Провадження №1-кп/639/35/22
Справа № 639/4006/18
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2022 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретарів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

прокурорів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисника адвоката ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові обвинувальний акт по кримінальному провадженню, зареєстрованому в ЄРДР 14 грудня 2017 року за №0002537 за обвинуваченням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дубки Михайлівського району Приморського краю, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, одруженого 11 лютого 2020 р., після реєстрації шлюбу змінив прізвище на ОСОБА_10 , раніше судимого: 02 березня 2017 р. Дергачівським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 187 КК України до 4 років позбавлення волі, відповідно до ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

14 грудня 2017 р. о 01.00 год. ОСОБА_9 знаходився біля магазину «Продукти», який розташований за адресою: м. Харків, вул. Власенка 3 де побачив раніше йому незнайому ОСОБА_11 , яка поставила біля себе на сходинах свою відкриту жіночу сумку, в якій знаходився її гаманець. Саме в той час у ОСОБА_9 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення належного ОСОБА_11 гаманця з його вмістом. Реалізуючи свій протиправний умисел, використовуючи темний час доби, ОСОБА_9 , спочатку наблизився до ОСОБА_11 , а потім діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправність своїх злочинних дій, непомітно для останньої, таємно заволодів її гаманцем, діставши його з її сумки, та почав відходити від неї. При цьому ОСОБА_11 помітила відсутність в сумці гаманця з грошовими коштами та, вважаючи, що саме ОСОБА_9 викрав його у неї, почала переслідувати останнього, наздогнавши його біля аптеки, яка розташована за адресою: м. Харків, вул. Власенка 3. У свою чергу ОСОБА_9 , продовжуючи свої злочинні дії, та, враховуючи ту обставину, що склалася, у зв`язку з тим, що потерпіла помітила зникнення гаманця з грошовими коштами, вирішив відкрито, ними заволодіти та, діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправність своїх злочинних дій, нехтуючи тією обставиною, що ОСОБА_11 бачить його дії, відкрито дістав з гаманця грошові кошти в сумі 750 гр. Таким чином, ОСОБА_9 вчинив всі дії, які вважав за необхідне, спрямовані на відкрите заволодіння грошовими коштами ОСОБА_11 , дозволивши останній вихопити з його рук, належний їй гаманець без грошей. Після цього ОСОБА_9 , звернувши на свою користь відкрито викрадені грошові кошти потерпілої, з місця скоєння злочину зник та розпорядився ними в подальшому на власний розсуд. В наслідок своїх дії, ОСОБА_9 спричинив потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на суму 750 грв.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_9 свою вину в інкримінованому йому злочині не визнав, вказавши, що спілкуючись з потерпілою грошей та іншого майна, яке останній належить він не брав, будь-яких злочинів відносно неї не вчиняв.

Обвинувачений ОСОБА_12 пояснив, що 14.12.2017 року о 00 год. 00 хв. він разом з ОСОБА_13 приїхав на вул. Власенко в м. Харкові. Там вони зустріли знайому ОСОБА_11 , яка разом зі своєю подругою розпивала спиртні напої біля входу магазину «Продукти». Вони підійшли до них, на сходинках стояла сумка потерпілої, рядом з нею свою сумку поклала і ОСОБА_13 . Через декілька хвилин остання попрохала його ( ОСОБА_12 ) піти до аптеки та купити води, та дозволила йому самому взяти з її сумки, гаманець з грошима. Він ( ОСОБА_12 ) взяв гаманець та пішов до аптеки, яка знаходиться за будинком біля котрого вони знаходились. Коли він зупинився біля аптеки та почав доставати з гаманця гроші до нього підбігла ОСОБА_11 та почала висмикувати з його рук гаманець, схопила його за одяг, та вони разом впали на землю, він злякався та втік. Через деякий час йому на мобільний телефон подзвонила ОСОБА_13 та повідомила, що він взяв гаманець ОСОБА_11 , і він ( ОСОБА_12 ) зрозумів, що сплутав сумки. Проте, оскільки в нього вже була судимість він злякався відповідальності за це непорозуміння та вирішив сховати гроші біля гаражу, таким чином повернувши їх потерпілій. Про це він одразу повідомив ОСОБА_13 , а сам пішов звідти.

На запитання суду обвинувачений повідомив, що гроші належать потерпілій та їх утримання є незаконним, а також що мав можливість на місці повернути грошові кошти та пояснити про помилку, але цього не зробив, залишивши кошти при собі.

Свідок ОСОБА_14 пояснила, що зі слів свого брата ОСОБА_12 їй стало відомо, що 14.12.2017 року останній посварився зі своєю дружиною та у зв*язку з цим почав вживати алкоголь. Знаходячись на станції Новожаново в м. Харкові він зустрів ОСОБА_13 та остання його підтримала морально. Далі ОСОБА_13 зустріла своїх знайомих та спілкуючись з ними попрохала ОСОБА_12 піти до аптеки та придбати воду. Він ( ОСОБА_12 ) погодився. Далі він взяв із сумки гаманець та пішов до аптеки. Підійшовши до неї він витягнув гроші з гаманця, та в цей момент до нього підбігла ОСОБА_13 та вирвала з рук даний гаманець. ОСОБА_12 нічого не зрозумів, розгубився та втік. Гроші, які були у гаманці залишились у нього в руках. ОСОБА_12 поклав їх під гараж неподалік від аптеки. Пізніше по схемі, яку намалював ОСОБА_12 , ОСОБА_14 знайшла вказаний вище гараж, під яким знаходились і гроші. Також остання зазначила, що ОСОБА_12 розповів їй, що він переплутав сумки та взяв ні той гаманець, втік оскільки злякався відповідальності за цей вчинок.

Свідок ОСОБА_13 повідомила, що 14.12.2017 року, вона вживала спиртні напої разом із ОСОБА_12 в той день о 00 год. 10 хв. вони разом з ним пішли до аптеки, яка розташована на вул. Власенко в м. Харкові. Неподалік від даної аптеки ОСОБА_13 зустріла знайому ОСОБА_11 , до якої вони з ОСОБА_12 підійшли та спілкуючись зупинились з нею. При цьому на сходинках знаходилась сумка потерпілої, туди ж свою сумку поставила і ОСОБА_13 . Потім потерпіла попрохала ОСОБА_12 взяти з її сумки гаманець, в якому крім її коштів також перебували кошти, які належали ОСОБА_12 , та піти в аптеку, на що останній погодився та пішов. Через декілька секунд ОСОБА_11 повідомивши, що ОСОБА_12 вкрав в неї гаманець побігла за ним та повернула за біг будинку. Що відбувалось між ними ОСОБА_13 не бачила, але потерпіла повернулась з пустим гаманцем та попрохала викликати поліцію, при цьому повідомила, що ОСОБА_12 втік з її грошима. Тоді ОСОБА_13 зателефонувала ОСОБА_12 , який їй повідомив, що не розуміє чому ОСОБА_11 побігла за ним, на що ОСОБА_13 повідомила йому, що він вкрав у неї гроші, але він відповів, що гроші не крав, та залишив їх неподалік, біля гаражу, оскільки йому не потрібні неприємності та він не хоче у тюрму. Тоді ОСОБА_13 разом з потерпілої пішли шукати гроші, але так їх і не знайшли.

Також свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснити поведінку ОСОБА_12 не може, а також пояснити причини не повернення грошей потерпілій їй не зрозумілі. Вона підтверджує, що обвинувачений дійсно заволодів грошима потерпілої, їх не повернув, хоча міг це зробити, пояснивши, що це було випадково. Також обвинувачений в телефонній розмові вказував, що втік оскільки розумів, що може бути притягнутий до відповідальності.

На скоєння обвинуваченим вказаного злочину саме за обставин, які досліджені судом вказують показання потерпілої.

