ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/406/21 Справа № 712/4384/20 Категорія: ч.1 ст. 121 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2021 року Колегія суддів Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого-суддіОСОБА_2
суддів секретаря судового засіданняОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
за участі: прокурора обвинуваченого захисника потерпілої ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження №0001325 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 на вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 25 червня 2020 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ревівка Кам`янського району Черкаської області, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз - 14.05.2014 Уманським міськрайонним судом Черкаської області за ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 190, ст. 71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі. Звільнений 05.04.2017 по відбуттю строку покарання,-

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, та із застосуванням ст. 69 КК України призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 у виді тримання під вартою залишено без зміни до набрання вироком законної сили.

Початок терміну відбуття покарання ОСОБА_7 визначено рахувати з 25.06.2020 року, зарахувавши обвинуваченому строк попереднього ув`язнення з 22.03.2020 по 24.06.2020.

Вирішено долю речових доказів в порядку ст. 100 КПК України.

в с т а н о в и л а :

Згідно вироку Соснівського районного суду м. Черкаси від 25.06.2020 ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що він 21 березня 2020 року о 20 годині, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на нанесення тяжких тілесних ушкоджень, умисно, з використанням завідомо заготовленого знаряддя для вчинення злочину, а саме пневматичного пістолету «КWС-44 СаІ 4.5 mm», прийшов до раніше відомої ОСОБА_9 на територію колишнього військового полігону, що за адресою: АДРЕСА_2 , де продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, наблизився до ОСОБА_9 і здійснив не менше чотирьох прицільних пострілів потерпілій у голову, один з яких спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді перелому правої скроневої кістки, які згідно з висновком експерта № 02-01/290 від 09.04.2020 відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень як такі, що небезпечні для життя в момент заподіяння, інші постріли спричинили тілесні ушкодження у вигляді множинних ран м`яких тканин голови, обличчя, які згідно з висновком експерта № 02-01/290 від 09.04.2020 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а також за невстановлених досудовим розслідуванням обставин та у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб наніс один удар тупим твердим предметом в область потиличної ділянки голови потерпілої, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді рани потиличної ділянки голови, яка згідно з висновком експерта № 02-01/290 від 09.04.2020 відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_10 , не заперечуючи доведеності вини обвинуваченого та кваліфікації його дій, вважаючи вирок суду незаконним , просив його скасувати через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і особі обвинуваченого внаслідок м`якості, і ухвалити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, призначивши йому покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі. В решті вирок суду залишити без змін.

Прокурор стверджує, що до обвинуваченого безпідставно застосовано вимоги ст. 69 КК України, оскільки вказуючи про наявність таких пом`якшуючих обставин, як щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, суд першої інстанції не обґрунтував істотності зниження тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення. Зазначає, що місцевим судом не враховано повною мірою дані про особу обвинуваченого, який має не зняту та не погашену судимість, ніде не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, а також залишено поза увагою, як тяжкість, так і рівень суспільної небезпечності вчиненого ним злочину.

02.11.2020 ухвалою Черкаського апеляційного суду залишено без змін вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 25.06.2020, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.
27.04.2021 постановою Верховного Суду скасовано ухвалу Черкаського апеляційного суду від 02.11.2020 і призначено новий розгляд кримінального провадження в суді апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_11 , потерпілої ОСОБА_9 , які підтримали подану прокурором апеляційну скаргу, просили її задовільнити, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження і перевіривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення з наступних підстав.

Ухвалу Черкаського апеляційного суду від 02.11.2020 про залишення без змін вироку Соснівського районного суду м. Черкаси від 25.06.2020 щодо ОСОБА_7 скасовано постановою Верховного Суду від 27.04.2021 з підстав необґрунтованого застосування місцевим судом щодо ОСОБА_7 вимог ст. 69 КК України, що призвело до невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через м`якість, на що суд апеляційної інстанції не звернув увагу.

Згідно ч.2 ст. 439 КПК України вказівки суду, який розглянув справу в касаційному порядку, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказаним вимогам закону вирок місцевого суду відповідає не в повній мірі.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке він засуджений, відповідає фактичним обставинам провадження, ґрунтується на доказах, досліджених судом в порядку ч.3 ст. 349 КПК України, та ніким з учасників судового провадження не оспорюється.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.1 ст. 121 КК України кваліфіковано вірно.

Щодо правильності призначеного судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_7 покарання - колегія суддів виходить з наступного.

Згідно ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, які пом`якшують покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину те, що він співпрацював з правоохоронними органами, що на переконання суду істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, врахував обставину , що обтяжує покарання - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, та з врахуванням особи обвинуваченого, який на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, призначив на підставі ст. 69 КК України обвинуваченому покарання за ч.1 ст. 121 КК України нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією цієї статті, - 4 роки позбавлення волі.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції про призначення покарання обвинуваченому з застосуванням вимог ст. 69 КК України є необґрунтованим, оскільки воно прийнято без врахування належним чином усіх даних про особу ОСОБА_7 , який вчинив умисний злочин проти життя та здоров`я особи, що відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, раніше неодноразово судимий, судимості не зняті і не погашені.

