У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 вересня 2021 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області - ОСОБА_1 , розглянувши матеріали скарги ОСОБА_2 , на бездіяльність керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 в кримінальному провадженні №000203, -
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_2 , звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду з вказаною скаргою, яку мотивує тим, що Ужгородським СВ РУП ГУНП в Закарпатській області проводиться розслідування в кримінальному провадженні № 00203.
Заявник, вказує, що для проведення судово-технічної експертизи слідчим ОСОБА_4 у мене вилучено оригінал мого Договору із Закарпатським регіональним управлінням Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному будівництву». Однак, минуло вже два роки, слідчий Корпош звільнився із поліції - а результатів не має. З матеріалами кримінального провадження неможливо ознайомитись. ОСОБА_2 , вказує на те, що таке досудове слідство в кримінальному провадженні № 000203 - є прямим порушенням вимог ст. 219 КПК України та є доказом бездіяльності органу досудового слідства та Закарпатської обласної прокуратури.
Заявник зазначає, що у зв`язку з тим, що почеркознавча експертиза в справі не проведена, із матеріалами кримінального провадження потерпілий та його адвокат ОСОБА_5 не можуть ознайомитись, в кримінальному провадженні не пред`являють підозри та обвинувачення керівництву Закарпатського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному будівництву»; а саме головним доказом на думку заявника, протиправної бездіяльності є те, що кримінальне провадження № 000203 - за дуже великий проміжок часу органом досудового слідства умисно не направляється до суду.
Зазначає, що суть скарги полягає в тому, що час для проведення досудового слідства давно минув, слідчих по даному кримінальному провадженні вже декілька разів змінено, а результати відсутні.
Окрім того, просить звернути увагу на те, що Ужгородським міськрайонним судом в даному кримінальному провадженні винесено ухвалу суду - якою зобов`язано орган досудового слідства призначити проведення ревізії Закарпатського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному будівництву», що до цього часу не виконано.
В зв`язку з вищенаведеним, просить витребувати матеріали кримінального провадження № 000203 та визнати бездіяльність Закарпатської обласної прокуратури, зобов`язавши прокурора виконати вимоги п.8. ч.1 ст.303 КПК України, а саме: змінити орган досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні на СУ ГУНП в Закарпатській області.
Дослідивши матеріали поданої скарги, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
У відповідності до п.18 ч.1 ст.3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому КПК України, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Статтею 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального правопорушення, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, що кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Гарантоване ст.55 Конституції України право кожного на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується шляхом встановлення порядку такого оскарження іншими нормативними актами.
Відповідно до вимог ч.1 ст.36 КПК України, прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора. А відповідно до змісту п.3, 9 ч.2 цієї статті,прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений доручати органу досудового розслідування проведення досудового розслідування, а також приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом.
В свою чергу, відповідно до вимог ч.5 ст.218 КПК України, спори про підслідність вирішує керівник органу прокуратури вищого рівня.
Відповідно до ч.ч.1,2,3,5 ст. 218 КПК України, досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення.
Якщо слідчому із заяви, повідомлення або інших джерел стало відомо про обставини, які можуть свідчити про кримінальне правопорушення, розслідування якого не віднесене до його компетенції, він проводить розслідування доти, доки прокурор не визначить іншу підслідність.
Якщо місце вчинення кримінального правопорушення невідоме або його вчинено за межами України, місце проведення досудового розслідування визначає відповідний прокурор з урахуванням місця виявлення ознак кримінального правопорушення, місця перебування підозрюваного чи більшості свідків, місця закінчення кримінального правопорушення або настання його наслідків тощо.
Спори про підслідність вирішує керівник органу прокуратури вищого рівня.
Таким чином, врегульовано порядок вирішення спорів про підслідність між органами досудового розслідування, а не стороною захисту і органом досудового розслідування.
Аналіз змісту КПК України також свідчить, що його норми не передбачають компетенції суду (слідчого судді) втручатися в порядок визначення органу досудового розслідування, оскільки це є виключним повноваженням сторони обвинувачення. Зазначений висновок обумовлюється і порядком розгляду спорів про підслідність, який визначений ч.5 ст.218 КПК України.
