У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 вересня 2021 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, клопотання старшого слідчого в ОВС 2 відділення слідчого відділу Управління СБ України в Закарпатській області підполковника юстиції ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000062 відомості про яке внесено до ЄРДР 31.08.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 333 КК України, погоджене прокурором відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_4 , про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:
Старший слідчий в ОВС 2 відділення слідчого відділу Управління СБ України в Закарпатській області підполковник юстиції ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду із клопотанням, у кримінальному провадженні № 0000062 відомості про яке внесено до ЄРДР 31.08.2021 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 333 КК України, погоджене прокурором відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_4 , про арешт майна.

Клопотання мотивовано тим, що слідчими слідчого відділу Управління СБУ в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000062 від 31.08.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 333 КК України.

Слідчий зазначає, що згідно матеріалів кримінального провадження, 31.08.2021 в ході проведення митного огляду на території митного посту «Тиса» Закарпатської митниці в автомобілі марки «VW Passat», д.р.н. НОМЕР_1 , під керуванням громадянки України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 виявлено та вилучено предмет схожий на радіатор, який був закріплений з двох сторін планками з фанери та має на своєму корпусі бирку з маркуванням «ТИП 2281Б-01 № НОМЕР_2 », без будь яких документів до нього, який за інформуванням спецпідрозділу УСБУ в Закарпатській області, відносяться до товарів, що підлягають державному експортному контролю, а також два предмети схожих на фільтри до вказаного радіатору чи іншого предмету, з маркуванням в його верхній частині «8Д283 78 Т4» та маркуванням «8Д275 78 Т4».

Так, при обґрунтуванні клопотання слідчий зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Окрім того вказує, що згідно з вимогами ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як вказано у клопотанні, під час проведення огляду місця події 02.12.2019 року в пункті пропуску «Тиса» вилучено наступне: 1) транспортний засіб марки «VW» моделі «Passat», сріблястого кольору, р.н.з. « НОМЕР_1 », свідоцтво про реєстрацію зазначеного транспортного засобу серії НОМЕР_3 та ключ запалювання до нього; 2) предмет схожий на радіатор, з маркуванням «ТИП 2281Б-01 № НОМЕР_2 »; 3) предмет схожий на фільтр, з маркуванням в його верхній частині « НОМЕР_4 »; 4) предмет схожий на фільтр, з маркуванням в його верхній частині « НОМЕР_4 ».

У клопотанні зазначено, що у органа досудового розслідування є підстави вважати, що всі вилучені предмети містять ознаки речового доказу, як визначено ч. 1 ст. 98 КПК України і будуть використані як докази фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального правопорушення.

Так, слідчий зазначає, що вилучені предмети з маркуванням «ТИП 2281Б-01 №1115050», «8Д283 78 Т4» та «8Д283 78 Т4», можуть бути віднесені до товарів військового призначення, що підлягають державному експортному контролю, а отже вказані вилучені речі є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 333 КК України.

При цьому слідчий вказує на те, що наявні підстави вважати, що вилучений в ході огляду місця події транспортного засобу є достатні підстави вважати, що він підшуканий, пристосований та використаний як засоби і знаряддя вчинення кримінального правопорушення та зберіг на собі його сліди, як це визначено ч. 1 ст. 98, п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України та у відповідності до вимог ч. 2 ст. 168 КПК України було тимчасово вилучено в ході огляду.
У клопотанні вказано, що вилучений автомобіль, з використанням якого дані предмети переміщувались через державний кордон України є засобом вчинення кримінального правопорушення та містить на собі сліди його вчинення.

Таким чином, за твердженням слідчого, зазначені вилучені речі та транспортний засіб відповідають критеріям визначеним ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами у кримінальному провадженні та будуть використані органом досудового розслідування для доказування обставин даного кримінального правопорушення.

Так, слідчий зазначає, що метою застосування арешту майна є збереження речових доказів, а підставою для застосування даного виду забезпечення кримінального провадження, є наявність достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

