Справа № 347/2251/20
Провадження № 1-кс/347/73/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 лютого 2022 року м.Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
секретаря с/з ОСОБА_2 ,
за участі:
заявника ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Косів заяву ОСОБА_3 про відвід слідчого судді ОСОБА_4 в розгляді скарги ОСОБА_3 на постанову заступника начальника СВ Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області в кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за реєстраційним № 0000107 від 23.03.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України, -
в с т а н о в и в :
02.02.2022 року до суду надійшла заява ОСОБА_3 про відвід слідчого судді ОСОБА_4 в розгляді скарги ОСОБА_3 на постанову заступника начальника СВ Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області в кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за реєстраційним № 0000107 від 23.03.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України.

В обґрунтування вимог заяви ОСОБА_3 вказав, що слідчий суддя ОСОБА_4 ставиться до нього упереджено та односторонньо, а також допускає значні порушення кримінально-процесуального законодавства при розгляді справ, про що свідчить наступне.

14 квітня 2009 року головуюча суддя ОСОБА_4 винесла постанову №4-11 від 14.04.2009 року, якою ОСОБА_3 було відмовлено в задоволенні скарги про скасування постанови щодо закриття кримінальної справи №282700 від 26.12.2008 року. А пізніше постановою Снятинського районного суду №347/1724/20 від 07.02.2020 року постанова про закриття кримінальної справи №282700 від 26.12.2008 року була скасована. Крім того, 26.06.2017 року Ухвалою № 347/168/17 слідчий суддя ОСОБА_4 відмовила в задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора щодо невнесення даних в ЄРДР відповідно до ст.214 КПК України та в ухвалі зазначила, що ухвала оскарженню не підлягає. Стверджує, що суддя неправомірно відмовила йому за скаргою та не надала можливості для оскарження.

Також ОСОБА_3 вказує, що по справі №347/1724/19, після того, як апеляційним судом була скасована ухвала слідчого судді ОСОБА_5 справа була передана до слідчої судді ОСОБА_4 . Ним було подана заява про відвід слідчої судді. На наступному судовому засіданні від 30.10.19 року була винесена ухвала про передачу справи іншому судді для розгляду заяви про відвід. Ухвалою від 14.11.2019 року відвід слідчої судді ОСОБА_4 був задоволений. Але в даному випадку вбачається неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них. А саме справа №347/1724/19 розглядалася по КПК України (в ред. 1960 р.) так само і заява про відвід мала розглядатися відповідно до ст. 57 КПК України (в ред. 1960 р.)

Разом з тим, 17.07.2020 року ОСОБА_3 було подано скаргу на неправомірні дії Косівського ВП ГУНП до Косівського районного суду. Для розгляду справи була призначено слідчу суддю ОСОБА_4 , яка постановила ухвалу №347/1261/20 від 20.07.20 року, якою його скаргу на бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань м. Львів, щодо невнесення відомостей до ЄРДР повернула для подачі до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції, якого знаходиться орган досудового розслідування. Розглядала скаргу слідчий суддя без участі скаржника. Зазначена ухвала була скасована ухвалою апеляційного суду від 03.08.2020 року, в якій апеляційний суд також зазначив, що висновок про те, що ОСОБА_3 подав скаргу до неналежного суду, слідчий суддя зробив без з`ясування обставин звернення до органу досудового розслідування, а відтак без достатніх підстав повернути його скаргу. Після скасування ухвали ОСОБА_4 , справа була направлена до суду першої інстанції для розгляду по суті. 14.08.2020 року на розгляд даної справи була призначена слідча суддя ОСОБА_4 , і замість того щоб заявити самовідвід, слідча суддя взяла відпустку. В даному випадку ОСОБА_3 було подано заяву про відвід, яку було задоволено ухвалою №347/1261/20 від 27.08.2020 року.

У зв`язку з наведеним, просив заяву про відвід слідчого судді ОСОБА_4 задовольнити.

Заявник ОСОБА_3 в судовому засіданні свою заяву про відвід слідчого судді ОСОБА_4 підтримав, посилавшись на обставини, викладені в заяві, просив його заяву задовольнити в повному обсязі.

Інші учасники судового провадження будучи належним чином повідомленими про розгляд заяви, в судове засідання не з`явилися, однак їх неявка не перешкоджає розгляду заяви.
Перевіривши доводи заяви про відвід, матеріали кримінального провадження, суд доходить наступного висновку.
В провадженні слідчого судді Косівського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_4 перебуває на розгляді скарга ОСОБА_3 на постанову заступника начальника СВ Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_6 від 26.11.2021 року про відмову в задоволенні клопотання про допит у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за реєстраційним № 0000107 від 23.03.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України.
Право на подання заяви про відвід слідчого судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 КПК України, у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.
Положеннями ст. 75 КПК України визначено обставини, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного у кримінальному провадженні. До таких обставин, зокрема, належить наявність інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості слідчого судді, судді або присяжного.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру, або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції має визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.
Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто те, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у конкретній справі.
Згідно з об`єктивним критерієм визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад умови, за яких були б неможливі будь-які сумніви в його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, які свідчать про відсутність безсторонності суду.
Згідно з ч. 1. ст. 1 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" судова влада в Україні відповідно до конституційних засад поділу влади здійснюється незалежними та безсторонніми судами, утвореними згідно із законом.
Стаття 2 цього Закону передбачає що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Таким чином, кожен громадянин має право не на будь-який, а на справедливий судовий розгляд і не будь-яким, а безстороннім судом.
За положеннями п. 1 ч. 7 ст. 56 вказаного Закону суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства.
Судді мають неухильно дотримуватися засад кримінального провадження, закріплених ст. 7 КПК України, маючи на увазі, що їх порушення дає об`єктивні підстави для сумніву у неупередженості та безсторонності суду.
Враховуючи практику ЄСПЛ, стосовно поняття "інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в неупередженості" стосовно відводів суддів, то слід зазначити наступне.
Так, у справі "П`єрсак проти Бельгії" ЄСПЛ висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, її відсутність або, навпаки, наявність може бути перевірено різноманітними способами. У даному контексті, на думку ЄСПЛ, можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання даного судді у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. При оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.
Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі "Гаусшильдт проти Данії" зазначається, що ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує як презумпція неупередженості судді, слідчого і прокурора, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.
Відвід повинен бути вмотивованим.
Однак перевіривши доводи заяви про відвід, суд вважає, що заявлені ОСОБА_3 підстави, не знайшли свого належного підтвердження. ОСОБА_3 у заяві про відвід стверджує, що слідчий суддя ОСОБА_4 допустила процесуальні порушення. Проте дана обставина не може свідчити про наявність в її діях упередженого ставлення до заявника.
Процесуальні порушення допущені судом при розгляді справи, можуть бути перевірені судом вищої інстанції за результатами оскарження відповідних кінцевих рішень у справі.
Виходячи з наведеного, слід дійти до висновку, що доводи заявника ОСОБА_3 щодо упередженого ставлення судді є його припущенням, яке жодним чином не підтвердилося.
А тому, зважаючи на вищенаведене, суд приходить до висновку, що підстави для задоволення відводу слідчому судді ОСОБА_4 немає, а тому заяву слід залишити без задоволення.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 35, 75, 76, 81, 82, 372 КПК України, суд-
п о с т а н о в и в :
Заяву ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Косівського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_4 залишити без задоволення.
Матеріали скарги ОСОБА_3 на постанову заступника начальника СВ Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області в кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за реєстраційним № 0000107 від 23.03.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України- повернути в канцелярію суду для повернення слідчого судді ОСОБА_4 для продовження розгляду по суті.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1