ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/1932/21 Номер провадження 11-кп/814/938/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
представника колонії ОСОБА_7 ,
засудженого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження в режимі відеоконференції за апеляційною скаргою прокурора Полтавської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_9 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 01 липня 2021 року,

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено спільне подання адміністрації Державної установи «Крюківська виправна колонія (№29)» і спостережної комісії при Полтавській райдержадміністрації та

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, засудженого:

04.06.2019 Біляївським районним судом Одеської області за ч.2 ст. 286 КК України на 4 роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки,

звільнено умовно-достроково від відбування основного покарання на 1 рік 2 місяці 21 день.

Своє рішення суд мотивував тим, що засуджений відбув Ѕ частину строку покарання, є особою молодого віку, вчинив ненавмисний злочин вперше, має 4 заохочення, стягнення погашені, характеризується позитивно, працевлаштований, до роботи ставиться сумлінно, виконавчі листи в установі відсутні, тому засуджений став на шлях виправлення.

На ухвалу суду прокурор подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою відмовити в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що поза увагою суду залишилося, те, що засуджений з початку відбування покарання мав стягнення та отримав незначну кількість заохочень, що вказує на нестабільну поведінку засудженого; комісією установи йому було відмовлено у застосуванні ст. 82 КПК України, як такому, що не став на шлях виправлення; з довідки про доходи має посередню норму виробітку; згідно з вироком суду із засудженого стягнуто 705945 грн, проте він не вчиняв дій щодо відшкодування цих коштів.

Також зазначив, що судом не було враховано тяжкість злочину та його суспільну небезпечність, термін покарання і особисте ставлення засудженого.

Інші учасники судового розгляду ухвалу не оскаржили.

Заслухавши доповідача, прокурора в підтримку апеляційної скарги, засудженого, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу суду без змін, представника установи, який зазначив, що засуджений став на шлях виправлення та заслуговує на умовно-дострокове звільнення, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали провадження та особової справи, колегія суддів дійшла такого висновку.

Під час апеляційного перегляду судового рішення встановлено, що ОСОБА_8 засуджений 04.06.2019 Біляївським районним судом Одеської області за ч.2 ст. 286 КК України на 4 роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки.

Початок строку покарання ОСОБА_8 рахується з 22.09.2018, кінець строку покарання 22.09.2022.

Відповідно до частини 1 статті 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Необхідною умовою застосування положень частини 1 статті 81 КК України є те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, про що, зокрема, може свідчити дотримання засудженим правил внутрішнього розпорядку, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутність порушень дисципліни, зайняття трудовою діяльністю, добросовісне відношення до трудових обов`язків.
Задовольняючи подання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_8 , суд першої інстанції ретельно та належним чином перевірив доводи цього подання щодо наявності підстав, передбачених ст. 81 КК України, для його умовно-дострокового звільнення.

При цьому, судом було враховано, що ОСОБА_8 засуджений за необережний тяжкий злочин, станом на час розгляду справи відбув Ѕ частину строку покарання, а тому відповідно до п.1 ч.3 ст. 81 КК України до нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення.

Вирішуючи питання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_8 , суд першої інстанції з`ясував ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених установи за весь час відбування покарання, та встановив, що у місцях позбавлення волі ОСОБА_8 перебуває з 22.09.2018, а з 19.12.2019 відбуває покарання в ДУ «Крюківська виправна колонія (№29)». Під час утримання в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» отримав 2 стягнення, які погашені. За час перебування в установі відбування покарання характеризується позитивно. Отримав 4 заохочення за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України та правил внутрішнього розпорядку, дотримання правил трудового розпорядку та безпеки праці. Працевлаштований робітником молочно-товарної ферми сільськогосподарської дільниці установи. До виконання покладених обов`язків ставиться сумлінно. У взаємовідносинах із засудженими не конфліктний. Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи. Добре ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує їх за призначенням. Виконує законні вимоги персоналу установи виконання покарань. До виконання робіт по благоустрою установи відноситься з розумною ініціативою. Бере участь у виховних заходах та програмах диференційованого виховного впливу, які проводяться в установі. Вину у вчиненому злочині визнає, покарання вважає справедливим. Виконавчих листів в установі немає.

Тому, враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що засуджений ОСОБА_8 своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

З висновками місцевого суду погоджується і суд апеляційної інстанції.

Доводи прокурора, що засуджений не довів своє виправлення ставленням до праці, так як засуджений впродовж серпня листопада 2020 року мав посередню норму виробітку, спростовуються матеріалами провадження, з яких вбачається, що ОСОБА_8 постійно був працевлаштований в установі з січня 2020 року до березня 2021 року.

Тобто, засуджений працював протягом усього періоду відбування покарання, крім оплачуваної роботи, виконував за власною ініціативою також неоплачувану, за що отримував заохочення, що вбачається з рапортів працівників установи, у тому числі і за 3-й квартал 2020 року, щодо якого наголошує прокурор, відповідно до яких засуджений до основної роботи ставився сумлінно, проявляв розумну ініціативу; добровільно, за власною ініціативою залучався до додаткової неоплачуваної роботи з благоустрою установи, поставлені завдання виконував якісно та вчасно.

Відповідно до матеріалів особової справи засуджений дійсно допустив 2 порушення під час перебування в установі попереднього ув`язнення, проте ці стягнення були погашені до набрання вироком законної сили. Під час відбування покарання в установі виконання покарань, ОСОБА_8 порушень не допускав. Заохочення отримував протягом усього періоду відбування покарання, а не лише безпосередньо перед настанням пільги, що в сукупності з іншими обставинами, вказує на позитивні зміни, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Крім цього, доводи прокурора про неврахування тяжкості вчиненого злочину та суспільної небезпечності є безпідставними, оскільки ст. 81, ст. 107 КК України та роз`яснення Пленуму Верховного суду України в постанові «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» не передбачають врахування даних обставин під час розгляду питання про умовно-дострокове звільнення, а відмова у поданні матеріалів на заміну невідбутої частини покарання у вигляді позбавлення волі більш м`яким, сама по собі не є підставою для відмови в умовно-достроковому звільненні.
Оскільки на виконання установи виконавчі листи про стягнення з ОСОБА_8 коштів не надходили, в матеріалах особової справи такі дані відсутні, тому і зробити достовірний висновок про відсутність відшкодування, колегія суддів не може.
За таких обставин, враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлена судом ухвала щодо ОСОБА_8 є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а тому підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги прокурора не вбачає.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 01 липня 2021 року щодо ОСОБА_8 без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4