справа №619/5156/21
провадження №1-кс/619/1116/21
УХВАЛА

іменем України

21 жовтня 2021 року м. Дергачі

Слідчий суддя Дергачівського районного суду Харківської областіОСОБА_1
за участю:секретаря судового засіданняОСОБА_2
прокурора дізнавачаОСОБА_3 ОСОБА_4
користувач майнаОСОБА_5
адвокатаОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Дергачівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000237 від 17.10.2021, за ознаками складу кримінального правопорушення проступку, передбаченого ст. 290 КК України, -

установив:
До суду надійшло клопотання прокурора Дергачівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000237 від 17.10.2021, за ознаками складу кримінального правопорушення проступку, передбаченого ст. 290 КК України.
В обґрунтування клопотання прокурор вказує, що 16.10.2021 до ВП №3 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення від чергового МАПП "Гоптівка", про те, що під час огляду транспортного засобу марки "DAF", р.н. НОМЕР_1 було виявлено ознаки можливого знищення ідентифікаційного номеру шасі у зв`язку з виявленням корозії на рамі автомобіля.
Відомості за даним фактом 17.10.2021 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000237, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.
16.10.2021 під час огляду місця події відкритої ділянки, розташованої в зоні митного контролю МАПП «Гоптівка», де було виявлено і тимчасово вилучено:
1. Транспортний засіб «DAF XF 105.460» д.н.з. НОМЕР_2 ;
2. Свідоцтво про реєстрацію зазначеного транспортного засобу НОМЕР_3 .
Відповідно до посвідчення про реєстрацію НОМЕР_3 транспортного засобу власником вказаного вище ТЗ є ОСОБА_7 , місце мешкання: Актебе облысы, користувач-водій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до положень ст.ст. 167-169 КПК України вказаний транспортний засіб «DAF XF 105.460» д.н.з. НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію зазначеного транспортного засобу НОМЕР_3 , що вилучене в ході огляду місця події 16.10.2021 є тимчасово вилученим майном.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 та дізнавач ОСОБА_4 просили задовольнити клопотання з підстав, які зазначені у ньому.

У судовому засіданні користувач майна ОСОБА_5 та адвокат ОСОБА_6 просили відмовити у задоволенні клопотання посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість.

Слідчий суддя на підставі наданих матеріалів кримінального провадження дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання з таких підстав.
Як вбачається з клопотання відомості про вчинене кримінальне правопорушення сектором дізнання ВП №3 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області внесено до ЄРДР за №0000237 від 17.10.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до п.п. 1,3 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.
Відповідно до ч. 2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Отже, у разі звернення процесуальної особи, що здійснює кримінальне провадження, з клопотанням до слідчого судді про арешт майна, норми діючого кримінального процесуального законодавства, прямо встановлюють обов`язок цієї особи звертатися з таким клопотанням саме в рамках конкретного провадження, враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у зв`язку із розслідуванням якого подається клопотання та відомості щодо вчинення саме цього кримінального правопорушення.
В статті 223 КПК України викладені вимоги до проведенні слідчих (розшукових) дій. Так, відповідно до ч.1, 2 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні; підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.
Частиною 1 ст. 173 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.
Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст.290 КК України може виразитись у такій формі, як знищення ідентифікаційного номера кузова, шасі.
Знищення означає навмисне приведення номера у стан, за якого неможливо його прочитати взагалі.
Відповідно протоколу огляду транспортного засобу від 16.10.2021 вказано, що на рамі кузова транспортного засобу "DAF", р.н. НОМЕР_1 з правого боку біля переднього колеса номеру кузова не виявлено, так як дана ділянка вкрита корозією.
При огляді транспортного засобу марки "DAF", р.н. НОМЕР_1 не був залучений спеціаліст, який міг би вказати ознаки, які вказують на знищення ідентифікайного номеру шасі.
Суд вважає, що вказана ознака КОРОЗІЯ не вказує на навмисне можливе знищення ідендифікайного номеру шасі автомобіля.
Корозія металів це самопливне руйнування металів і сплавів, а також інших речовин у результаті хімічної, електрохімічної або фізико - хімічної взаємодії з навколишнім середовищем.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_5 пояснив, що він є користувачем транспортного засобу, везе цинк з Республіки Казахстан до м.Запоріжжя, Україна. Ніяких маніпуляцій по знищенню ідентифікайного номеру шасі він не робив і не міг робити, так як він не є власником вказаного транспортного засобу.
На предмет перевірки транспортного засобу відповідності свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу даних, які вказані в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу та ідентифікайних даних автомобіля, а саме: ідентифікаційної таблички автомобіля з номером, яка закріплена на правій стійці дверей; номер двигуна виштампуваний на задній лівій частині блоку циліндрів; ідентифікаційна табличка двигуна з номером, що розташована на насосі системи охолодження справа на передній частині двигуна, відповідає даним, які вказані в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу.
Крім того номер шасі автомобіля на головному дисплеї відповідає номеру на ідентифікаційній табличці автомашини закріпленій на правій стійці дверей.
Будь-яких підроблень реєстраційних документів, знищення, заміни або підробки вказаних вузлів та агрегатів при огляді вказаного транспортного засобу не виявлено.
При таких обставинах, будь-яких підстав вважати, що мало ймовірне навмисне знищення ідентифікаційного номеру шасі внаслідок корозії у суду не має, що підтверджується протоколом огляду транспортного засобу від 16.10.2021 де вказано, що номера кузова не виявлено у зв`язку із вкритою корозією.
В матеріалах справи відсутні будь-які докази перевірки транспортного засобу, що він знаходиться у розшуку з будь-яких підстав.
Суд вважає, що будь-яких доказів на скоєння правопорушення передбаченого ст.290 КК України ні слідчий, ні прокурор не надали, тобто підстав для арешту вказаного транспортного засобу відсутні.
Крім того ні слідчий , ні прокурор суду не надали будь-яких доказів про необхідність такого арешту та доказів на наявність ризиків , передбачених абзацом другим ст.170 КПК України.
Частиною 3 ст. 173 КПК України передбачено, що відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
Відповідно до ч. 3 ст. 169 КПК України слідчий, прокурор після отримання судового рішення про відмову в задоволенні або про часткове задоволення клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, судового рішення про повне або часткове скасування арешту тимчасово вилученого майна повинні негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.
Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 131, 132, 170-173, 175, 309, 310, 395 КПК України слідчий суддя,-

постановив:
У задоволенні клопотання прокурора Дергачівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000237 від 17.10.2021, за ознаками складу кримінального правопорушення проступку, передбаченого ст. 290 КК України - відмовити.

Негайно повернути автомобіля "DAF", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2009 року випуску та свідоцтво про реєстрацію зазначеного транспортного засобу НОМЕР_3 . що ОСОБА_5 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .
Зобов`язати прокурора направити слідчому судді повідомлення про виконання даної ухвали.
Копію ухвали слідчого судді негайно після її оголошення вручити слідчому, прокурору, а також присутнім під час оголошення ухвали: фізичній або юридичній особі, щодо майна якої вирішувалося питання про арешт.
У разі відсутності таких осіб під час оголошення ухвали її копію надіслати їм не пізніше наступного робочого дня.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1