Єдиний унікальний номер 185/8705/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2021 року. м. Павлоград.

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської

області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у приміщенні суду у спрощеному судовому провадженні в м. Павлограді матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000255 від 28.07. 2021 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця
м. Павлоград Дніпропетровської області, громадянина України, непрацюючого, з середньою освітою, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 10.10.2008 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст. 153 КК України до позбавлення волі на термін 9 років. 12.08.2016 року звільнений з Солонянської виправної колонії по відбуттю терміну покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , приблизно о 17.00 год., 24.07.2021 року, знаходячись біля центрального входу в приміщення ломбарду ПТ «ТОП Аксентьєв О.О. і компанія» розташованого в будинку № 129 по вул. Полтавська, міста Павлоград, Дніпропетровської області по раптово виниклому злочинному умислу, спрямованому на незаконна збагачення, шляхом таємного викрадення чужого майна, діючи з корисливих лотив в, скориставшись тим, що ніхто не звертає на нього увагу, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, умисно, таємно, шляхом вільного до ступу, викрав чуже майно, що належить потерпілому ОСОБА_4 , а саме велосипед марки «Богдан», ринкова вартість якого становить 972,33 гривень, який знаходився біля вказаного входу до приміщення ломбарду. Таким чином, своїм і умисними злочинними діями ОСОБА_3 спричинив потерпілому ОСОБА_4 матеріальну шкоду в сумі 972,33 гривень.
З викраденим велосипедом ОСОБА_3 з місця події зник та розпорядилася ним на свій розсуд.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Подані до суду відповідні заяви потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , в присутності захисника ОСОБА_5 , в якій обвинувачений зазначив про визнання вини у скоєнні зазначеного кримінального проступку, та повідомив, що ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження. Крім того, потерпілий та обвинувачений, за участю захисника ОСОБА_5 не заперечували та надали згоду на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку за відсутності учасників судового провадження.

Відповідно до положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 за № 2617-VIII вчинене ОСОБА_3 кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 185 КК України, відноситься до категорії кримінальних проступків.

Зазначені обставини встановлені органом досудового розслідування і викладені в обвинувальному акті, який затверджено прокурором, та який звернувся до суду з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні, не оспорюються обвинуваченим, про що ним подана відповідна заява за участю захисника.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 свою вину визнав повністю, не оспорював фактичні обставини справи, згідний на розгляд обвинувального акту за його відсутності, а також те, що прокурор звернувся до суду з клопотанням про розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, обвинувачений та потерпіла сторона не заперечують щодо розгляду кримінального провадження у спрощеному провадженні, у відповідності до ч.2 ст.382 КПК України суд ухвалив обвинувальний акт розглядати у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, на підставі вивчення обвинувального акту та доданих до нього матеріалів із ухваленням вироку без зазначення доказів на підтвердження встановлених обставин.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Так, судом встановлено, що відповідно до положень ч.2 ст. 302 КПК України обвинуваченому ОСОБА_3 прокурором роз`яснено зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також те, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду кримінального провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, а також те, що обвинувачений ОСОБА_3 надав добровільну згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового засідання.

При цьому обвинувачений ОСОБА_3 подав заяву про беззаперечне визнання своєї винуватості, яка складена у присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 .

Враховуючи наведене, відповідно до положень ст. 382 КПК України суд розглядає обвинувальний акт у спрощеному провадженні, без виклику учасників кримінального провадження.

Суд, дослідивши матеріали досудового розслідування, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання обвинуваченим своєї винуватості, приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Під час визначення покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації це покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують та обтяжують.

Згідно ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання, є щире каяття обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення.

Згідно ст. 67 КК України, обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, є рецидив злочинів.

Обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії кримінальних проступків, раніше судимий, не працює, не одружений, на обліку у лікаря-нароколога не перебуває, за місцем проживання характерезується задовільно, вину визнав у повному обсязі.

Як витікає з вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до положень ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, а також не має на меті фізичних страждань або принизити людську гідність.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у межах санкції ч.1 ст. 185 КК України у вигляді обмеження волі.

Обставин, передбачених ч. 3 ст. 61 КК України, які є перешкодою для застосування до обвинуваченого покарання у виді обмеження волі, судом не встановлено.

Саме таке покарання суд вважає справедливим, пропорційним, необхідним та достатнім для виправлення винного і запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

При цьому, суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого покарання у виді штрафу, оскільки за встановлених судом обставин даного кримінального провадження ОСОБА_3 не працює, дані про його дохід у матеріалах провадження відсутні, у зв`язку із чим, суд приходить до висновку, що в разі призначення обвинуваченому покарання у виді штрафу, воно становитиме для нього особистий надмірний тягар.

Водночас, вирішуючи питання про необхідність реального відбування обвинуваченим покарання у виді обмеження волі за вчинений кримінальний проступок, суд враховує, що ОСОБА_3 скоїв кримінальний проступок, усвідомив протиправність своєї поведінки, шкоду потерпілому відшкодував, щиро покаявся, має постійне місце проживання, тому вважає, що до обвинуваченого ОСОБА_3 можливо застосувати положення ст. 75 КК України та звільнити останнього від відбування покарання з випробуванням, протягом якого він не скоїть нового злочину, та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п. 1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим принципом верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. А у справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) суд встановив, що для того, щоб втручання вважалось пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити «особистий і надмірний тягар для особи».

Цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 686 (шістсот вісімдесят шість) грн. 48 коп. слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Речові докази слід розподілити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 373,374, 381, 382 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік, з виконанням обов`язків, передбачених п. 1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації

Цивільний позов не заявлений.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- частини велосипеда марик «Богдан» червонного колюру, а саме: передній металевий обод з гумовою покришкою, задній металевий обод з гумовою покришкою, металева рама в зборі з веденною зіркою та педалями, руль управління з штоком кріплення, сидіння з штоком кріплення, переднюю вилку, передані під зберігальну розписку ОСОБА_4 залишити останньому за належністю

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта у сумі 686 (шістсот вісімдесят шість) грн. 48 коп.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд протягом тридцяти діб з дня отримання копії судового рішення, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Суддя ОСОБА_1