КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 червня 2022 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

за участю ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 червня 2022 року у задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відмовлено.
Судове рішення обґрунтовано тим, що заявником ОСОБА_5 в поданій заяві наводяться виключно власні міркування та припущення щодо вчинення кримінальних правопорушень суддею при ухваленні судових рішень, а також секретарем судових засідань, прокурорами та начальником Державної установи «Білоцерківська виправна колонія («35»), а незгода з рішеннями та діями працівників державного органу, може бути підставою для оскарження таких дій чи бездіяльності в порядку, визначеному процесуальним законом, однак не може слугувати безумовною підставою для внесення даних до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 червня 2022 року, як незаконну та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що слідчим суддею порушено норму ст. 25 КПК України, відповідно до якої прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Також слідчим суддею порушено норму ст. 214 КПК України, відповідно до якої слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внестивідповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, оскільки головною підставою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань є, на думку апелянта, подача (отримання) заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Окрім того, на цій стадії (досудове провадження) у слідчого судді відсутні повноваження давати оцінку фактичним даним як доказам, в тому числі, з точки зору їх достовірності в розумінні ст. 94 КПК України.
Слідчий суддя в ухвалі взагалі не наводить відомості, які саме ознаки кримінальних правопорушень відсутні у діях особи, яка їх вчинила, натомість, заявник ОСОБА_5 , серед іншого, зазначив у заяві конкретні обставини вчинення кримінальних правопорушень, з посиланням на норми про кримінальну відповідальність. При цьому, заява ОСОБА_5 містить не лише відомості про вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, але і ознаки конкретних кримінальних правопорушень та докладні обставини їх вчинення.
Окрім того, слідчий суддя посилаючись на неіснуючі юридичні, тобто неюридичні поняття - ознаки злочину, не обґрунтувала у чому саме полягали ознаки складу злочину, а отже ухвала не містить будь-яких належних і достатніх мотивів для такого висновку.
Також, на думку апелянта, слідчим суддею порушено норму ст. ст. 10, 75 КПК України, - небезсторонність слідчого судді - порушення принципу рівності перед законом і судом.
Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів проходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.
Як убачається з матеріалів провадження, ОСОБА_5 25 травня 2022 року на адресу електронної пошти Білоцерківської окружної прокуратури Київської області направив заяву про злочини, в якій просив внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 371, ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 374 КК України.
01 червня 2022 року ОСОБА_5 подав до суду скаргу на бездіяльність прокурорів, у якій просив зобов`язати службову особу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за ч. 2 ст. 371, ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 374 КК України на підставі його заяви від 25 травня 2022 року.
Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_5 , слідчий суддя виходив з того, що його заява не містить об`єктивних даних, які б дійсно свідчили про ознаки злочину та підтвердили реальність конкретної події злочину.
Такий висновок, викладений в ухвалі слідчого судді, відповідає фактичним обставинам провадження, оскільки у своїй заяві ОСОБА_5 , посилаючись на зловживання судді та прокурорів службовим становищем, фактично висловлює заперечення щодо судових рішень, ухвалених у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 .
При цьому заява не містить відомостей про вчинення суддею, секретарем судових засідань, прокурорами та начальником Державної установи «Білоцерківська виправна колонія («35») дій, які створюють об`єктивну сторону кримінальних правопорушень, перелічених ОСОБА_5 в прохальній частині заяви.
Згідно з ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ч. 5 ст. 214 КПК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань, серед іншого, вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому відомості, які вказують на ознаки складу злочину, кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

На підставі п. 2 Розділу ІІ Положення про ЄРДР, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 298 від 30.06.2020, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Вищезазначені положення закону дають підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо ж зі змісту заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР і це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Отже, критерієм, що дає змогу вважати заяву про злочин такою, що підлягає внесенню до ЄРДР, є наявність в ній об`єктивних даних, які дійсно свідчать про вчинення кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Таким чином, закон передбачає необхідність попереднього вивчення слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.

Отже, як вірно зазначив в ухвалі слідчий суддя, ОСОБА_7 у своїй заяві не навів об`єктивних даних, які б дійсно свідчили про ознаки злочину та підтвердили реальність конкретної події злочину, а викладення даних, які стосуються діяльності судді, секретаря судових засідань, прокурорів та начальника Державної установи «Білоцерківська виправна колонія («35»), може бути підставою для оскарження таких дій чи бездіяльності в порядку визначеному процесуальним законодавством, однак не може слугувати безумовною підставою для внесення даних до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Окрім того, хоч кримінальний процесуальний закон і не вимагає від заявника зазначення в заяві усіх складових злочину, разом з тим, відомості не по будь-якій заяві про вчинене кримінальне правопорушення тягнуть за собою процесуальні наслідки у виді внесення відомостей до ЄРДР уповноваженою на те особою, тобто не будь-яка заява про вчинене кримінальне правопорушення виключно з огляду на її назву набуває статусу цього документа і її подання до прокуратури не тягне за собою процесуальні наслідки у виді внесення відомостей до ЄРДР.
Отже, доводи апелянта про те, що заява ОСОБА_5 містить не лише відомості про вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, але і ознаки конкретних кримінальних правопорушень та докладні обставини їх вчинення є неспроможними.
Безпідставними колегія суддів вважає і доводи апелянта, про те, що у слідчого судді відсутні повноваження давати оцінку фактичним даним як доказам, в тому числі, з точки зору їх достовірності в розумінні ст. 94 КПК України, оскільки слідчий суддя не вирішував питання, які можуть бути предметом судового розгляду у кримінальному провадженні або віднесені до компетенції слідчого, прокурора під час досудового розслідування, тобто не давав оцінку обґрунтованості заяви та не досліджував докази, а лише вивчив її зміст на предмет наявності відомостей саме про кримінальне правопорушення, які в свою чергу і підлягають внесенню до ЄРДР.
Щодо порушення слідчим суддею вимог ст.25 КПК України, то колегія суддів відмічає, що вказаною статтею передбачені обов`язки прокурора, слідчого щодо початку досудового розслідування та вжиття всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила, проте не передбачено будь-яких обов`язків слідчого судді, які могли бути ним порушені.

Отже, слідчий суддя не міг порушити вимоги ст. 25 КПК України, відтак відповідні доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах закону.

Посилання апелянта на те, що слідчим суддею порушено норми, викладені у ст. 10 та ст. 75 КПК України, є надуманими, оскільки матеріали провадження не містять жодних даних, які б вказували на те, що при розгляді скарги ОСОБА_8 не було дотримано принципу рівності перед законом і судом чи існували обставини, які виключали б участь слідчого судді у даному провадженні.
Отже, колегія суддів, вважаючи ухвалу слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 червня 2022 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність прокурора законною, обґрунтованою та вмотивованою, не вбачає підстав для скасування цього судового рішення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Ухвалу слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 червня 2022 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №357/4267/22

Провадження №11-сс/824/2639/2022
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_9
Доповідач ОСОБА_1