Подільський районний суд міста Києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2021 року Слідчий суддя Подільського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 про накладення арешту на майно в межах кримінального провадження № 0001986, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.11.2021 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И В :
Слідчий СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , за погодженням із прокурором Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на майно.

Клопотання обґрунтоване тим, що в провадженні слідчого відділу Подільського УП ГУНП в м. Києві знаходиться кримінальне провадження № 0001986, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.11.2021 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 03.11.2021, приблизно о 05 год. 30 хв., ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом зі своїм батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебував поблизу житлового будинку, за адресою: АДРЕСА_1 , де між ними виник словесний конфлікт. У ході виниклого словесного конфлікту, на ґрунті існуючих неприязних особистих відносин, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на умисне вбивство ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , перебуваючи за вищевказаною адресою, наблизився до потерпілого та почав наносити йому удари руками. Після цього, ОСОБА_6 дістав ніж, який мав при собі, та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно - небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно наніс декілька ударів ножем в життєво важливий орган, а саме в область шиї ОСОБА_6 , здійснивши всі дії, які вважав необхідними для заподіяння смерті потерпілому, однак не зміг довести свій злочинний умисел, з причин, які не залежали від його волі, оскільки останньому у подальшому вчасно надано медичну допомогу.

Відповідно до довідки, виданої «Київською міською клінічною лікарнею № 17» від 03.11.2021, у потерпілого ОСОБА_6 виявлено дві колото-різані рани шиї справа, одну колото-різану рану шиї зліва, забійні рани долонної поверхні лівої кісті.

Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у закінченому замаху на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, коли він виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

03.11.2021 року в період часу з 16 год. 54 хв. по 17 год. 16 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , проведено огляд місця події в ході якого було виявлено та вилучено:

- лезо від ножа - поміщено до паперового конверту;

- куртка, штани, шапка, бандаж, макасіни - поміщено до спец. пакету № ЕХР049722;

- папір А4 - поміщено до паперового конверту.

03.11.2021 вище вказані об`єкти визнано речовими доказами по кримінальному провадженню № 0001986 від 03.11.2021.

Враховуючи те, що вищевказане вилучене майно являється предметами та засобами вчинення кримінального правопорушення та мають значення речового доказу, у органів досудового розслідування виникла необхідність на вказане майно накласти арешт, оскільки незастосування заборони на використання та розпоряджання цим майном може призвести до перепродажі майна, його пошкодження, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

За таких обставин, слідчий просить слідчого суддю накласти арешт на вказані речі, які відповідають критеріям, вказаним у ст. 98 КПК України.

В судове засідання слідчий не з`явився. Слідчий звернувся до суду із заявою, в якій просив розглянути клопотання без його участі та без виклику власника майна, просив клопотання задовольнити.

Враховуючи викладене, слідчий суддя на підставі ч. 1 ст. 172 КПК України, яка встановлює, що неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання, дійшов висновку про можливість розгляду клопотання без участі слідчого та власника тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, матеріали кримінального провадження, слідчий суддя встановив наступне.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом Подільського УП ГУНП в м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001986, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.11.2021 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

В ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 16 год. 54 хв. по 17 год. 16 хв 03.11.2021 року, як вбачається з протоколу огляду місця події від 03.11.2021 року, було виявлено та вилучено:

- лезо від ножа - поміщено до паперового конверту;

- куртка, штани, шапка, бандаж, макасіни - поміщено до спец. пакету № ЕХР049722;

- папір А4 - поміщено до паперового конверту.

У клопотанні слідчий вказує, що вилучене майно є речовим доказом у кримінальному провадженні та являється предметами та засобами вчинення кримінального правопорушення.

Вказані вище речі визнано речовими доказами відповідно до постанови про визнання речовими доказами від 03.11.2021 року у кримінальному провадженні № 0001986 від 03.11.2021

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження являється арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Речовими доказами відповідно до ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З огляду на обставини ймовірно вчиненого кримінального правопорушення, представлених доказів за матеріалами клопотання в їх сукупності, а також на те, що слідчим у клопотанні доведено необхідність накладення арешту на зазначене в клопотанні майно, оскільки в органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт, відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, є знаряддям вчинення злочину та могло зберегти на собі сліди злочину та може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому слідчий суддя з метою забезпечення кримінального провадження та можливого використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумності та співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також враховуючи правову підставу для арешту майна та наслідки арешту майна для інших осіб, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання про арешт майна.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 170-174, 309 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 - задовольнити.

Накласти арешт у кримінальному провадженні №0001986, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.11.2021 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, на тимчасово вилучене майно, яке було вилучене 03.11.2021 року в період часу з 16 год. 54 хв. по 17 год. 16 хв. за адресою: м. Київ, пр-т Гонгадзе, 3-А, в ході проведення огляду місця події, а саме:

- лезо від ножа - поміщено до паперового конверту;

- куртка, штани, шапка, бандаж, макасіни - поміщено до спец. пакету № ЕХР049722;

- папір А4 - поміщено до паперового конверту.

Копію ухвали надіслати слідчому, прокурору, власнику майна не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення. Порядок оскарження ухвали визначено ст. 392, 395 КПК України.

Cлідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1