Потерпіла ОСОБА_11 повідомила, що 14.12.2017 біля 00 год. 00 хв. вона приїхала з роботи до будинку АДРЕСА_2 , де біля магазину «Продукти" зустрілась із ОСОБА_15 , з якою перебуває в дружніх стосунках та спілкуючись до них підійшла ОСОБА_13 з чоловіком, як в подальшому їй стало відомо це був ОСОБА_12 . ОСОБА_13 розпочала з ними розмову. Раптом ОСОБА_12 сказав що йому потрібно відійти в туалет. При цьому на парапеті магазину знаходилась її сумка, біля котрої стояв ОСОБА_12 . Як тільки останній сказав, що йде в туалет та зробив крок від сумки вона ( ОСОБА_11 ) відразу почала перевіряти наявність гаманця в якому знаходилися грошові кошти в розмірі 750 гривен. Коли вона виявила відсутність гаманця, то відразу побігла за ОСОБА_12 , який вже зайшов за вказаний вище будинок. Наздогнавши ОСОБА_12 , вона побачила, що він стоїть біля аптеки та виймає з її гаманця гроші прямо в неї на очах. Він побачив її ( ОСОБА_11 ), бо стояв до неї обличчям та все одно продовжував діставати гроші з гаманця, тоді вона висмикнула з його рук свій гаманець, але він вже був без грошей і схопила ОСОБА_12 за рукав, а він відштовхнувши її та впав разом з нею на землю. ОСОБА_12 швидко встав і втік. Далі вона ( ОСОБА_11 ) повернулась до ОСОБА_15 з ОСОБА_13 , та попрохала останню подзвонити ОСОБА_12 та сказати, щоб він повернув гроші, на що він відповів, що боїться, оскільки в нього вже є судимість. Потім ОСОБА_13 знову йому подзвонила, ОСОБА_12 сказав, що сховав гроші за гаражем. Всі разом вони пішли до гаражів шукати гроші, але ж біля того гаражу на який вказав ОСОБА_12 , а також біля інших гаражів ніяких грошей не було. На теперішній час вона не має до обвинуваченого претензій.

На уточнюючи питання суду, потерпіла повідомила, що до обвинуваченого з проханням здійснити купівлю води та інших товарів в аптеці не зверталась, але вона висловлювала бажання самостійно здійснити покупку, будь-яких дозволів взяти гаманець з сумки обвинуваченому не надавала. Обвинувачений ОСОБА_12 заволодів її грошима таємно, нічого не пояснивши відійшов від них та направився за будівлю. Наздогнавши, ОСОБА_12 її вимогу повернути викрадене проігнорував та скрився з грошима.

З показів потерпілої ОСОБА_11 вбачається, що ОСОБА_9 своїми діями, а також своєю поведінкою на місці, після того як потерпіла його наздогнала та запропонувала йому повернути гроші, намагався довести злочин до кінця, усвідомлював протиправність свого вчинку, гроші не повернув, вчинив супротив потерпілій, а звільнившись від потерпілої, втік з місця пригоди, вказівка ним про начебто помилку є хибною. Потерпіла наполягає, що переплутати жіночі сумки за зовнішніми ознаками та розташуванням ОСОБА_9 не міг, а цілеспрямовано викрав її гроші.

Судом встановлено, що потерпіла ОСОБА_11 при проведення слідчих дій надавала послідовні покази, вказувала на обвинуваченого та повідомляла про обставини скоєння злочину саме ОСОБА_9 , а тому сприймаються судом достовірним. При цьому, позицію обвинуваченого, що він не заволодівав грошовими коштами потерпілої суд вважає неправдивою та такою, що спростовується дослідженими доказами. Підстав для надання недостовірних показів потерпілою, які вказують на винність обвинуваченого, судом не встановлено. Будь-яких даних, які свідчать про упереджене відношення з боку потерпілої до обвинуваченого судом також не встановлено, а учасниками провадження не повідомлено.

