У Х В А Л А
продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби

17 листопада 2021 року м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області у складі:
головуючої судді - ОСОБА_1 ,
за участі:
секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглядаючи у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000075 від 19.09.2021, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нетеребка Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, маючого на утриманні малолітню доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ; раніше не судимого;

у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 286-1 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Черкаського районного суду Черкаської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 286-1 КК України.
Ухвалою судді Черкаського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 від 10 листопада 2021 року за цим провадженням було призначено підготовче судове засідання на 17 листопада 2021 року.

У підготовчому судовому засіданні, яке відбулося 17 листопада 2021 року, прокурор, відповідно до ст. 331 КПК України, заявила клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 міри запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби.

В обґрунтування вказаного клопотання прокурор зазначила, що ОСОБА_5 є раніше не судимим, неодруженим, непрацюючим, обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 286-1 КК України, що єтяжкими злочинами, покарання за які, зокрема, передбачає позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, а тому, перебуваючи на волі, може продовжити злочинну діяльність, переховуватися від суду, чинити тиск на недопитаних у судовому засіданні свідків та потерпілого. Крім того, прокурор наголосила на тому, що ОСОБА_5 скоїв кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується, будучи службовою особою, яка повинна мати високі моральні якості, бути принциповим і непримиренним до порушень законів, поєднувати виконання своїх професійних обов`язків зі справедливістю та непідкупністю; особисто суворо додержуватися вимог закону; сприяти своєю діяльністю утвердженню верховенства закону.

Також, прокурор заявила клопотання про тимчасове обмеження обвинуваченого ОСОБА_5 у користуванні спеціальним правом правом керування транспортним засобом, яке мотивовувала тим, що обвинуваченому інкримінується вчинення кримінальних правопорушень у стані алкогольного сп`яніння.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні заперечили проти клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби з тих підстав, що реальні ризики вчинення обвинуваченим дій, які зазначає прокурор, не доведені. Вказали, що ОСОБА_5 має малолітню дитину, на утримання якої зобов`язаний сплачувати аліменти, а також бажає відшкодувати шкоду потерпілим у добровільному порядку, однак, за наявності запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби, позбавлений можливості працевлаштуватися та отримувати дохід. У селі, де він проживає, роботи для нього немає, а працювати в м. Черкаси за таких обставин не може. З огляду на вищевикладене, просили суд змінити обвинуваченому запобіжний захід на більш м`який особисте зобов`язання. Клопотання прокурора про тимчасове обмеження обвинуваченого у користуванні спеціальним правом вважали необгрунтованим та таким, що не підлягає до задоволення, оскільки вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих діянь на даний час не доведена.

Потерпілий ОСОБА_7 у підготовче судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт, вважає необхідним зазначити наступне:

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

При вирішенні питання про доцільність продовження запобіжного заходу, крім ризиків, визначених у статті 177 КПК України, суд зобов`язаний оцінити у сукупності всі обставини, зазначені у статті 178 КПК України.
Вичерпний перелік підстав застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту визначено у частині другій ст. 181 КПК України та розширеному тлумаченню він не підлягає.
Так, за приписами частини першої, другої та шостої статті 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.
Відповідно до частини першої статті 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Судом установлено, що строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною залишати місце проживання у нічний час доби відносно обвинуваченого ОСОБА_5 закінчується 19 листопада 2021 року.

Разом із цим, завершити судове провадження до спливу строку дії даного запобіжного заходу не можливо.

Конституційний Суд України неодноразово вказував на те, що право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які визначені в законі (абзац шостий підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення № 10-рп/2011 від 11 жовтня 2011 року).
Так, суд бере до уваги характер (обставини) і тяжкість інкримінованих кримінальних правопорушень - злочинів; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочини; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя обвинуваченого, його зв`язки з суспільством.
Суд погоджується з висновком прокурора про існування обґрунтованої підозри щодо можливого вчинення саме цією особою інкримінованих йому кримінальних правопорушень (злочинів).
Перевіряючи обґрунтованість підозри, суд виходить з практики Європейського суду з прав людини, а саме: рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04) від 21 квітня 2011 року, п. 175; яке вказує на те, що термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення.

До обґрунтувань, які згідно з практикою Суду вважаються «відповідними» та «достатніми» доводами (окрім наявності обґрунтованої підозри), належать такі підстави, як небезпека переховування від слідства, ризик чинення тиску на свідків або фальсифікації доказів, ризик змови, ризик повторного вчинення злочину, ризик спричинення порушення громадського порядку, а також необхідність захисту затриманого (рішення у справі «Корбан проти України» (заява № 26744/16) від 04 липня 2019 року, п. 155).

