Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 276/1702/21
Провадження № 1-кп/279/327/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2022 року Коростенський міськрайонний суд

Житомирської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Коростені кримінальне провадження №0000251 від 27.07.2021 по обвинуваченню

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця смт.Іршанськ Володарсько- Волинського району, Житомирської області, громадянина України, з повною загальною середньо освітою, не працюючого, не одруженого, на утриманні осіб не має, в силу ст.89 КК України не судимого; зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст.390-1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , згідно рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області №279/3637/21 від 08.07.2021 року встановлено обмежувальний припис строком на 6 (шість) місяців з 08.07.2021 року по 07.12.2021 року. Згідно обмежувального припису було застосовані наступні обмеження: забороною ОСОБА_4 перебувати в місці проживання ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1 . Рішення набрало законної сили та було спрямоване на виконання до Коростенського РУН ГУНП в Житомирській області. 09.07.2021 року ОСОБА_4 з обмежувальним приписом і встановленими обмеженнями було ознайомлено та попереджено про кримінальну відповідальність за порушення правил обмежувального припису, про що ОСОБА_4 власноручно написав зобов`язання. Поліцейським офіцером громади з ним було проведено відповідну бесіду в ході якої роз`яснено про правила виконання обмежувального припису, а також попереджено про те, що у разі порушення встановлених обмежень його буде притягнуто до кримінальної відповідальності за невиконання обмежувального припису.
Проте ОСОБА_4 нехтуючи покладеними на нього судом заборонами 19.07.2021 року близько 14-ї години прийшов до будинку ОСОБА_5 , що за адресою АДРЕСА_1 та перебуваючи там всупереч рішення Коростенського міськрайонного суду, влаштував сварку з ОСОБА_5 в ході якої ображав останню словами брутальної лайки, тим самим порушивши правила виданого йому обмежувального припису. Також продовжуючи свій злочинний намір спрямований на невиконання обмежувального припису 20.07.2021 року о 10:25 та 28.07.2021 о 16 год. ОСОБА_4 знову прийшов до місця проживання ОСОБА_5 та влаштував відносно останньої сварку, ображавши її словами нецензурної лайки, чим продовжив вчинення умисних дій щодо невиконання заборон, передбачених обмежувальним приписом, викладеним у рішенні Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 08.07.2021 року.
Таким чином ОСОБА_4 порушив заборони визначені рішенням Коростенського міськрайонного суду, а саме: перебувати в місці проживання ОСОБА_5 , за адресою АДРЕСА_1 , чим умисно ухилився від виконання обмежувального припису. Своїми умисними діями, які виразились в умисному невиконанні обмежувального припису, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.390-1 КК України. В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 не оспорюючи час, місце, спосіб, мотив і мету, свою вину по обвинуваченню за кримінальним правопорушенням передбаченого ст.390-1 КК України визнав повністю та підтвердив зазначені в обвинувальному акті фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, пояснив, що дійсно в указаний в обвинувальному акті дні та час приходив до будинку ОСОБА_5 , що за адресою АДРЕСА_1 та перебуваючи там всупереч рішення Коростенського міськрайонного суду, влаштовував сварку з ОСОБА_5 в ході якої ображав останню словами брутальної лайки, тим самим порушивши правила виданого йому обмежувального припису, зазначив, що він щиро розкаюється у вчиненому. Потерпіла просила розгляд справи проводити в її відсутність, зазначила, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, щодо призначення міри покарання покладається на розсуд суду. Враховуючи те, що обвинувачений повністю визнав себе винним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення та на підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також йому зрозуміло, що він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Відповідно до цих вимог закону суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого. За таких обставин суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доведена. Його дії мають правильну правову кваліфікацію за ст.390-1 КК України, оскільки своїми умисними діями, які виразились в умисному невиконанні обмежувального припису, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.390-1 КК України. Відповідно до вимог ст.65 КК України та п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", суд, призначає покарання, яке є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення та попередження скоєння нових злочинів, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до ст.66 КК України, є щире каяття та активне сприяння в розкритті злочину. Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до ст.67 КК України, не встановлено. Якособа ОСОБА_4 працездатного віку, по місцю проживання характеризується посередньо, на спеціалізованих обліках не перебуває, в силу ст.89 КК України раніше не судимий, офіційно не працює. Згідно ст.12 КК України вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення передбачене ст.390-1 КК України є проступком. Згідно ч.2 ст.50 цього Кодексу покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених. Так у справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд сказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи». З урахуванням викладеного, суд призначає покарання відповідно до санкції частини статті, яка передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення у виді обмеження волі. Крім того, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, суд враховує, що ОСОБА_4 , за місцем реєстрації та проживання характеризується посередньо, на спеціалізованих обліках не перебуває, беручи до уваги позицію потерпілої, а також щире каяття обвинуваченого у вчиненому, його відношення до скоєного, те, що обвинувачений дає критичну оцінку своїм діям, суд вважає, що виправити ОСОБА_4 і запобігти скоєнню ним нових злочинів можливо без ізоляції його від суспільства, призначивши покарання у виді обмеження волі зі звільненням від нього на підставі ст.75 КК України, якщо протягом встановленого цим вироком іспитового строку він, ОСОБА_4 не скоїть нових злочинів та виконає обов`язки передбачені ст.76 КК України. У відповідності до ст.76 КК України суд покладає на обвинуваченого ОСОБА_4 певні обов`язки, як на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням. Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. На переконання суду, іспитовий строк буде дисциплінувати засудженого, привчати до додержання законів, оскільки він не виправданий, а проходить випробування, від результатів якого залежить подальша його доля - звільнення від відбування призначеної міри покарання або реальне відбуття покарання, що сприятиме формуванню у нього звички законослухняної поведінки і не бажання в майбутньому повторювати дії, які мають наслідком встановлення зазначених обмежень. У кримінальному провадженні цивільний позов не заявлено. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались. Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України. Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні. На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, ст.ст.50, 65, 66-67, 75, 76, 390-1КК України,
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати виннуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.390-1 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.
На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку, тривалістю в 1 (один) рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до п.1,2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 : 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази у провадженні, а саме: - справу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області №2-о/279/85/21 провадження 279/3637/21 за заявою ОСОБА_5 про видачу обмежувального припису ОСОБА_4 в копіях залишити в матеріалах кримінального провадження; - справу обмежувального припису, що заведена відносно ОСОБА_4 в копіях залишити в матеріалах провадження.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Коростенський міськрайонний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.3 ст. 394 КПК України.
Згідно ч.2 ст.394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1 Копія згідно з оригіналом: