Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження 1-кп/641/135/2021 Справа № 641/2451/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 жовтня 2021 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю прокурора ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
секретаря ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про кримінальне правопорушення у якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за N 0000113 від 19.01.2019 за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з базовою загально-середньою освітою, розлученого, маючого неповнолітню дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнається таким, що не має судимості, в силу ст. 89 КК України,
- у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_6 , маючи кримінально-протиправний умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, заздалегідь готуючись до вчинення кримінального правопорушення, усвідомлюючи суспільно- небезпечний характер своїх дій та, бажаючи настання негативних наслідків від них, 13.12.2018 року о 20 годині 20 хвилин розмістив на Інтернет сайті «OLX» оголошення про продаж металевого гаражу АДРЕСА_2 , який в дійсності в його власності або користуванні не перебуває. Після чого, 14.12.2018 року, близько 16 години 30 хвилин, більш точний час не встановлено, ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний намір на шахрайське заволодіння чужим майном, зустрівся з потерпілим ОСОБА_4 біля вказаного гаражу, який розташований у дворі будинку АДРЕСА_3 , де, вводячи в оману останнього щодо свого права власності та користування гаражем, продемонстрував даний гараж потерпілому та запропонував його купити. Продовжуючи реалізацію свого кримінально-протиправного умислу, того ж дня, приблизно о 17 годині 00 хвилин, більш точний час не встановлено, ОСОБА_6 , перебуваючи у квартирі, де він мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно та протиправно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за рахунок інших осіб, шляхом обману, заволодів грошовими коштами ОСОБА_4 у сумі 400 доларів США, що, згідно офіційного курсу НБУ складає 11 146 гривень 80 копійок, які ОСОБА_4 , будучи введеним в оману щодо належності вказаного гаражу ОСОБА_6 , добровільно передав останньому в якості оплати за придбаний гараж.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, заперечував, при цьому пояснив, що гараж купив восени, в вересні-жовтні 2018році за об`явою на зупинці «Одеської», на гараж були відсутні документи, при цьому продавець надав йому три ключі від гаражу. Після купівлі гаражу, фактично ним не користувався, але декілька разів навідувався, ходив біля гаражу, обстановка не змінювалась, замок був на місті. Також восени 2018 року потрапив у ДТП, коли саме не пам`ятає, будь-якого підтвердження цієї події немає та вирішив продати гараж за таку ж ціну. Розмістив оголошення на сайті ОЛХ про продаж, коли саме - не пам`ятає. Після цього йому подзвонив потерпілий ОСОБА_4 , вони домовились про зустріч. Зустрілись з потерпілим у той же день. Озеров підвів потерпілого до гаражу, він був без замку, показав гараж, до цього замок зламали невстановлені особи за тиждень чи два, з гаражу нічого не викрали, з цього приводу до правоохоронних органів не звертався, новий замок не вішав. Після цього він з потерпілим пішли до нього додому, де він написав розписку про отримання грошових коштів у розмірі 400 доларів США від потерпілого та показав свій паспорт. Також пояснив, що казав потерпілому, що якщо йому вдасться знайти зварника приварити новий замок до гаражу, то подзвонить потерпілому наступного дня. Проте, знайти зварника не вдалося. Чому наступного дня у нього був вимнений телефон, пояснити не може. Крім того, пояснив, що свою об`яву на сайті ОЛХ про продаж гаражу в районі Одеської повторно не розміщував, можливо це могло трапились випадково, коли він розміщував об`яви про розмитнення автомобілів. Через місяць після подій його викликали до Слобідського ВП та сказали, що він продав чужий гараж. Заяву на людину, яка йому продала чужий гараж, до поліції не писав. Зазначив, що шахрайські дії ним не вчинялись, оскільки будь-якого обману потерпілого він не здійснював та відразу потерпілому пояснив щодо відсутності правовстановлюючих документів на гараж. Вказав, що не знає, кому належить номер НОМЕР_1 , а номер НОМЕР_2 належав йому, але його викрали разом з телефоном. ОСОБА_6 пояснив, що телефон на момент його огляду слідчим, не працював та слідчий підробив протокол, де він поставив свій підпис, не читаючи його змісту, вказав, що зазначений номер НОМЕР_1 йому не належить. Пояснив, що під час досудового слідства зазначав слідчому, яким саме номером телефона користувався.

