Справа № 686/4761/22
Провадження № 1-кс/686/2014/22
У Х В А Л А
22 лютого 2022 року м. Хмельницький
21.02.2022 року слідчий ВРЗЗС СВ Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області лейтенант поліції ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, про накладення арешту на електродриль «Фиолент МС8-16-РЭ», з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користуванням з метою подальшого доказування вчинення вказаного кримінального правопорушення.
В обґрунтування даного клопотання слідчий зазначає, що в період з 20.11.2021 по 03.12.2021, невідома особа, шляхом виймання частин скла з вхідних дверей, та відкриття гачків дверей з середини, проникла до нежитлового будинку АДРЕСА_1 , звідки таємно, з корисливих мотивів, викрала електроінструменти, а cаме електродрель марки "Фіолент", та перфоратор марки "Бош", чим завдав майнової шкоди для ОСОБА_4 , на суму яка встановлюється.
18.02.2022, в ході огляду, проведеного на підставі заяви ОСОБА_5 про добровільну видачу, було вилучено електродриль «Фиолент МС8-16-РЭ».
Підставою накладення арешту є позбавлення власника ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 права на користування, відчуження та розпорядження вказаним майном.
Враховуючи вищевикладене, оскільки існує сукупність підстав вважати, що вилучені речі є предметами вчиненого кримінального правопорушення, зберегли сліди, які можуть являтись доказом вчинення кримінального правопорушення. Тому з метою забезпечення збереження речових доказів, запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, передачі чи відчуження, а також з метою проведення в подальшому експертиз та встановлення осіб, які можуть бути причетними до вчинення кримінального правопорушення та викриття інших злочинів.
Слідчий в судове засідання не з`явився, проте, в його клопотанні міститься прохання про розгляд справи за його відсутності, просить його задовольнити.
Власник майна ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, повідомлена про розгляд клопотання телефонограмою.
На підставі ч.1 ст.172 КПК України неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Перевіривши надані матеріали, слідчий суддя дійшов такого висновку.
Відповідно до п.1, 2 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
За приписами ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
За положеннями ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправних шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Вилучені речі відповідають критеріям ч.1 ст.98 КПК України, оскільки можуть бути предметом кримінального правопорушення, а також зберегли на собі його сліди, та можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Згідно із ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
На підставі ч.5 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Відповідно до ч.10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданий кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Клопотання слідчого про арешт майна відповідає вимогам встановленим ст.170, 171 КПК України.
Слідчий суддя приходить до висновку про те, що майно, на арешті якого наполягає сторона обвинувачення, відповідає критеріям речових доказів у кримінальному, а відтак наявні підстави з якими законодавець пов`язує застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вказаного майна.
Отже, слідчий суддя приходить до висновку про те, що майно, на арешті якого наполягає сторона обвинувачення відповідає меті та підставам його збереження з метою унеможливлення відчуження для цілей конфіскації як виду покарання, відтак наявні підстави з якими законодавець пов`язує застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вказаного майна.
Враховуючи положення ст.98 КПК України, є підстави стверджувати, що електродриль «Фиолент МС8-16-РЭ» і належить потерпілій ОСОБА_4 може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
З огляду на наведене, у цій частині клопотання слідчого є обґрунтованим.
Згідно із усталеною практикою ЄСПЛ у вказаному питанні, необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе індивідуальний і надмірний тягар (рішення у справі «Брумареску, Трегубенко проти України»). Судам належить з`ясувати, чи дотримано справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу і вимогами захисту основних прав громадян (рішення у справах «Спорронг і Льонрот проти Швеції», «Іатрідіс проти Греції»).
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини має існувати розумна пропорційність між заходами і метою, заради якої їх застосовано (рішення у справі «Літґоу та інші проти Сполученого Королівства»).
Справедливий баланс має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини.
Відповідно до ч.4 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна.
Частиною 11 ст. 170 КПК України встановлено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Разом із тим, із матеріалів клопотання слідує, що електродриль «Фиолент МС8-16-РЭ» належить потерпілій ОСОБА_4 , яка зазнала злочинного посягання на її майно.
Слідчий суддя приходить до висновку про те, що ризик знищення указаного майна відсутній, а позбавлення можливості потерпілій ОСОБА_4 користуватися та володіти його власністю не відповідатиме закладеному у КПК України принципу співрозмірності (співмірності) втручання у власність особи потребам досудового розслідування.
А тому приходить до висновку про необхідність накладення арешту на указане майно шляхом встановлення заборони його відчуження та розпорядження.
З огляду на наведене, указана електродриль «Фиолент МС8-16-РЭ» має бути повернута потерпілій ОСОБА_4 , а забезпечити збереження майна цього майна слід, наклавши на нього арешт у частині заборони відчуження та розпорядження указаного майна, що на переконання слідчого судді, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, буде достатнім для досягнення мети кримінального провадження та мети ініційованого слідчим заходу забезпечення кримінального провадження.
За таких обставин, клопотання підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст.172, 173 КПК України, слідчий суддя, -
Клопотання задовольнити частково.
Накласти арешт з тимчасовим позбавленням права на відчуження на електродриль «Фиолент МС8-16-РЭ», яка на праві власності належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвала про арешт виконується негайно.

Виконання ухвали покласти на слідчого ВРЗЗС СВ Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_3

Ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні під час розгляду питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя