Номер провадження: 11-кп/813/756/22
Номер справи місцевого суду: 496/5820/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,
обвинуваченої - ОСОБА_8 ,
розглянувши у закритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 23.12.2021 року, щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000877 від 24.07.2020 року відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Одеса, громадянки України, заміжня, яка офіційно не працює, раніше не судима, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 153, ч. 6 ст. 153 КК України,

встановив:
Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 23.12.2021 рокуу підготовчому судовому засіданні залишено без задоволення клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу. Задоволено клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Обрано ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто з 23.12.2021 року по 20.02.2022 року включно в ДУ «Одеський слідчий ізолятор»

Рішення суду мотивоване обґрунтованістю висунутого обвинувачення, наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та неможливістю застосуванням більш м`якого запобіжного заходу. Враховуючи те, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчинені злочину проти статевої свободи із застосуванням насильства, суд вважає недоцільним визначити їй розмір застави.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, захисник обвинуваченої ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою обрати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з обмеженням волі до вирішення справи по суті.

В обґрунтування своїх доводів вказує, що прокурором не обґрунтовано наявність ризиків і вимоги ст. 177 КПК України дотримані формально шляхом їх перерахування у клопотанні. Зазначає, що ОСОБА_8 не має на меті уникати кримінальної відповідальності, готова давати свідчення, з моменту початку досудового розслідування постійно знаходилась вдома і нікуди з постійного місця проживання не зникала. Таким чином, немає підстав вважати, що вона продовжуватиме злочинну діяльність, шляхом надання приватних уроків, так як злочину не вчиняла. Вказує, що ні в клопотання прокурора ні в ухвалі суддями не вмотивовано, на підставі яких наявних у справі фактичних даних можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченої. Крім того, зазначає, що в порушення вимог ст. 178 КПК України судом не враховано, що ОСОБА_8 раніше не судима, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувалася, за станом здоров`я є інвалідом третьої групи, пенсіонером, потребує постійної медичної допомоги, яку їй в СИЗО не надають, потребує стаціонарного лікування, проживає у шлюбі з чоловіком який є інвалідом другої групи і в даний час переніс вже третій інсульт і потребує догляду, має 4 малолітніх онуків, має постійне місце проживання, займається приватним викладанням, має міцні соціальні зв`язки. Вважає, що первинні матеріали досудового розслідування на основі яких вирішувалось питання про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стороною обвинувачення сфальсифіковані і не можуть в подальшому слугувати підставою для продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , оскільки висновки психологічних експертиз відеоматеріалів допиту малолітньої ОСОБА_9 та малолітнього ОСОБА_10 , стенограми до відео допитів, не в повній мірі відображають перебіг допиту і відповіді малолітніх ОСОБА_9 і ОСОБА_10 на постановленні їм запитання.

Позиції учасників судового провадження.

Заслухавши: суддю-доповідача; пояснення обвинуваченої та її захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви апеляційного суду.