Незважаючи на невизнання провини ОСОБА_6 , його винуватість повністю доводиться нижченаведеними, дослідженими та перевіреними в судовому засіданні доказами:
- показаннями потерпілого ОСОБА_4 , який в судовому засіданні пояснив, що на сайті ОЛХ приблизно 15.12.2018 року він побачив оголошення про продаж металевого гаражу у дворі будинку АДРЕСА_3 , подзвонив за номером телефону НОМЕР_2 , який був у ньому вказаний, домовився з чоловіком на ім`я ОСОБА_9 про зустріч, ним виявився обвинувачений. У той же день ввечері зустрілись біля металевого гаражу з ОСОБА_6 , який представився власником гаража, який придбав декілька місяців тому за оголошенням на ОЛХ, підтверджуючих документів не має, оскільки на даний вид споруди оформлення правовстановлюючих документів не передбачено. Потерпілий оглянув гараж, там було темно, побачив у ньому нагромадження будівельних матеріалів, старих віконних рам, туди неможливо було вільно зайти. Домовившись з обвинуваченим про вартість гаражу в 400 доларів США, пішли до обвинуваченого додому, де він написав розписку про отримання грошових коштів та показав свій паспорт. ОСОБА_6 ключ від гаражу потерпілому не передавав, повідомив, що ключ зламався в момент закриття гаражу, як зрозумів потерпілий, коли в останній раз його зачиняв. Тому ОСОБА_6 обіцяв наступного дня запросити спеціаліста, який поставить новий замок, з ОСОБА_6 вони домовились зустрітись біля гаражу о 09.00. Проте, наступного дня ОСОБА_6 не прийшов, номер телефону обвинуваченого був відключений, тому потерпілий самостійно запросив зварника, який приварив нові петлі та поставив 2 нові замки. Наступного дня телефон ОСОБА_10 також був вимкненим, на сайті ОЛХ акаунт обвинуваченого був недоступний. Гаражем потерпілий не користувався, оскільки було багато снігу у той час.

25.12.2018 потерпілий побачив нове оголошення на сайті ОЛХ про продаж такого ж гаражу у тому ж районі, проте, автором оголошення був чоловік на ім`я ОСОБА_11 з іншим номером телефону НОМЕР_1 . Також від цього імені були оголошення про розмитнення автомобілів. Враховуючи, що текст нової об`яви містив такі ж граматичні помилки та унікальні слова, що були й в тексті об`яви ОСОБА_6 , він дійшов висновку, що ОСОБА_6 та « ОСОБА_11 » це одна й та сама особа та ОСОБА_6 шахрай, тому наступного дня написав електронне звернення на сайт Національної поліції України. Через деякий час, проходячи біля гаражу, потерпілий побачив нові замки.

Таким чином, показання потерпілого, судом оцінюються як належні та допустимі докази, які узгоджуються між собою, є логічними та послідовними.
Крім того, провина обвинуваченого підтверджується показаннями допитаних в судовому засіданні свідків:

- поясненнями свідка ОСОБА_12 , яка пояснила, що з 1994 року їй належить гараж № НОМЕР_3 , що знаходиться біля будинку № 175 по просп. Гагаріна в м. Харкові. Гараж зареєстрований в адміністрації Слобідського району на її ім`я. У гаражі її чоловік ОСОБА_13 зберігає причеп та побутові предмети. Гараж зачинявся на один навісний замок, ключ був лише в одному екземплярі та лише у них вдома з моменту придбання гаражу. Ключ вони нікому не передавали та гараж ніколи не намагались продати. Приблизно 20-25 грудня 2018 року вона рано вранці гуляла з собакою. Проходячи повз гаражу, вона виявила, що на ньому зрізані дужки та замок. Замість нього висить інший замок на інших дужках. Також на місці зрізу пофарбовано іншою фарбою. Свідок покликала чоловіка та викликала поліцію. Впевнившись, що все на своїх місцях, з гаражу нічого не зникло, чоловік повісив новий замок на гараж. Хто міг повісити нові замки їй не відомо, гараж вони нікому не продавали. Повз гаражу вона періодично прогулюється з собакою та раніше нічого підозрілого не помічала. Періодично вони з чоловіком гараж відвідують. Також свідок повідомила, що точну дату пам`ятає, але в останнє були в гаражі наприкінці листопада 2018 року, а саме, після 24.11.18 року. Тоді вони зі знайомим ОСОБА_14 завантажували ящики з дачі у гараж й в той час вона відчиняла гараж своїм ключем, усе було на місті.

