної скарги, та зазначив, що відповідно до вимог ст. 291 КПК України, 17.01.2022 обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0003188 направлено до Солом`янського районного суду міста Києва для розгляду по суті.
З урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності прокурора та власника майна ОСОБА_6 .
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 , який підтримав подану апеляційну скарги та просив її задовольнити, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до вимог пункту 3 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Дослідженням матеріалів судового провадження встановлено, що клопотання прокурора про арешт майна розглянуто без повідомлення та у відсутності власника майна ОСОБА_6 або її захисника, та дані про направлення їм копії оскаржуваної ухвали у справі відсутні.

Згідно даних наявної у матеріалах судового провадження розписки (а.с. 97), копію ухвали слідчого судді вручено захиснику ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 19.07.2022, тоді як подано апеляційну скаргу 25.07.2022 (понеділок), тобто в строк, передбачений абзацом 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, у зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для розгляду питання про поновлення строку апеляційного оскарження.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки ухвала слідчого судді фактично оскаржена лише в частині накладення арешту на автомобіль марки «Peugeot», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_3 , та ключ запалювання до нього, то колегія суддів, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, переглядає ухвалу слідчого судді в межах апеляційної скарги, та лише щодо арешту автомобіля марки «Peugeot», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_3 , та ключа запалювання до нього.

Ухвала слідчого судді в частині питання законності та обґрунтованості накладення арешту на інше майно колегією суддів не перевіряється.
Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, слідчим відділом Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному № 0003188 від 17.11.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.307 КК України.
Згідно даних клопотання, органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення незаконного придбання, перевезення з метою збуту, а також незаконний збут психотропної речовини РVР, приблизно 16.11.2021 у невстановлений слідством час та місці придбав психотропну речовину - РVР. Придбану психотропну речовину - РVР, ОСОБА_8 у невстановленому слідством місці розфасував порціями до прозорих поліетиленових пакетиків, які обмотав клейкою стрічкою. Вказані поліетиленові пакетики ОСОБА_8 помістив до орендованого ним транспортного засобу Peugeot 308, д.н.з. НОМЕР_3 , чорного кольору, де почав їх постійно зберігати та перевозити по території м. Києва, з метою доставки до місця закладки та подальшого збуту.
У подальшому, 17.11.2021 приблизно о 13 год. 40 хв. ОСОБА_8 в орендованому ним автомобілі Peugeot 308, д.н.з. НОМЕР_3 рухався по проспекту Лобановського, здійснюючи перевезення психотропної речовини, PVP, з метою збуту.
Перебуваючи за адресою: м. Київ, пр-т Лобановського, 7/2, ОСОБА_8 був затриманий працівниками поліції, де в ході обшуку орендованого ним автомобіля Peugeot 308, д.н.з. НОМЕР_3 виявлено та вилучено 28 поліетиленових пакетів з порошкоподібною речовиною, обмотаних клейкою стрічкою.
Згідно долучених до клопотання матеріалів, зокрема даних протоколу обшуку від 17.11.2021, цього ж дня на підставі ч. 3 ст. 233 КПК України в ході обшуку автомобіля «Peugeot» чорного кольору, державний номер НОМЕР_3 , слідчим, окрім іншого, було вилучено вказаний автомобіль та ключ запалювання.

18.11.2021 ОСОБА_10 вручено повідомлення про підозру у незаконному придбанні, перевезенні з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 307 КК України.
Постановою слідчого СВ Солом`янського УП ГУНП у м. Києві від 18.11.2021 вилучене у ході обшуку 17.11.2021 автомобіля Peugeot 308, д.н.з. НОМЕР_3 майно, у тому числі вказаний автомобіль із ключем запалювання, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0003188.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 24.11.2021, у порядку ч. 3 ст. 233 КПК України надано дозвіл на проведення обшуку транспортного засобу «Peugeot» чорного кольору, державний номер НОМЕР_3 .