Згідно ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Згідно ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При розгляді апеляційних скарг, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченої про необґрунтованість заявлених прокурором ризиків, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки під час апеляційного розгляду знайшла своє підтвердження та обставина, що заявлені ризики, виправдовують тримання обвинуваченої під вартою.
Так, апеляційний суд погоджується із доводами суду першої інстанції та наголошує, що в зазначеному провадженні існування ризиків того, що обвинувачена ОСОБА_8 може вдатись до спроб переховування від органів досудового розслідування та суду, а також здійснення незаконного впливу на потерпілих та свідків, обумовлені тим, що: остання обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, пов`язаних із посяганням на статеву свободу та статеву недоторканість, вчинених відносно малолітніх дітей, відповідальність за інкриміновані кримінальні правопорушення передбачена у виді позбавлення волі до 15 років; має процесуальну можливість ознайомлюватись із матеріалами провадження та, як наслідок, - анкетними даними потерпілих та свідків.
Посилання сторони захисту на те, що ОСОБА_8 не має на меті уникати кримінальної відповідальності, готова давати свідчення, з моменту початку досудового розслідування постійно знаходилась вдома і нікуди з постійного місця проживання не зникала, на переконання апеляційного суду не є достатньо переконливими, щоб нівелювати вище зазначені ризики.
В свою чергу, апеляційний суд звертає увагу на положення міжнародного законодавств, які закріплені, зокрема, в Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою ВР від 27.02.1991 року) та Конвенції Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства (ратифікована Законом України від 20.06.2012 року) дані злочини становлять високу суспільну небезпечність, яка зумовлюється шкодою, що заподіюється статевій недоторканості та нормальному фізичному й психічному розвитку неповнолітнього.
Згідно Декларації прав дитини, яка прийнята резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, дитина внаслідок її фізичної і розумової незрілості потребує спеціальної охорони й піклування, у тому числі й у належному правовому захисті як до, так і після народження.
У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик ухилення від слідства.
Тому, апеляційний суд вважає, що обвинувачена, будучи обізнана про ступінь тяжкості інкримінованого їй кримінального правопорушення та покарання, яке загрожує їй в разі визнання її винною, може здійснити спроби переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміноване їй особливо тяжке кримінальне правопорушення. Це твердження узгоджується із позицією
ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» в якому зазначено, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Таким чином, враховуючи обставини справи, характер кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_8 , особливості розслідування такої категорії справ, навіть з урахуванням бездоганної репутації обвинуваченої, як вихователя, суд першої інстанції, всупереч доводів апеляційної скарги, дійшов обґрунтованого висновку про неможливості застосування стосовно обвинуваченої ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою для запобігання зазначеним ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки останньої.
На думку апеляційного суду застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу є неможливим, оскільки такий запобіжний захід не здатний запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам, які передбачені ст. 177 КПК України.
Таким чином, апеляційним судом не встановлено обставин, які могли би бути підставою для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду першої інстанції.
Щодо доводів захисника про те, що ОСОБА_8 за станом здоров`я є інвалідом третьої групи, пенсіонером, потребує постійної медичної допомоги, потребує стаціонарного лікування, апеляційний суд зазначає, що будь-яких відомостей, які б вказували на те, що у обвинуваченої наявні хвороби, які виключають її можливість перебування в умовах ізоляції, матеріали провадження не містять.

В свою чергу, апеляційний суд зазначає, що надання медичної допомоги, особам взятим під варту здійснюється відповідно до Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я від 10.02.2012 №239/5/104, відповідно до якого, у разі необхідності в додаткових лабораторних обстеженнях, які не можуть бути проведені в медичних частинах СІЗО (наявним обладнанням, лабораторіями та обсягом медико-санітарної допомоги не передбачено проведення цих обстежень), вони проводяться на базі закладів охорони здоров`я з орієнтовного перелік та керівництво СІЗО забезпечує своєчасне направлення особи, узятої під варту, на обстеження до обраного лікарем медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

Таким закладом охорони здоров`я є Філії ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в Одеській області, однак захисником не надано доказів того, що ОСОБА_8 зверталась за медичною допомогою, та їй було відмовлено у наданні такої, або така допомога, якої вона потребує в умовах лікувального закладу вказаного типу не може бути наданою.

Інших доводів на спростування вищенаведеного апеляційному суду не надано.
Щодо посилань сторони захисту на те, що первинні матеріали досудового розслідування на основі яких вирішувалось питання про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стороною обвинувачення сфальсифіковані і не можуть в подальшому слугувати підставою для продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , оскільки висновки психологічних експертиз відеоматеріалів допиту малолітньої ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , стенограми до відео допитів, не в повній мірі відображають перебіг допиту і відповіді малолітніх ОСОБА_11 і Ошмаріна на поставлені їм запитання, апеляційний суд звертає увагу на те, що фактичні обставини кримінального провадження, вірність кваліфікації скоєного, питання винуватості чи не винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4, 6 ст. 153 КК України, а також питання належності, допустимості, достовірності доказів вирішуються у судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.
Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має в тому числі право:1) залишити ухвалу без змін; 2) змінити ухвалу; 3) скасувати ухвалу повністю чи частково та ухвалити нову ухвалу або закрити кримінальне провадження; 4) скасувати ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновки суду, щодо необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідають вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтуються на матеріалах справи, а дані про обвинувачену та висунуте їй обвинувачення, дають підстави вважати, що на даний час існують зазначені районним судом ризики, які виправдовують тримання обвинуваченої під вартою. Застосування до обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки такий запобіжний захід не здатний запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам, забезпечити належну поведінку обвинуваченої та виконання нею своїх процесуальних обов`язків.

Апеляційним судом не встановлено обставин, які могли би бути підставою для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

Керуючись статтями 183, 196, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 23.12.2021 року, щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000877 від 24.07.2020 року відносноОСОБА_8 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 153, ч. 6 ст. 153 КК України - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4