Вирішуючи клопотання прокурора, суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку запобіжного заходу, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, та зважає на те, що злочини, за яким обвинувачується ОСОБА_5 , згідно зі ст. 12 КК України, віднесено до тяжких злочинів, що загрожує обвинуваченому, за умови доведеності його вини у вчинені інкримінованих кримінальних правопорушень, позбавленням волі на строк від п`яти до десять років.

Тяжкість покарання, характер та обставини вчинення злочинів дають суду достатні підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може, з метою уникнення покарання, здійснювати психічний або фізичний вплив на свідків та потерпілого, які на сьогодні не допитані судом.

Крім того, тяжкість покарання збільшує ймовірність ризику переховування обвинуваченого від суду.

Також, на обґрунтування ризику можливого переховування обвинуваченого від правосуддя, суд надає оцінку особі обвинуваченого, який має молодий вік; тяжкими захворюваннями не страждає; є неодруженим; не працевлаштований; інших доходів не має.

У зв`язку з вказаними обставинами можливо зробити висновок про те, що обвинувачений не має міцних соціальних зв`язків, які були б засобом превенції від можливої подальшої негативної і девіантної поведінки та ухилення від явки до суду.

Водночас, наявність у обвинуваченого постійного місця проживання не гарантує усунення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Таким чином, суд переконаний, що наразі продовжують існувати ризики, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчинені обвинуваченим інкримінованого кримінального правопорушення (злочину) та продовження існування ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, дають підстави суду для продовження строку дії запобіжного заходу щодо нього.

Розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, з урахуванням вищенаведених ознак, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_5 , а також запобігти встановленим у судовому засіданні ризикам, передбаченим частиною першою статті 177 КПК України.

Доводи обвинуваченого та його захисника щодо заперечення проти продовження строку дії міри запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту суд вважає непереконливими і необґрунтованими, оскільки стороною захисту не доведено належними та допустимими доказами зміни всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, а також зникнення ризиків, які обумовлювали обрання запобіжного заходу.

Будь-яких обставин, які є перешкодою для застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби, а також фактів, які б свідчили про те, що вказаний запобіжний захід, з урахуванням наявності ризиків, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, суд на теперішній час не встановив.

Суд зауважує, що обмеження ОСОБА_5 залишати його місце проживання у нічний час доби не перешкоджає працевлаштуванню, оскільки надає можливість останньому вільно пересуватися у денний час. До того, він не позбавлений права змінити місце проживання, повідомивши про це суд.

Відтак, враховуючи, що судове провадження у даній справі Черкаським районним судом Черкаської області не закінчено, учасники провадження та свідки не допитані, не досліджені інші докази у справі, беручи до уваги необхідність виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, з метою запобігти спробам переховування від суду, а також зважаючи на доведеність прокурором наявності всіх обставин, передбачених частиною першою статті 194 КПК України, суд дійшов висновку, що клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді домашнього арешту із забороною залишати місце проживання у нічний час доби є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки наразі не змінилися та продовжують існувати ризики, передбачені частиною першою статті 177 КПК України, а тому у задоволенні клопотання обвинуваченого та його захисника про зміну запобіжного заходу на більш м`який особисте зобов`язання слід відмовити.

Згідно з частиною шостої статті 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.
Відтак, суд дійшов висновку, що підстав для зміни чи скасування міри запобіжного заходу немає, а тому обвинуваченому ОСОБА_5 слід продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною залишати місце проживання у нічний час доби на 60 (шістдесят) діб.

Клопотання прокурора про тимчасове обмеження обвинуваченого у користуванні спеціальним правом суд вважає необгрунтованим та таким, що не підлягає до задоволення, оскільки вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих діянь на даний час не встановлена, а реальність настання негативних наслідків у випадку відмови у задоволенні вказаного клопотання прокурором не доведена.

На підставі викладеного, керуючись ст. 27, 132, 181, 194, 196, 314-316, 331 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Клопотання прокурора Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби задовольнити.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 залишити попередній домашній арешт із забороною залишати місце проживання у нічний час доби та продовжити його дію на 60 (шістдесят) діб, до 16 січня 2022 року, включно.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України:

- не залишати житло за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 20 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. на період дії ухвали, а саме до 16 січня 2022 року, включно, без дозволу суду;

- з`являтися на виклики до Черкаського районного суду Черкаської області за першою вимогою у встановлений ним час;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками у кримінальному провадженні за винятком їх участі в суді.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 положення ч. 5 ст. 181 КПК України, а саме, що працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Копію ухвали вручити учасникам кримінального провадження, та направити прокурору для організації її виконання і контролю за виконанням.

У задоволенні клопотання прокурора Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_3 про тимчасове обмеження обвинуваченого у користуванні спеціальним правом відмовити.

Строк дії ухвали складає шістдесят днів з дня її проголошення та до 16 січня 2022 року, включно.

Ухвала підлягає до негайного виконання, однак може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду у порядку та строки, передбачені діючим законодавством.

Суддя: ОСОБА_1