ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2610/21 Справа № 191/1148/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченої ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),
потерпілого ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 липня 2021 року у кримінальному провадженні № 0000135 стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченої у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,-
ВСТАНОВИЛА:

Вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 липня 2021 року ОСОБА_7 визнано винуватою у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України та призначено їй покарання у види позбавлення волі стоком на 10 (десять) років.
Вирішено долю речових доказів.
ОСОБА_7 визнано винуватою у тому, що вона 18.02.2021 в період часу з 22 години 00 хвилин до 24 години 00 хвилин, більш точного часу слідством не встановлено, знаходилася на кухні за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , куди зайшов її співмешканець ОСОБА_10 та між ними виникла словесна сварка з побутових причин.
В ході сварки ОСОБА_10 словесно принизив ОСОБА_7 та у неї раптово виник прямий злочинний умисел, спрямований на умисне вбивство останнього.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне вбивство, тобто умисне, протиправне позбавлення життя іншої людини - потерпілого ОСОБА_10 , ОСОБА_7 з верхнього ящика кухонного стола правою рукою схопила кухонний ніж та продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на умисне заподіяння смерті ОСОБА_10 , в цей же день (тобто 18.02.2021) в період часу з 22 години 00 хвилин до 24 години 00 хвилин, більш точного часу слідством не встановлено, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, достовірно знаючи, що потерпілий є особою похилого віку та особою з інвалідністю III групи, усвідомлюючи протиправність своїх дій, бажаючи настання смерті ОСОБА_10 , перебуваючи в кухонній кімнаті, за адресою: АДРЕСА_1 , тримаючи кухонний ніж у правій руці, нанесла потерпілому не менше трьох тичкових колотих ударів ножем в ділянку грудей посередині та лівої бокової поверхні черевної порожнини, від яких настала смерть останнього.
Згідно з висновком експерта № 66 від 12.03.2021 смерть ОСОБА_10 настала ІНФОРМАЦІЯ_1 в період часу з 22 години 00 хвилин до 24 години 00 хвилин від численних колото-різаних, проникаючих до черевної порожнин поранень живота, з ураженнями печінки, шлунку та брижі тонкого кишечнику, з масивною внутрішньою та зовнішньою кровотечею, травматичний перебіг яких призвів до гострої крововтрати і гострого недокрів`я внутрішніх органів, що і з`явилося безпосередньою причиною його смерті.
Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, обвинувачена ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просила про перегляд вироку суду першої інстанції, у звязку з тим, що вона не згодна з вказаним вироком.
Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що судом першої інстанції не було взято до уваги активного сприяння слідству в розкритті злочину, а також стану її сильного душевного хвилювання при скоєнні злочину.
Апелянт зазначає, що не хотіла вбивати ОСОБА_10 , злочин скоїла в межах власної самооборони та випадково, щиро кається у скоєному злочині.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно із ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
За змістом ст. 94 КПК, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону в повній мірі та, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для здійснення сторонами наданих їм прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, судом першої інстанції в повній мірі досліджено докази, які є належними та допустимими, в сукупності доповнюють один одного.
Колегія суддів також вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог ст. 22, ч. 1 ст. 337 КПК щодо змагальності сторін, рівності прав на збирання та подання доказів і судового розгляду в межах висунутого обвинувачення.
Колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги обвинуваченої щодо того, що вона скоїла злочин в межах власної самооборони та випадково, оскільки такі доводи спростовуються поясненнями самої обвинуваченої ОСОБА_7 , які вона надала в суді першої інстанції, відповідно до яких, ввечері того дня між потерпілим та нею виникла сварка, в ході якої ОСОБА_10 почав її бити руками по різним частинам тіла та по обличчю, а потім виштовхав її в холодний коридор, кинув їй подушку з ковдрою та наказав їй там спати. Вона не стерпіла такого відношення, дістала з шухляди столу кухонний ніж, наставила його в бік ОСОБА_10 та попередила, що вб`є його, якщо він не перестане її ображати. Після цього ОСОБА_10 сам зробив рух до неї та наткнувся черевною порожниною на ножа, який вона тримала у руках.
Крім того, колегія суддів враховує досліджений судом першої інстанції висновок експерта №55 від 19.02.2021 року, згідно з яким у ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження обличчя, а саме правої навколоочної ділянки, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, та ймовірно могли бути спричинені 18.02.2021 дією кисті руки людини, стуленою в кулак, або інших предметів з аналогічними властивостями контактуючої частини.
Колегія суддів вважає, що при таких тілесних ушкодженнях межі власної самооборони не є співмірними з такими наслідками, як смерть людини.
Колегія суддів зазначає, що характер та локалізація завданих тілесних ушкоджень потерпілому переконливо свідчать про те, що обвинувачена усвідомлювала можливість настання негативних наслідків від своїх дій, у тому числі й тих, що фактично настали. Тобто умисел обвинуваченої був спрямований саме на протиправне позбавлення життя ОСОБА_10 .
Колегія суддів не приймає також доводи апеляційної скарги обвинуваченої щодо того, що вона була у стані сильного душевного хвилювання, оскільки станом сильного душевного хвилювання вважається стан, який має кримінально-правове значення, оскільки особа значною мірою втрачає здатність усвідомлювати власні діяння та (або) керувати ними, тобто, на думку колегії суддів наявність або відсутність такого стану має бути встановлена судовою психолого-психіатричною експертизою.
Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №41 від 01.04.2021 року, ОСОБА_7 на хронічне психічне захворювання, недоумство, хворобливий стан психіки в період інкримінованого їй діяння не страждала і в теперішній час не страждає. Виявляла раніше і виявляє в теперішній час емоційно нестійкий розлад особистості, у період часу, до якого відноситься інкриміноване їй діяння, могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. За своїм психічним станом може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними.
При цьому, клопотань про призначення саме психолого-психіатричної експертизи для визначення наявності або відсутності такого стану обвинувачена, та її захисник не подавали, про необхідність проведення такої експертизи не зазначали ані в суді першої інстанції, ані в суді апеляційної інстанції.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вина обвинуваченої ОСОБА_7 у скоєнні нею злочину доведена повністю, її дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 115 КК України, а покарання призначено з дотриманням вимог кримінального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 липня 2021 року без змін.
Керуючись ст.ст.407, 409 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 липня 2021 року у кримінальному провадженні № 0000135 стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченої у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України залишити без задоволення.
Вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 липня 2021 року у кримінальному провадженні № 0000135 стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченої у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4