У клопотанні вказано, що із урахуванням вищевказаного, а також приймаючи до уваги той факт, що переміщення вилучених речей через державний кордон України відбувалось без будь-яких на то дозволів чи документів, досудове розслідування знаходиться на початковому етапі (відомості до ЄРДР внесено 02.12.2019), орган досудового розслідування вбачає наявність обґрунтованих ризиків відчуження вилучених речей третім особам, їх подальше приховування, пошкодження або знищення з метою перешкоджання подальшому проведенню їх експертному дослідженню та встановленню інших обставин кримінального правопорушення або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Слідчий зазначає, що враховуючи, що вилучені предмети містять ознаки передбачені ч. 1 ст. 98 КПК України та враховуючи, що вище вказані предмети та документи свідчать про можливе вчинення злочину, зберегли на собі сліди злочинної діяльності, у той же час можуть бути предметом кримінального правопорушення, є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України, а отже, у відповідності до ч..2 ст. 170 КПК України, вони підлягають арешту.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 40, 131, 132, 167, 168, 170, 171, КПК України, слідчий просить слідчого суддю: накласти арешт на наступне майно: 1) транспортний засіб марки «VW» моделі «Passat», сріблястого кольору, р.н.з. « НОМЕР_1 », свідоцтво про реєстрацію зазначеного транспортного засобу серії НОМЕР_3 та ключ запалювання до нього; 2) предмет схожий на радіатор, з маркуванням «ТИП 2281Б-01 № НОМЕР_2 »; 3) предмет схожий на фільтр, з маркуванням в його верхній частині « НОМЕР_4 »; 4) предмет схожий на фільтр, з маркуванням в його верхній частині «8Д283 78 Т4».

Слідчий в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання у його відсутності, просить задоволити таке, із підстав що в ньому викладені.

Володілець майна, її представник на розгляд клопотання не з`явилися, подали заяву про розгляд клопотання у їх відсутності, заперечили проти накладення арешту на транспортний засіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч.5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

За змістом ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. За змістом ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Частиною 11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч. 11 вказаної норми заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Під час розгляду клопотання слідчий суддя встановив, що слідчими слідчого відділу Управління СБУ в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000062 від 31.08.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 333 КК України. Слід зазначити, що в тексті клопотання слідчим помилково вказано, що відомості про вказане кримінальне правопорушення внесено до ЄРДР 02.12.2019, тоді як з матеріалів клопотання, а саме долученого витягу з ЄРДР, що реєстрація відбулася саме 31.08.2021.

Так, 31.08.2021 в ході проведення митного огляду на території митного посту «Тиса» Закарпатської митниці в автомобілі марки «VW Passat», д.р.н. НОМЕР_1 , під керуванням громадянки України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 виявлено та вилучено предмет схожий на радіатор, який був закріплений з двох сторін планками з фанери та має на своєму корпусі бирку з маркуванням «ТИП 2281Б-01 № НОМЕР_2 », без будь яких документів до нього, який за інформуванням спецпідрозділу УСБУ в Закарпатській області, відносяться до товарів, що підлягають державному експортному контролю, а також два предмети схожих на фільтри до вказаного радіатору чи іншого предмету, з маркуванням в його верхній частині «8Д283 78 Т4» та маркуванням «8Д275 78 Т4».

У клопотанні про арешт майна слідчим зазначено, що під час проведення огляду місця події 02.12.2019 року, в пункті пропуску «Тиса» вилучено: 1) транспортний засіб марки «VW» моделі «Passat», сріблястого кольору, р.н.з. « НОМЕР_1 », свідоцтво про реєстрацію зазначеного транспортного засобу серії НОМЕР_3 та ключ запалювання до нього; 2) предмет схожий на радіатор, з маркуванням «ТИП 2281Б-01 № НОМЕР_2 »; 3) предмет схожий на фільтр, з маркуванням в його верхній частині « НОМЕР_4 »; 4) предмет схожий на фільтр, з маркуванням в його верхній частині « НОМЕР_4 ».

Однак згідно матеріалів клопотання, слідчим суддею встановлено, що згідно проколу огляду місця події від 30.08.2021, в ході огляду місця події було виявлено та вилучено: 1) транспортний засіб марки «VW» моделі «Passat», сріблястого кольору, р.н.з. « НОМЕР_1 », свідоцтво про реєстрацію зазначеного транспортного засобу серії НОМЕР_3 та ключ запалювання до нього; 2) предмет схожий на радіатор, з маркуванням «ТИП 2281Б-01 № НОМЕР_2 »; 3) предмет схожий на фільтр, з маркуванням в його верхній частині « НОМЕР_4 »; 4) предмет схожий на фільтр, з маркуванням в його верхній частині « НОМЕР_4 ».

Транспортний засіб марки «VW» моделі «Passat», сріблястого кольору, р.н.з. « НОМЕР_1 », згідно свідоцтва про реєстрацію зазначеного транспортного засобу серії НОМЕР_3 належить ОСОБА_6 (місце проживання: АДРЕСА_1 ). Згідно наявної у матеріалах клопотання довіреності власником надано доручення на експлуатування вказаного транспортного засобу ОСОБА_7 , або ОСОБА_8 ( АДРЕСА_2 ).