Невірними є твердження ОСОБА_9 , що він не мав наміру скоювати злочин відносно потерпілої, оскільки саме обвинувачений тривалий час утримував грошові кошти ОСОБА_11 у себе, проігнорував її законні вимоги повернути кошти хоча мав таку можливість, на місці його затримання він не вибачився та не повернув гроші потерпілій, а втік, заволодів викраденим майном, що також свідчить про наявність умислу на вчинення злочину і бажання його довести до кінця.

Аналізуючи показання обвинуваченого, потерпілої та свідків, суд приходить до висновку про невідповідність показів ОСОБА_9 з обставинами скоєння злочину, на які вказують потерпіла та свідки. Щодо показів потерпілої, то вони не мають суперечностей один з одним, співвідносяться та збігаються в своєї суті з доказами, дослідженими в судовому засідання та спростовують позицію обвинуваченого ОСОБА_9 направлену на непричетність до злочину, який є предметом теперішнього розгляду.

Заслухавши показання потерпілої і свідків, оцінивши їх окремо кожний та в сукупності з показами ОСОБА_12 та дослідженими доказами сторін по справі, суд вважає, що позиція та процесуальна поведінка обвинуваченого є спрямованою на уникнення кримінальної відповідальності за вчинений злочин, а тому слід відноситися до таких показань критично та розцінювати їх не щирими.

Суд дотримувався принципів змагальності та диспозитивності при дослідженні доказів сторін по справі, дослідив їх безпосередньо в судовому засіданні та надав можливість сторонам провадження надавати докази.

На винність ОСОБА_9 у скоєнні злочину, який є предметом теперішнього розгляду вказують наступні докази.
Протокол огляду місця події від 14 грудня 2017 р. Місцем огляду є ділянка біля б. №3 по вул. Власенка в м. Харкові, а саме сходини та площадка біля продуктового магазину, де за показами потерпілої, ОСОБА_16 відкрито заволодів її майном. Фототаблиця додається.
Протокол пред`явлення особи для впізнання від 15 грудня 2017 р. Потерпіла ОСОБА_11 , в присутності двох понятих впізнала серед чотирьох чоловіків ОСОБА_16 , як особу, що вчинила відносно неї злочин, а саме заволоділа її грошовими коштами. Фототаблиця із зображення обвинуваченого та статистів до протоколу додається.
Протокол огляду предмету від 01 лютого 2018 р. Слідчим СВ Новобаварського ВП ГУНП в Харківські області було оглянуто грошові кошти в сумі 755 грн., які визнано речовими доказами та ухвалою слідчого судді від 19 березня 2018 р. накладено арешт на вказане майно.
Аналізуючи наведені докази, суд приходить до висновку про їх переконливість, а саме до того, що ОСОБА_9 вчинив злочин, який йому інкримінується при наведених вище обставинах.

Достовірність та об`єктивність наведених доказів у суду не викликають сумнівів, так як вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, относимість, допустимість та достатність яких встановлена судом.

Беручи до уваги не визнання ОСОБА_9 своєї вини суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, які наполягали на дослідженні доказів по кримінальному провадженню в повному обсязі, допитав обвинуваченого, потерпілу, свідків, розглянув справу з дослідження доказів сторін по справі в повному обсязі, дотримуючись приципу змагальності в судовому процесі.

Аналізуючи обставини, що визнаються учасниками судового провадження, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_9 в обсязі пред`явленого обвинувачення (ст. 337 КПК України) є доведеною. Дії ОСОБА_9 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

Така юридична оцінка дій обвинуваченого відповідає фактичним обставинам, встановленим по справі.