Нормою ч.3 ст. 65 КК України передбачено, що підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу за вчинене кримінальне правопорушення, визначаються статтею 69 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного, суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині КК.

Однією з обов`язкових умов для застосування до винної особи положень ст. 69 КК України є наявність декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання. Разом з тим суд зобов`язаний встановити не лише їх наявність, а й обґрунтувати, яким чином такі пом`якшуючі обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Правова конструкція ч.1 ст. 69 КК України законодавцем побудована таким чином, щоб суди в ході реалізації ними своїх дискреційних повноважень під час призначення винній особі покарання в кожному конкретному випадку вмотивовано аргументували істотність зниження ступеня тяжкості вчиненого діяння. Тобто встановлення лише факту наявності не менше двох пом`якшуючих обставин не може автоматично тягнути застосування ст. 69 КК України.

З вироку місцевого суду вбачається, що, застосовуючи положення ч.1 ст. 69 КК України щодо ОСОБА_7 , суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, щире розкаяння засудженого у вчиненні кримінального правопорушення, активне сприяння його розкриттю та співпрацю з правоохоронними органами.

Вказавши такі обставини та врахувавши дані про особу обвинуваченого, який на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, місцевий суд дійшов висновку про те, що вони істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Однак колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов помилкового висновку про те, що вищевказані обставини є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, і, як наслідок, про наявність підстав для застосування ст. 69 КК України до ОСОБА_7

Приписи ст. 69 КК України про призначення винній особі більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, є спеціальними і застосовуються у виключних випадках. Підставами для застосування цієї статті є встановлення не лише наявності кількох пом`якшуючих обставин, а й того факту, що їх наявність істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Тобто, для застосування судом положень ст. 69 КК України повинні бути встановлені виключні обставини, що істотно знижують ступінь тяжкості саме вчиненого кримінального правопорушення. У кожному випадку факт зниження ступеня тяжкості кримінального правопорушення повинен оцінюватися судом з урахуванням індивідуальних особливостей конкретного кримінального провадження. Проте у будь-якому разі встановлені обставини, що пом`якшують покарання, мають настільки істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції статті було б явно недоцільним і несправедливим.

Конкретні обставини вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, а саме спосіб нанесення тілесних ушкоджень потерпілій, які за ступенем тяжкості є тяжкими, з використанням завідомо заготовленого знаряддя пневматичного пістолета, кількість та локалізація пострілів (не менше чотирьох прицільних пострілів у голову та обличчя), подальші дії ОСОБА_7 після пострілів у потерпілу (нанесення одного удару тупим твердим предметом в область потиличної ділянки голови), дані про особу засудженого (відомості щодо його антисоціальної поведінки, які містяться у матеріалах кримінального провадження) залишилися поза увагою місцевого суду.

Колегія суддів вважає, що наявність щирого каяття та активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення у цьому кримінальному провадженні не призвели до істотного зниження ступеня тяжкості вчиненого ОСОБА_7 злочину.

За таких обставин, вирок суду в частині призначеного покарання та застосування щодо ОСОБА_7 положень ст. 69 КК України, колегія суддів вважає необґрунтованим, та таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, з постановленням нового вироку на підставі ст. 420 КПК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 у відповідності до положень ст. 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», колегія суддів враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який законом віднесено до категорії тяжких; обставини його вчинення та наслідки; дані про особу обвинуваченого, якийраніше неодноразово судимий, судимості не зняті і не погашені, в тому числі покарання призначались з визначенням іспитового строку, але належних висновків не зробив, вчиняв нові умисні кримінальні правопорушення, що свідчить про відсутність динаміки усвідомлення вчиненого та бажання до виправлення; стан здоров?я, який не свідчить про неможливість ОСОБА_7 відбувати покарання у виді позбавлення волі, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого: щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину, обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого: вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння; колегія суддів вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців.
Враховуючи викладене, апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити, вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 25.06.2020 щодо ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного йому покарання, та ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст. 121 КК України у виді 5 років 6 місяцівпозбавлення волі.

В решті - вирок необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 418, 420 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 задовольнити.

Вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 25 червня 2020 рокущодо ОСОБА_7 - скасувати в частині призначеного йому покарання.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч.1 ст. 121 КК України у виді 5 років 6 місяцівпозбавлення волі.

В решті вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 25 червня 2020 рокущодо ОСОБА_7 - залишити без змін.

Вирок суду може бути оскаржений до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії вироку.

Головуючий

Судді