Аналогічні показання надав свідок ОСОБА_13 , чоловік ОСОБА_12 , повністю підтвердивши її показання.

-показаннями свідка ОСОБА_15 , який пояснив, що у нього у користуванні з весни 2018 року є дача у с. Верхня Роганка у Харківській області. Під час користування дачею він познайомився з ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які є сусідами. Навесні 2018 року ОСОБА_16 попросила його перевезти до дачі речі, які знаходились у гаражі біля їх будинку. Тоді він вперше побачив гараж ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , тоді на ньому висів один навісний замок, який ОСОБА_17 відчиняла своїм ключем. Також, протягом літа 2018 року він також допомагав ОСОБА_17 возити речі з гаражу, щоразу вона відчиняла гараж своїм ключем. У жовтні 2018 року, точну дату не пам`ятає, також помагав ОСОБА_16 грузити у гараж вулики. Усе було на місці. Останній раз, після дня народження свідка (23.11) ОСОБА_16 попросила, коли він буде їхати на дачу, забрати з її гаражу ящики і 27.11.2018 року вони зустрілись з ОСОБА_12 біля гаражу, який вона відчинила своїм ключем. Після цього у гаражі ОСОБА_12 він не бував. Приблизно у кінці грудня ОСОБА_16 по телефону повідомила його, що хтось повісив на їх гараж новий замок.

Зважаючи на послідовність показань вищевказаних свідків, їх узгодження з показаннями потерпілого, суд вважає ці показання достовірними. Крім того, показаннями вказаних свідків, спростовуються пояснення обвинуваченого в тій частині, що він придбав гараж у вересні-жовтні 2018 року разом з ключем. Крім того, на підставі вказаних показань допитаних свідків встановлено, що ключ від гаражу був один та з 1994 року знаходився у ОСОБА_12 , ОСОБА_13 вдома, вони нікому йому не передавали. Крім того, в кінці листопада, а саме - 27.11.2018 року свідки були в гаражі.

Крім показань потерпілого та свідків, вина обвинуваченого ОСОБА_6 у скоєному злочині підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами:
-заявою про кримінальне правопорушення потерпілого ОСОБА_18 , в якій він детально описав обставини вчинення кримінального правопорушення, вказав номер телефону користувача ОЛХ ОСОБА_9 , який розмістив оголошення про продаж гаражу та на який він подзвонив та зв`язувався з ОСОБА_10 : НОМЕР_2 , та номер телефону чоловіка на ім`я ОСОБА_11 , який 25.12.2018 року розмістив друге оголошення про продаж гаражу: НОМЕР_1 (Т.1 а.с. 183);

-розпискою від 14.12.2018 року про отримання ОСОБА_6 грошових коштів у розмірі 400 доларів США від ОСОБА_4 за продаж гаражу (Т.2 а.с.34);

- протоколом про результати зняття інформації з електронних інформаційних систем від 11.02.2019, відповідно до якого офіційний курс долара США на 14.12.2018 складав 2 786,70 грн за 100 доларів США (Т.1 а.с.188);

-електронним рапортом про кримінальне правопорушення (ЄО 2620 від 20.12.2018), згідно якого надійшло повідомлення від ОСОБА_12 про те, що о 08.22 20.12.2018 у заявниці пошкодили замок на гаражі (а.с. 38 т. 2);

- протоколом огляду місця події від 07.02.2019 року, під час якого слідчим за участю власника ОСОБА_12 оглянуто металевий гараж № НОМЕР_3 біля будинку за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.192-195 Т.1);

- інформацією Адміністрації Слобідського району Харківської Харківської міської ради від 12.02.2019 року на запит слідчого в порядку ст. 93 КПК України, відповідно до якої при проведенні робіт по виявленню безхазяйних об`єктів було встановлено, що гараж № НОМЕР_3 , розташований біля житлового будинку АДРЕСА_3 належить ОСОБА_12 , про що було складено відповідну довідку (а.с. 197 т. 1);

-протоколом огляду від 28.03.2019 року, під час якого ОСОБА_6 надано свій мобільний телефон «Сони» та під час якого з`ясовано номер телефону обвинуваченого НОМЕР_1 (а.с.36 т. 2);