23.12.2021 прокурор Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва із клопотанням, в якому просив накласти арешт на майно, а саме: мобільний телефон марки «Iphone», який поміщений до спецпакету № EXP 0114223; грошові кошти у розмірі 315 гривень, який поміщений до спецпакету № EXP 114218; мобільний телефон марки Xiaomi IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 ; гаманець чорного кольору, 3 банківські картки, міжнародні права у кількості 2шт., ID карта на ім`я ОСОБА_8 , грошові кошти 51 долар США, поміщені в спецпакет №SUD3095407; зв`язка ключів вилучені до спецпакету № EXP0114222; автомобіль марки «Peugeot» чорного кольору д н з НОМЕР_3 , та ключ запалювання на строк проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за №0003188 від 17.11.2021, із забороною відчужування, розпорядження та використання.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 17.01.2022 задоволено клопотання прокурора, та накладено арешт на вилучене під час невідкладної слідчої дії вищевказане майно, у тому числі автомобіль марки «Peugeot», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_3 , та ключ запалювання, на строк проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003188 від 17.11.2021, із забороною відчужування, розпорядження та використання.

З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).
У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на транспортний засіб марки «Peugeot», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_3 , та ключ запалювання до нього, з тих підстав, що вказане майно у встановленому законом порядку визнано речовими доказами у межах кримінального провадження № 0003188 від 17.11.2021, та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів.
З огляду на наведене та враховуючи, що слідчим суддею першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке прокурор просив накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на майно, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що вказане майно може бути приховане, пошкоджене, зіпсоване, втрачене, знищене, використане, перетворене, передане, відчужене чи зникнути.
Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 173 КПК України, наклав арешт на транспортний засіб та ключ запалювання, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Посилання апелянта на те, що власником арештованого автомобіля є ОСОБА_6 , яка не має відношення до кримінального провадження, та наприкінці 2021 року вона передала вказаний автомобіль у користування ОСОБА_10 , на даному етапі досудового розслідування не впливають на правильність висновків слідчого судді, оскільки, з огляду на положення КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Як встановлено органом досудового розслідування, та не заперечується апелянтом, автомобіль марки «Peugeot», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_3 перебував у користуванні ОСОБА_11 , який є підозрюваним у кримінальному провадженні № 0003188, та з урахуванням обставин кримінального провадження, слідчий суддя дійшов обгрунтованого висновку, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого припущення, що вказаний автомобіль міг бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення, містить на собі сліди або може містити інші відомості, яка мають значення для встановлення обставини кримінального правопорушення, а отже відповідає ознакам речових доказів, зазначеним в ст. 98 КПК України, що згідно ч. 3 ст. 173 КПК України дає підстави для його арешту як речових доказів з метою збереження.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна ОСОБА_6 з метою збереження речових доказів.
Викладені в апеляційній скарзі доводи про те, що клопотання прокурора розглянуто у відсутності власника майна, не є безумовною підставою для скасування правильної по суті ухвали слідчого судді з огляду на положення ст. 172 КПК України, відповідно до якої, слідчий суддя за наявності підстав, викладених у наведеній нормі закону, може розглянути клопотання без повідомлення власника майна.
Колегією судів не встановлено недотримання слідчим суддею положень ст.ст. 170, 172-173 КПК України або невідповідності оскаржуваної ухвали вимогам ч. 5 ст. 173, 372 КПК України.
Інші зазначені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.
Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією не встановлено.
Крім того, як убачається із даних листа прокурора Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_7 № 10.59-39-12533-21 від 17.08.2022, досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003188 від 17.11.2021 закінчено та обвинувальний акт щодо ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 307 КК України 17.01.2022 направлено для розгляду до Солом`янського районного суду міста Києва.
З урахуванням наведеного, із закінченням стадії досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0003188 припиняється і судовий контроль, що здійснюється на стадії досудового розслідування слідчим суддею.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчим суддею рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 170, 173, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 17 січня 2022 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3