Справа № 643/8642/21
Провадження № 1-кп/643/589/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.01.2022 м. Харків
Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження № 0005251 від 21.12.2020 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ч. 3 ст. 187 КК України,

в с т а н о в и в :

Обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0005251 від 21.12.2020 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 186, 3 ст. 187 КК України, надійшов до Московського районного суду м. Харкова 18 травня 2021 року від першого заступника керівника Салтівської окружної прокуратури м. Харкова.

24 січня 2022 року у судовому засіданні прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , у клопотанні посилався на наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, вчинити нові корисливі злочини, просив продовжити стосовно обвинуваченого строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор».

В обґрунтування клопотання прокурор посилався, що обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується у скоєні злочинів, за які передбачена кримінальне покарання у вигляді позбавлення волі на строк 12 років, свідки по справі не допитані, обвинувачений не має стійких соціальних зв`язків, у зв`язку з чим вважає, що існують вищевказані ризики.

У судовому засіданні 24 січня 2022 року обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, в обґрунтування обраної позиції пояснень надати не побажав.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні проти заявленого клопотання прокурора заперечувала, зазначила, що ризики, на існування яких у клопотанні посилається прокурор, не підтверджені та є лише припущеннями прокурора, посилалась, що її підзахисний раніше не судимий, в нього є батьки, а тому вважала, що стосовно ОСОБА_4 можливо обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Суд, вислухавши думку сторін кримінального провадження, доходить висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 з огляду на таке.

Ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 25 березня 2021 року стосовно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів, встановлений строк дії ухвали до 23 травня 2021 року до 20-05 години.

В подальшому ухвалами Московського районного суду м. Харкова строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 продовжувався на шістдесят днів, востаннє до 14 лютого 2022 року, встановлено строк дії ухвали до 14 лютого 2022 року в частині продовження строку тримання під вартою.

Строк тримання під вартою обвинуваченого закінчується 14 лютого 2022 року.

За правилами ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від слідства та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників судового процесу та інше.

Вимогами ст. 178 КПК України закріплені обставини, які враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема, тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, у тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.

Під час вирішення питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 слідчий суддя встановив, у тому числі, наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які посилається прокурор в обґрунтування клопотання про продовження строку тримання під вартою, а саме: спроба переховуватися підозрюваного від суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадження, вчинення нових корисливих злочинів. Позиція прокурора щодо можливості обвинуваченого впливати на потерпілих у даному кримінальному провадженні судом не береться до уваги, позаяк на момент розгляду даного клопотання прокурора судом вже було допитано усіх потерпілих в даному кримінальному провадженні.

При вирішенні питання щодо продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 суд установив наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які посилається прокурор в обґрунтування клопотання про продовження строку тримання під вартою, а саме: спроба переховуватися обвинуваченого від суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, вчинення нових корисливих злочинів.

Фактичні обставини і характер інкримінованих ОСОБА_4 кримінальних правопорушень свідчать про його суспільну небезпеку. Санкція ч. 4 ст. 185 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, санкція ч. 3 ст. 186 КК України позбавленням волі на строк від чотирьох до восьми років, ч. 3 ст. 187 КК України - у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Під час вирішення питання про продовження строків тримання під вартою, суд оцінює в сукупності всі обставини, бере до уваги тяжкість злочинів, які, відповідно до положень ст. 12 КК України, відносяться до тяжких та особливо тяжкого злочинів, суспільну небезпечність злочинів, які інкримінуються обвинуваченому, а також особистість обвинуваченого, наявність постійного місця проживання та міцність соціальних зв`язків, моральні переконання, майновий стан та зв`язки з державою.

Підстави вважати про наявність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, членів родини, з якими він спільно проживає, та інших осіб на його утриманні, у суду відсутні. Також судом враховується те, що обвинувачений не має місця роботи або навчання, як наслідок, постійного та стабільного джерела доходу.
Беручи до уваги тяжкість кримінальних правопорушень, які інкримінуються обвинуваченому ОСОБА_4 , та покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, дані про особу обвинуваченого, які викладені в ухвалі про застосування запобіжного заходу, суд вважає, що ризики, передбачені п. п. 1, 5 ст. 177 КПК України, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , прокурором доведені та продовжують існувати.

Поряд з цим суд погоджується з доводами прокурора про існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме - можливість обвинуваченого незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, позаяк на даний час не всі свідки по даному кримінальному провадженню допитані. Крім того, суд враховує ту обставину, що одне із кримінальних правопорушень, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , пов`язаний із погрозою застосування насильства, що є небезпечним для життя і здоров`я свідків, з огляду на що існує висока ступінь вірогідності повторного здійснення обвинуваченим погрози застосування насильства та її реалізації з метою впливу на свідків.

Серед іншого, суд враховує, що характер та фактичні обставини інкримінованих ОСОБА_4 кримінальних правопорушень свідчать про підвищену суспільну небезпеку. Санкція ч. 4 ст. 185 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, санкція ч. 3 ст. 186 КК України позбавленням волі на строк від чотирьох до восьми років, ч. 3 ст. 187 КК України - у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна. Тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для застосування суворих запобіжних заходів, водночас таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не обравши до особи запобіжні заходи, а саме тримання під вартою. Суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Поряд з цим, згідно з усталеною практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів». Так, тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому ОСОБА_4 , у разі визнання його винуватим, беручи до уваги вірогідність переховування від суду, незаконного впливу на свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення, суд доходить висновку, що наявні обґрунтовані підстави для продовження застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

У суду відсутні підстави вважати про наявність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, членів родини, з якими він спільно проживає, та інших осіб на його утриманні, обвинувачений не має місця роботи, законних джерел отримання заробітку, як наслідок, постійного та стабільного джерела доходу.

Зазначені обставини у сукупності свідчать про продовження існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КК України, які стали підставою для обрання запобіжного заходу, виправдовують тримання особи під вартою, наявність ризику щодо можливості обвинуваченого незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, позаяк на даний час не всі свідки допитані судом, а також про неможливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, відтак суд вважає за доцільне продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою строком на шістдесят днів.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 197, 199 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ч. 3 ст. 187 КК України, - задовольнити.

Строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ч. 3 ст. 187 КК України, продовжити на шістдесят днів - до 24 березня 2022 року включно.

Встановити строк дії ухвали до 24 березня 2022 року в частині продовження строку тримання під вартою.

У судовому засіданні оголосити перерву до 24 лютого 2022 року до 14 години 00 хвилини.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору.

Ухвала суду протягом п`яти днів з дня її проголошення може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду, а обвинуваченим - у той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Повний текст ухвали складений 25 січня 2022 року.

Суддя: ОСОБА_1