-інформацією ТОВ «ЄМАРКЕТ Україна» на запит слідчого в порядку ст. 93 КПК України щодо розміщених оголошень на сайті ОЛХ за номерами телефону НОМЕР_1 , НОМЕР_2 . Так, відповідно до даної інформації, користувач з номером телефону НОМЕР_2 створив обліковий запис на сайті 21.07.2018 року, останній вхід 18.12.2018 року. Також, 13.12.2018 року о 20.20 користувачем розміщено оголошення наступного змісту: «Продам гараж в раене одесской цена договорная. ОСОБА_19 ». Останні оголошення цього користувача розміщені 18.12.2018 року. Також відповідно до інформації, користувач з номером НОМЕР_1 створив обліковий запис 19.12.2018 року. Користувач 24.12.2018 року о 20.10 розмістив оголошення наступного змісту: «Продам хороший Гараж! Роен Одесской. Миша» (а.с.184-186);

- протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками від 26.01.2019 року, під час якого потерпілий ОСОБА_4 впізнав ОСОБА_6 як чоловіка, який продав йому гараж (а.с. 189-191).

Фактичні дані, що містяться у вказаних джерелах доказів, узгоджуються з показаннями потерпілого та свідків по справі та іншими доказами, зібраними в ході досудового та судового слідства.
Оцінюючи пояснення обвинуваченого в тій частині, що він не знає, кому належить номер НОМЕР_1 , й на момент огляду слідчим телефону, останній не працював та слідчий сфальшував протокол огляду телефону від 28.03.2019 року, оскільки він поставив свій підпис, не читаючи змісту документу, суд виходить з того, що вказана процесуальна дія проводилась, в тому числі, за участі захисника. Крім того, обвинувачений в судовому засіданні пояснив, що під час досудового слідства зазначав слідчому, яким саме номером телефона користувався, проте, як було встановлено під час судового розгляду, обвинувачений на досудовому слідстві відмовився від надання показів в порядку ст.63 Конституції України. З огляду на вищевикладене, вказані пояснення обвинуваченого судом оцінюються критично й суд вважає доведеним той факт, що об`ява 24.12.2018 року о 20.10 годині, подана з номеру телефону НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 .

Суд критично ставиться до показань обвинуваченого ОСОБА_6 , що були дані в судовому засіданні в тій частині, що ним нібито був придбаний гараж за 2 місяці до подій через сайт ОЛХ, що давало йому підстави ствержувати перед потерпілим щодо правомірності володіння об`єктом продажу та наявності у нього права на продаж вказаного гаражу. Проте, факт купівлі гаражу ОСОБА_6 не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні, в іншій частині версія обвинуваченого спростовується показаннями свідків, а саме свідка ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які зазначили, що тривалий час володіють даним гаражем, наприкінці листопада відвідували свою власність, ключ від гаража зберігався вдома, вони його нікому не передавали будь-яких об`яв щодо продажу гаража не давали.

Так, Постановою «Про судову практику у справах про злочини проти власності» від 06.11.2009 року № 10, Відповідно до статті 190 КК України, шахрайство це заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою.
Обман (повідомлення потерпілому неправдивих відомостей або приховування певних обставин) чи зловживання довірою (недобросовісне використання довіри потерпілого) при шахрайстві застосовуються винною особою з метою викликати у потерпілого впевненість у вигідності чи обов`язковості передачі їй майна або права на нього. Обов`язковою ознакою шахрайства є добровільна передача потерпілим майна чи права на нього.
З огляду на викладене, суд вважає неспроможними твердження сторони захисту в тій частині, що в даному випадку в діях обвинуваченого ОСОБА_6 відсутня кваліфікуюча ознака об`єктивної сторони злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, а саме обман, з тих підстав, що обвинуваченим при продажу було повідомлено потерпілого щодо відсутності правовстановлюючих документів на гараж. Проте, в даному випадку в судовому засіданні не знайшов свого підтвердження факт купівлі гаражу обвинуваченим ОСОБА_6 , тобто факт його правомірного володіння та користування даним об`єктом, а так само не знайшов свого підтвердження під час судового слідства факт наявності у обвинуваченого права на продаж гаражу, тобто, права розпорядження даним майном.