Виходячи з наведеного вище, питання про зміну підслідності кримінального провадження не відноситься до рішень, дій чи бездіяльності, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.
Зміст та вимоги скарги свідчать про те, що предмет оскарження виходить за межі судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні відповідно до повноважень слідчого судді.
Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування регламентовано ст.ст.303-308 КПК України.
Частиною 1 ст. 303 КПК України передбачено, які рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора підлягають оскарженню під час досудового провадження і цей перелік є вичерпним.
Так, у частині 1 статті 303 КПК України , на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: 1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування; 2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; 3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником; 4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; 5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою; 6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом; 7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником; 8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником; 9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником; 10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником; 11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.
Таким чином, слідчі судді не наділені повноваженнями розглядати по суті скарги зумовлені бездіяльністю, оскарження якої вимогами ст. 303 КПК України не передбачено.
Відповідно до ч. 4 ст. 304 КПК України, слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягають оскарженню.
Відповідно до ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом, при цьому кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
В офіційному тлумаченні частини другої статті 55 Конституції України, викладеному в рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.
Здійснення у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законом, судового контролю за додержанням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженню належить до повноважень слідчого судді.
У свою чергу, в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Звольський та Звольська проти Чешської Республіки» (Zvolsky and Zvolska v. the Czech Republic, заява № 46129/99, п. 46, Европейського суду з прав людини 2002 - ІХ вказано, що тлумачення національного законодавства, зокрема, процесуальних правил, що застосовуються у судовому провадженніздійснюється судами.
При цьому, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі "Іванов проти України "(Ivanov v. Ukraine), № 15007/02, пп. 74 - 75, рішення від 07 грудня 2006 року) сумлінність за ініціювання слідчих дій або відмову у кримінально - правовому переслідуванні особи повністю покладається на державу.
Так, відповідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, п. 57, Series A, № 93, право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням.
У справі «Preda and Dardari v. Italy (1999) Суд вказав, що метою цієї норми є запобігання використанню принципів, на яких ґрунтується Конвенція, щоб здійснювати будь - яку діяльність, спрямовану на скасування прав і свобод, визнаних цією Конвенцією.
Судом також враховано, що Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючі п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щододоступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.
З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах « Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та « Круз проти Польщі » від 19 червня 2001 року.
У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.
У зв`язку з наведеним, вказані висновки суду не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.
Таким чином КПК України чітко передбачає перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого та прокурора, які можуть бути оскаржені до слідчого судді на стадії досудового розслідування, та відповідно які рішення приймаються слідчим суддею за результатами розгляду скарги.
Як слідує з поданої ОСОБА_2 скарги, останній просить зобов`язати керівника Закарпатської обласної прокуратури виконати вимоги п.8. ч.1 ст.303 КПК України, а саме: змінити орган досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні на СУ ГУНП в Закарпатській області.
Відповідно до п.8. ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема : рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу;
Тобто, в силу вимог вказаної норми права, підлягає оскарженню саме рішення слідчого або прокурора, яке чітко визначено в п.8. ч.1 ст.303 КПК України, яке до матеріалів поданої скарги ОСОБА_2 не додано.
Натомість, як слідує зі змісту поданої скарги, в такій ОСОБА_2 , посилаючи на вказану норму права, просить слідчого суддю зобов`язати прокурора прийняти відповідне рішення, яке в подальшому може бути предметом оскарження.
Крім цього, слідчий суддя звертає увагу заявника на те, що терміни «зміна органу досудового розслідування» та «зміна порядку досудового розслідування» не є тотожними поняттями та такі регулюються різними главами кримінально-процесуального закону.
З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що ОСОБА_2 подану скаргу, предмет якої не входить в перелік підстав для оскарження, що визначений ст. 303 КПК України.
Відповідно до вимог ч.4 ст. 304 КПК України слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.
За таких обставин, враховуючи вищенаведене, приходжу до висновку, що у відкритті провадження за поданою ОСОБА_2 скаргою, слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 303,304, 393,395 КПК України, слідчий суддя, -
П О С Т А Н О В И В :
У відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 , на бездіяльність керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 в кримінальному провадженні №000203 - відмовити.
Копію даної ухвали невідкладно надіслати ОСОБА_2 , разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала, може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1