Вивченням даних про особу ОСОБА_9 встановлено, що він на обліку у лікаря нарколога не перебуває, проходив лікування у лікаря психіатра, має постійне місце проживання, раніше судимий 02 березня 2017 р. Дергачівським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 187 КК України до 4 років позбавлення волі, відповідно до ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, одружений, не працює, має захворювання, а саме туберкульоз, відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №487 від 18.06.2018 року відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №610 від 09.12.2020 року ОСОБА_12 на теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі дисоціального розладу особистості. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_12 перебував в стані вищевказаного хронічного психічного захворювання, поза тимчасового розладу психічної діяльності. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Призначаючи покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України, а саме з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів та враховує характер і ступень тяжкості скоєного злочину, відсутність обставини що пом`якшують покарання, особу ОСОБА_9 ), його відношення до скоєного злочину та вважає, що при встановленні остаточного покарання необхідно застосувати положення ч. 1 ст. 71 КК України, а саме принцип часткового складання покарань, оскільки останній був засуджений 02 березня 2017 р. Дергачівським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 187 КК України до 4 років позбавлення волі, відповідно до ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки і в зазначений період вчинив злочин, який є предметом теперішнього розгляду, а тому для виправлення обвинуваченого і попередження скоєння ним нових злочинів необхідно призначити покарання пов`язане з ізоляцією від суспільства.

Визначаючи покарання суд враховує, що воно має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими так і іншими особами.

Судові витрати підлягають стягненню з обвинуваченого згідно ст. 124 КПК України.

Долю речових доказів вирішити згідно до ст. 100 КПК України.

При вирішенні цивільного позову ОСОБА_11 про відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням суд виходить із наступного.

Згідно вимог цивільного позову потерпіла просить стягнути з обвинуваченого на її користь 750 гривень матеріальних збитків, які визнано речовими доказами в даному провадженні. Також потерпіла просить стягнути з обвинуваченого 1000 гривень моральної шкоди.

Відповідно до ст. 128 КПК України, ст. 1177 ЦК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого та шкода завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Згідно обвинувачення ОСОБА_9 заволодів грошовими коштами потерпілої в сумі 750 гривень. Доказами у справі, підтверджено факт того, що внаслідок кримінального правопорушення потерпілій завдано матеріальну шкоду в розмірі 750 гривень, оскільки вказана сума стала предметом кримінального правопорушення.

Проте, вищевказані грошові кошти визнано речовими доказами по справі та судом вирішено питання щодо повернення їх потерпілій в сумі 750 грн.

Розмір збитків, завданий кримінальним правопорушенням у матеріальних складах кримінальних правопорушень, яким є ч. 2 ст. 186 КК України, підлягає встановленню та доведенню. В даному випадку доказами у справі підтверджено, що кримінальним правопорушенням завдано потерпілій матеріальної шкоди в розмірі 750 гривень, яка відшкодована.

Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна», при визначенні суми, що підлягає стягненню з засудженого або з цивільного відповідача, мають бути зараховані суми, добровільно передані цивільному позивачеві до постановлення вироку, а також вартість поверненого йому майна.

Що стосується позовних вимог потерпілої про відшкодування спричиненої моральної шкоди в сумі 1 000 грн., то суд на підставі ст.ст.23,1167 ЦК України вважає необхідним відмовити в задоволенні позову в цій частині, оскільки потерпілою не доведено обгрунтованість своїх вимог.

Керуючись ст.ст.370, 374, 377 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

В силу ч. 1 ст. 71 КК України приєднати невідбуту частину покарання за вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 02 березня 2017 р. та остаточно призначити до відбуття 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Обрати відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор.

Скасувати арешт майна, який накладено ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 19.03.2018 року а саме: з грошових коштів в сумі 755 (сімсот п`ятдесят п`ять) гривень, купюрами 2 (дві) по 200 гривень, (П34475442; УС6358136), 3 (три) купюри по 100 гривень (МЕ7255630; ЕФ 3886688; ВХ6844350), 1 (одна) купюра 50 гривень (СЄ 6509943), 5 (п`ять) купюр по одній гривні (Л2236207; Е4944915; Т7833892; З 3035497; Г6934083), які визнано речовими доказами та повернути його власнику.

В задоволенні цивільного позову ОСОБА_11 - відмовити.

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до Полтавського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а для особи, що перебуває під вартою - з моменту вручення копії судового рішення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, захиснику та обвинуваченому. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1