Також, суд враховує, що про злочинність наміру обвинуваченого та неправдивість його показань свідчить його подальша поведінка після вчинення злочину, а саме так, оголошення щодо подажу гаража на сайті ОЛХ було опубліковано 13.12.2018 року з номеру телефону НОМЕР_2 від імені користувача ОСОБА_9 . Після продажу гаража 14.12.2018 року потерпілому ОСОБА_4 за 400 доларів США, обвинуваченим знову подане оголошення від імені ОСОБА_11 з іншого номера телефону щодо продажу того самого гаражу. При цьому, під час огляду телефону слідчим, обвинувачений не посилався на те, що його телефон з номером НОМЕР_1 (щодо висновків суду з приводу належності даного майна зазначалось вище) передавався в користування іншій особі, в зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що саме ОСОБА_6 24.12.2018 року подав об`яву щодо вже проданого ним гаражу вдруге.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі відомості про факти, які підлягають доказуванню у справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінальним процесуальним законодавством.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суд застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Згідно ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та допустимих відомостях, визнаних доказами, або відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, критерієм доведення винуватості особи у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є те, що саме прокурор має довести вину обвинуваченого поза межами розумного сумніву, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд має бути переконаний поза межами розумного сумніву, що кожен із суттєвих елементів інкримінованого особі кримінального правопорушення є доведеним (справа Дж. Мюрей проти Сполученого Королівства).
З урахуванням викладеного, розглянувши кримінальне провадження в межах пред`явленого обвинувачення, дотримуючись принципу змагальності сторін та свободі в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження і дії ОСОБА_6 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство).
Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , згідно зі ст.ст. 66,67 КК України, судом не встановлено.
Відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.
Таким чином, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує позицію потерпілого, який просив призначити покарання на розсуд суду та вказав, що обвинуваченим частково відшкодовано шкоду, завдану в результаті злочину в розмірі 200 доларів США, враховує відсутність пом`якшуючої та обтяжуючої покарання обставин, а також бере до уваги, що обвинувачений за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не працює, в силу ст. 89 КК України визнається таким, що не має судимості. Крім того, суд враховує, що відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 1 ст. 190 КК України, відносяться до категорії нетяжких злочинів. Також, суд приймає до уваги висновок органу пробації (а.с. 45-48), згідно якого обвинувачений ОСОБА_6 має середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, при цьому орган пробації враховує інформацію про характеризуючі дані обвинуваченого, історію правопорушень, й тому вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства, у тому числі для окремих осіб. На думку органу пробації, виконання покарання у громаді можливе лише у винятковому порядку за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідно для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, а саме обов`язкова участь у тренінгах, заходах, що проводяться благодійними організаціями або уповноваженим органом з питань пробації. Проте, враховуючи, що обвинувачений не з`явився до уповноваженого органу з питань пробації, суд також враховує, що умови життєдіяльності та розвитку, ставлення обвинуваченого до правопорушення встановити не виявилось можливим.
З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку щодо призначення ОСОБА_6 покарання у виді громадських робіт, що буде відповідати не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), обставинам справи, але й особі обвинуваченого, буде обґрунтованим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
Судові витрати, цивільній позов по справі відсутній.
Долю документів- доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Крім того, згідно положень ст. 96-1 КК України, підлягає спеціальній конфіскації як засіб вчинення злочину мобільний телефон «Sony Xperia C 2305» чорного кольору, що належить ОСОБА_6 .
Запобіжний захід ОСОБА_6 не застосовувася.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та призначити покарання у вигляді 200 (двісті) годин громадських робіт.
Відповідно до вимог ст. 96-1 КК України, застосувати спеціальну конфіскацію майна ОСОБА_6 , а саме мобільний телефон «Sony Xperia C 2305» чорного кольору.
Документи-докази: - ксерокопія розписки наданої ОСОБА_6 та роздруківка оголошень розміщених з мобільних номерів телефонів НОМЕР_4 та НОМЕР_5 , що знаходяться в кримінальному провадженні, зберігати в кримінальному провадженні протягом всього часу його зберігання;
- оригінал розписки, наданої потерпілим ОСОБА_4 , що знаходяться в кримінальному провадженні, зберігати в кримінальному провадженні протягом всього часу його зберігання.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд м. Харкова з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя - ОСОБА_1