Постановою слідчого від 01.09.2021, визнано речовими доказами вилучені в ході огляду місця події наступні речі та документи: 1) транспортний засіб марки «VW» моделі «Passat», сріблястого кольору, р.н.з. « НОМЕР_1 », свідоцтво про реєстрацію зазначеного транспортного засобу серії НОМЕР_3 та ключ запалювання до нього; 2) предмет схожий на радіатор, з маркуванням «ТИП 2281Б-01 № НОМЕР_2 »; 3) предмет схожий на фільтр, з маркуванням в його верхній частині « НОМЕР_4 »; 4) предмет схожий на фільтр, з маркуванням в його верхній частині «8Д283 78 Т4».

Слідчий суддя вважає, що на підставі вищевикладеного з метою збереження речових доказів та враховуючи, що вище вказані предмети та документи свідчать про можливе вчинення злочину, зберегли на собі сліди злочинної діяльності, у той же час можуть бути предметом кримінального правопорушення, є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України, а отже, у відповідності до ч.2 ст. 170 КПК України, вони підлягають арешту.

Слідчий суддя вважає, що матеріалами клопотання доведено наявність достатніх підстав вважати, що вилучене в огляду місця події майно, відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, а тому на даному етапі досудового розслідування, вказаного кримінального провадження, існує об`єктивна необхідність у накладенні арешту на: 1) транспортний засіб марки «VW» моделі «Passat», сріблястого кольору, р.н.з. « НОМЕР_1 », свідоцтво про реєстрацію зазначеного транспортного засобу серії НОМЕР_3 та ключ запалювання до нього; 2) предмет схожий на радіатор, з маркуванням «ТИП 2281Б-01 № НОМЕР_2 »; 3) предмет схожий на фільтр, з маркуванням в його верхній частині « НОМЕР_4 »; 4) предмет схожий на фільтр, з маркуванням в його верхній частині « НОМЕР_4 ».

Таким чином у вказані частині клопотання слідчого підлягає задоволенню, адже накладення арешту є необхідним для запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Таким чином, матеріалами клопотання підтверджено наявність існування ризиків втрати майна в подальшому шляхом відчуження або перетворення.

На виконання вимог п.1 ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчим наведено достатньо підстав, а також мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для арешту майна, з метою збереження речових доказів, а також існування реальної загрози його пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, окрім того за його допомогою може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Слідчий суддя переконаний, що на даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Слідчий суддя, вважає що клопотання про накладення арешту із метою збереження речових доказів, запобігання вчинення будь-яких дій спрямованих на відчуження майна, є доведеною із підстав що зазначені вище, та підлягає до задоволення в цій частині.

Разом із тим, з огляду на положення ч.4 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

При цьому, з метою забезпечення можливості органам досудового розслідування провести необхідний комплекс розшукових, слідчих та процесуальних дій, з метою виконання завдань кримінального провадження, передбачених ч. 2 ст. КПК України, враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для власників або володільців осіб, та враховуючи потреби досудового розслідування щодо втручання у права та інтереси власників майна на даному етапі досудового розслідування кримінального провадження, слідчий суддя вважає вірним застосовувати найменш обтяжливий спосіб арешту майна, який не призведе до наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб, а тому вважає, що накладення арешту на транспортним засобом марки «VW» моделі «Passat», сріблястого кольору, р.н.з. « НОМЕР_1 », (свідоцтво про реєстрацію зазначеного транспортного засобу серії НОМЕР_3 та ключ запалювання до нього), без заборони розпорядження та/або користування вказаним автомобілем, із забороною на його відчуження, забезпечить його збереження та не призведе до приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження останніх, без позбавлення права користування ними.
Крім того, власники або володільці майна мають право звернутися до слідчого судді із клопотанням про скасування арешту одразу ж після зникнення підстав для застосування арешту.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для арешту майна, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає до задоволення частково.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання старшого слідчого в ОВС 2 відділення слідчого відділу Управління СБ України в Закарпатській області підполковника юстиції ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000062 відомості про яке внесено до ЄРДР 31.08.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 333 КК України, погоджене прокурором відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_4 , про арешт майна, задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, а саме: предмет схожий на радіатор, з маркуванням «ТИП 2281Б-01 № НОМЕР_2 »; предмет схожий на фільтр, з маркуванням в його верхній частині « НОМЕР_4 »; предмет схожий на фільтр, з маркуванням в його верхній частині « НОМЕР_4 ».
Накласти арешт на транспортний засіб марки «VW» моделі «Passat», сріблястого кольору, р.н.з. « НОМЕР_1 », свідоцтво про реєстрацію зазначеного транспортного засобу серії НОМЕР_3 та ключ запалювання до нього, без заборони розпорядження та/або користування вказаним автомобілем, документами та речами, із забороною на відчуження.
В задоволенні іншої частини клопотання відмовити.
Копію ухвали негайно після її постановлення вручити слідчому, прокурору та фізичним особам, щодо майна яких вирішувалось питання про арешт.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1