Справа № 357/209/21
У Х В А Л А
про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою

20 січня 2022 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

здійснюючи судовий розгляд в м. Біла Церква, у відкритому судовому засіданні, обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0003562, яке внесене до ЄРДР 13 листопада 2020 року, відносно ОСОБА_4 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, установив таке.

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.

Прокурором ОСОБА_3 заявлене клопотання про застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Воно мотивоване таким.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України.

Згідно із ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України є тяжким злочином, за який передбачене покарання, у тому числі, і у виді позбавлення волі до шести років, тоді як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України, є нетяжким злочином, за який передбачене покарання, у тому числі, і у виді позбавлення волі до трьох років

Обвинувачений ОСОБА_4 в судові засідання не з`являється, про їх час та місце повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив.

Вказане, разом з тим, що ОСОБА_4 неодружений, не має на утриманні дітей, постійного місця проживання, непрацевлаштований, свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Окрім того, ОСОБА_4 має не зняту та не погашену судимість, за злочини проти власності, обвинувачується в нових, що разом з тим фактом, що він не працює, інших джерел доходів не має, свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Запобігти йому, з огляду на множинні факти ухилення ОСОБА_4 від суду, дані про його особу, можливо виключно застосуванням запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти клопотання прокурора ОСОБА_3 , просив не брати його під варту, а застосувати до нього домашній арешт, за місцем проживання.

Установлені судом обставини із посиланням на докази.

Згідно із обвинувальним актом ОСОБА_4 обвинувачується за ч. 3 ст. 185 КК України, за таких фактичних обставин.

«31 жовтня 2020 року, близько 03 години 00 хвилин ОСОБА_4 , повторно, таємно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, переслідуючи злочинний намір на таємне викрадення чужого майна поєднаного з проникненням до іншого приміщення, користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом пошкодження металевої решітки та скла на вікні приміщення «Пункту прийому склотари та вторинної сировини», що належить ФОП « ОСОБА_5 » за адресою АДРЕСА_1 , проник до приміщення звідки викрав з каси підприємства грошові кошти в сумі 3000 гривень 00 копійок.

Після цього ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 майнової шкоди на суму 3000 гривень 00 копійок».

Згідно із обвинувальним актом ОСОБА_4 обвинувачується за ч. 2 ст. 190 КК України, за таких фактичних обставин.

«22 травня 2021 року, близько 23:00 год. ОСОБА_4 , проходячи біля стадіону школи № 18, що по вул. Шевченка, 33 в м. Біла Церква Київської області, помітив потерпілого ОСОБА_6 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, з тілесними ушкодженнями.

В цей час у ОСОБА_4 виник умисел на заволодіння чужим майно потерпілого шляхом обману з метою власного збагачення за рахунок чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, умисно, повторно, шляхом обману, з використанням стану потерпілого, з метою заволодіння чужим майном, ОСОБА_4 , шляхом повідомлення неправдивих відомостей під приводом виклику швидкої медичної допомоги, для ОСОБА_6 взяв у останнього належний йому мобільний телефон марки «Redmi Note 5», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 та виклик екстреної служби не здійснив, з отриманим мобільним телефоном з місця вчинення злочину зник.

В подальшому ОСОБА_4 заволодівши внаслідок обману мобільним телефоном потерпілого розпорядився на власний розсуд, внаслідок чого спричинив ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 5 560 грн».

Згідно із заявкою на отримання судових повісток, повідомлень в електронному вигляді за допомогою SMS-повідомлення від 31 грудня 2020 року, ОСОБА_4 просив надсилати судові повістки у вигляді SMS-повідомлень на його мобільний номер телефону НОМЕР_3 .

Відповідно до обвинувального акту, місцем реєстрації ОСОБА_4 вказано: АДРЕСА_2 .

В судове засідання від 12 жовтня 2021 року, ОСОБА_4 не з`явився, причини неявки не повідомив. Про його час та місце повідомлявся під розписку (а.с. 100).

Згідно із ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 жовтня 2021 року, вирішено здійснити привід ОСОБА_4 у наступне судове засідання.

В судове засідання від 11 листопада 2021 року ОСОБА_4 не з`явився, причини неявки не повідомив. Про його час та місце повідомлявся під розписку (а.с. 121).

Згідно із обвинувальним актом, ОСОБА_4 непрацюючий, неодружений, дітей на утриманні та джерела доходу не має, раніше судимий:

1) вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 вересня 2003 року, за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК України, до чотирьох років позбавлення волі, від відбування якого звільнений на підставі ст. 104 КК України, з випробуванням з іспитовим строком один рік;

2) вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 серпня 2004 року, за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України, до чотирьох років двох місяців позбавлення волі, від відбування якого звільнений умовно-достроково, згідно із ухвалою Дубненського міського суду Рівненської області від 27 лютого 2007 року, із застосуванням ст. 107 КК України, на невідбутий строк один рік чотири місяців чотири дні;

3) вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 квітня 2009 року, за ч. 1 ст. 121, ст. 198, 70, 71 КК України, до семи років позбавлення волі, від відбування якого звільнений умовно-достроково, згідно із ухвалою Березанського місцевого суду Київської області від 30 травня 2013 року, із застосуванням ст. 81 КК України, на невідбутий строк один рік сім місяців вісім днів;

4) вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 лютого 2014 року, за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України, до чотирьох років шести місяців позбавлення волі, яке відбув повністю.

В провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001910, яке внесене до ЄРДР 12 травня 2020 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Положення закону та мотиви, якими керувався суд при постановленні ухвали.

Суд зазначає, що згідно із ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно із ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 183 КПК України, до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, карається позбавленням волі на строк від трьох до шести років.

Отже, оскільки ОСОБА_4 раніше судимий, згідно із п. 5 ч. 3 ст. 183 КПК України, до нього може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Суд зазначає, що при вирішенні питання про застосування строку тримання обвинуваченого під вартою в суді на стадії судового провадження, значимим є вирішення питання про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Це обумовлюється тим, що на цій стадії суд, не перевіряє обґрунтованість підозри, оскільки остання перестала існувати і на її заміну висунуте обвинувачення.

В свою чергу, обґрунтованість обвинувачення вирішується при ухваленні вироку, що визначено у ст. 368 КПК України.

Суд вважає, що прокурором ОСОБА_3 доведені ризики, передбачені п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Судом встановлено, що в судове засідання від 12 жовтня 2021 року, ОСОБА_4 не з`явився, причини неявки не повідомив. Про його час та місце повідомлявся під розписку (а.с. 100).

Згідно із ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 жовтня 2021 року, вирішено здійснити привід ОСОБА_4 у наступне судове засідання.

В судове засідання від 11 листопада 2021 року ОСОБА_4 не з`явився, причини неявки не повідомив. Про його час та місце повідомлявся під розписку (а.с. 121).

Крім того, ОСОБА_4 непрацюючий, міцних соціальних зв`язків не має, оскільки неодружений, дітей та утриманців не має, раніше неодноразово судимий за кримінальні правопорушення проти власності, обвинувачується у вчиненні нових та ухиляється від суду.

В зв`язку із цим, суд вважає, що існує ризик, передбачений п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, який є високим.

Отже, з огляду на злісне ухилення ОСОБА_4 від явки до суду, відсутність у нього соціальних зв`язків, які заслуговують на довіру, більш м`якими запобіжними заходами, аніж тримання під вартою, неможливе.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Згідно із ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» від 2 грудня 2021 року № 1928-IX, прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня становить 2 481 грн.

Суд вважає, що з огляду на розмір заявленої, в обвинувальному акті, шкоди 3 000 грн., зазначених вище даних про особу ОСОБА_4 , установлений рівень ризику переховування від суду та вчинення нових кримінальних правопорушень, які є високими, йому необхідно визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави п`ятдесят прожиткових мінімумів доходів громадян, що становить 50 х 2 481 = 124 050 грн.

Суд зазначає, що такий розмір застави гарантуватиме виконання ним покладених на нього КПК України обов`язків та не буде завідомо непомірним.

Суд вважає за доцільне, в разі внесення застави, покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п. 1, 2, 3, 7, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України: з`являтись до суду за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; докласти зусиль до пошуку роботи.

Суд вважає, що покладення таких обов`язків є необхідним для досягнення мети запобіжного заходу, визначеного в ч. 1 ст. 177 КПК України.

Разом з тим, згідно із ч. 1 ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.

Відповідно до змісту ч. 3 ст. 176 КПК України, найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Отже, в ч. 1 ст. 176 КПК України вони розташовані в порядку від найбільш м`якого до найбільш суворого.

Таким чином, оскільки ОСОБА_4 обраний альтернативний запобіжний захід у виді застави, яка є більш м`яким запобіжним заходом, аніж тримання під домашнім арештом, в зв`язку із чим суд відхиляє доводи сторони захисту щодо звільнення ОСОБА_4 під домашній арешт.

Керуючись ст. 177, 178, 314-316, 331 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на шістдесят днів, тобто до 20 березня 2022 року.

Взяти ОСОБА_4 під варту, в залі суду.

Визначити ОСОБА_4 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 124 050 грн.

В разі її внесення звільнити ОСОБА_4 з-під варти.

Застава може бути внесена обвинуваченим, так і іншою фізичною чи юридичною особою (заставодавцем).

Обвинувачений або заставодавець мають право внести заставу в будь-який момент протягом строку дії ухвали.

В разі внесення застави, покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

1) з`являтись до суду за першою вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду;

3) повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

5) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання.

В разі внесення застави, встановити двохмісячний строк дії покладених судом обов`язків, починаючи з дня внесення застави.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Ухвала підлягає негайному виконанню, після її оголошення.

Ухвала набирає законної сили в порядку визначеному ст. 532 КПК України.

Повний текст ухвали проголошений 25 січня 2022 року о 13:45 год.

Суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1