Номер провадження: 11-кп/813/2156/21
Номер справи місцевого суду: 497/1157/2021
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Болградської окружної прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу Болградського районного суду Одеської області від 16.09.2021 року про закриття кримінального провадження №0000266 від 23.06.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.197-1 КК України

установив
Зміст оскарженого судового рішення та обставини, встановлені судом першої інстанції
Ухвалою Болградського районного суду Одеської області від 16.09.2021 року було задоволено клопотання сторони захисту та обвинуваченого ОСОБА_8 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.197-1 КК України на підставі ст.48 КК України у зв`язку зі зміною обстановки та кримінальне провадження №0000266 від 23.06.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.197-1 КК України закрито у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції послався на те, що наявні правові підстави для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності і закриття відносно нього кримінального провадження, оскільки на теперішній час, внаслідок зміни обстановки, вчинене обвинуваченим діяння втратило суспільну небезпечність, а сам обвинувачений перестав бути суспільно-небезпечною особою, не заперечує проти звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку зі зміною обстановки.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.
На вказану ухвалу прокурор Болградської окружної прокуратури ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, та постановити нову, якою матеріали кримінального провадження повернути на новий судовий розгляд.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги посилається на те, що зазначені в оскаржуваній ухвалі висновки суду суперечать змісту поняття «зміна обстановки», оскільки наведені дані про особу обвинуваченого, визнання ним своєї вини, лише характеризують його особу і можуть бути визнані судом при ухваленні обвинувального вироку, як обставини, які відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання.
Прокурор зазначає, що переконливі мотиви на підтвердження обґрунтованості рішення суду про зміну обстановки, внаслідок чого діяння втратило суспільну небезпеку і особа перестала бути суспільно небезпечною, фактично відсутні і в ухвалі не наведені, судом не указано яким саме чином відбулися зміни настільки, що ОСОБА_8 перестав бути суспільно небезпечним і що можливість вчинення ним нового злочину у майбутньому є малоймовірною.
Обвинувачений ОСОБА_8 у судове засідання апеляційного суду не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, про причини неявки не повідомив, клопотань про відкладення справи не заявляв.
Відповідно до ч.4 ст.405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.
Враховуючи вищезазначене, вислухавши думку прокурора, який вважав за можливе розглянути справу за відсутності обвинуваченого, враховуючи його належне повідомлення, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, апеляційний суд дійшов висновку розглядати справу за відсутності обвинуваченого ОСОБА_8 .
Позиції учасників судового розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.
Згідно вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Зазначеним вимогам оскаржувана ухвала суду першої інстанції не відповідає.
Апеляційним судом встановлено, що згідно обвинувального акту, органами досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення за наступних обставин.
Так, ОСОБА_8 у період з кінця грудня 2019 року до теперішнього часу (більш точної дати та часу не встановлено), умисно, у 13 метрах від урізу води, у північно-східній частині озера Ялпуг захопив земельну ділянку державної форми власності, що розташована на території Василівської сільської ради Болградського району Одеської області, в районі 13 кілометру автодороги сполучення «Болград-Ізмаїл», і яка входить до складу прибережної захисної смуги водоохоронної зони, що встановлюється шириною 100 метрів на берегах річок і навколо водойм уздовж урізу води для великих річок, водосховищ до них та озер.
Так, ОСОБА_8 , діючи усупереч вимогам статей 60,61,112,116,118,123-126 Земельного Кодексу України, які регламентують набуття і реалізацію права на землю, за відсутністю відповідного рішення уповноваженого органу місцевого самоврядування та державної реєстрації про передачу йому у власність чи користування земельної ділянки, а також у порушення ст.1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», і у порушення ст.ст. 87-89 Водного кодексу України, відповідно до яких у прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах забороняється: будівництво будь яких споруд (крім гідротехнічних, навігаційного призначення, гідрометричних та лінійних) у тому числі баз відпочинку, дач, гаражів та стоянок автомобілів, а також вказаними статями передбачений правовий порядок користування землями водного фонду, самовільно зайняв земельну ділянку на відстані 13 метрів від урізу води, які є землями Державного лісового фонду в межах ландшафтного заказника місцевого значення «Тополине», земель водного фонду, в межах водоохоронної зони та прибережної захисної смуги в її складі, наступним чином. На зазначеній земельній ділянці він самовільно здійснив будівництво нежитлової, наземної споруди, побутового та промислового призначення, розмірами 4м х 5м, загальною площею 20м2, яку використовував за власними потребами, за відсутності відповідного рішення про передачу вказаної земельної ділянки у власність або передання у користування (оренду), чим порушив вимоги ст.ст.60, 61 Земельного кодексу України щодо обмеження у використанні земельних ділянок прибережних захисних смуг навколо водойм.
За таких обставин, органами досудового розслідування дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ч.4 ст.197-1 КК України за кваліфікуючими ознаками самовільне зайняття земельної ділянки особливо цінних земель.
Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції послався на те, що обвинувачений ОСОБА_8 скоїв кримінальне правопорушення, яке є нетяжким злочином, з моменту вчинення кримінального злочину обвинуваченим не було вчинено будь-якого іншого суспільно-небезпечного діяння, що свідчить про відсутність негативних наслідків від його дій та намірів на продовження скоєння правопорушень, будь якої шкоди його діями власнику земельної ділянки не заподіяно.
З огляду на вказане, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності і закриття відносно нього кримінального провадження, оскільки на теперішній час, внаслідок зміни обстановки, вчинене обвинуваченим діяння втратило суспільну небезпечність, а сам обвинувачений перестав бути суспільно-небезпечною особою, не заперечує проти звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку зі зміною обстановки.
Апеляційний суд не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з таких підстав.
Відповідно до ст.48 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення кримінального правопорушення щиро покаялася, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.
Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» для застосування ст. 48 КК України необхідно встановити, що після вчинення певного злочину обстановка змінилася таким чином, що вчинене діяння вже не є суспільно небезпечним. Особу можна визнати такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнала таких змін, що унеможливлюють вчинення нею нового злочину.
Зміна обстановки внаслідок якої вчинене особою діяння втратило суспільну небезпечність, означає передусім істотну зміну соціально-економічних. політичних або духовних засад життєдіяльності суспільства, яка відбувається незалежно від волі винної особи внаслідок чого втрачається суспільна небезпечність не лише конкретного злочину, а й подібних йому діянь (наприклад, скасування надзвичайного стану, перехід країни від військового часу до мирного).
Зміна обстановки може стосуватись як всієї країни, так і окремих територій, населених пунктів, підприємств, установ, організацій. Стаття 48 КК України може бути застосована, наприклад, у випадках: заподіяння шляхом зловживання службовим становищем істотної шкоди підприємству, яке у подальшому було ліквідоване; викрадення з поля сільськогосподарської продукції, яка згодом, до збирання врожаю, була повністю втрачена внаслідок захворювання рослин або безгосподарності; незаконна порубка лісу на ділянці, яка підлягала розчищенню з метою проведення меліоративних робіт; полювання у забороненому місці, в якому незабаром було офіційно дозволено займатися полюванням.
Під зміною обстановки, внаслідок якої особа, яка вчинила злочин, перестає бути суспільна небезпечною, слід розуміти об`єктивні зміни умов життєдіяльності такої особи, які позитивно і суттєво впливають на неї і свідчать про те, що вона не вчинятиме кримінальне караних діянь у майбутньому. Фактами об`єктивної зміни зовнішньої обстановки, яка оточує винного, можуть визнаватися зокрема: призов на строкову військову службу; зміна постійного місця проживання і розірвання зв`язків з «кримінальним» оточенням; працевлаштування раніше не працюючого; тяжка хвороба або нещасний випадок, внаслідок чого особа стала інвалідом; залучення особи до конфіденційної співпраці з правоохоронними органами; закінчення терміну строкової служби військовослужбовця, який вчинив самовільне залишення частини або місця служби; створення сім`ї з жертвою злочину.
В даному випадку, на переконання апеляційного суду, жодна з обставин, зазначених в оскаржуваній ухвалі не свідчить про те, що особа перестала бути суспільно небезпечною, не відбулось істотної зміни соціально-економічних, політичних або духовних засад життєдіяльності суспільства, яке відбувається незалежно від волі винної особи і внаслідок чого втрачається суспільна небезпечність не лише конкретного злочину, а й подібних йому діянь.
Сам факт того, що обвинувачений ОСОБА_8 , як зазначено у його клопотанні, добровільно усунув порушення вимог ст.60, 61 Земельного кодексу України щодо обмеження у використанні земельних ділянок прибережних захисних смуг навколо водойм, шляхом повернення до первинного стану ділянки місцевості, на якій органами досудового розслідування 23.06.2021 року оглядом було встановлено наявність незаконної споруди не є зміною обстановки, а може бути лише враховано судом як відшкодування завданої шкоди і ніяким чином не унеможливлює вчинення ним нового злочину і не зменшує його суспільну небезпечність.
Зазначене суд першої інстанції не врахував та у порушення вимог ст.48 КПК України, враховуючи відсутність зміни обстановки, внаслідок якої вчинене особою діяння втратило суспільну небезпечність та відсутність зміни обстановки, внаслідок якої особа, яка вчинила злочин, перестає бути суспільно небезпечною, безпідставно пославшись на наявність такої зміни, прийняв рішення та незаконного виніс ухвалу про закриття кримінального провадження на підставі ст.284 КПК України.
Зазначене свідчить про істотне порушення судом вимог кримінального процесуального закону при розгляді клопотання про закриття кримінального провадження, що відповідно до п.3 ч.1 ст. 409 КПК України є безумовною підставою для скасування судового рішення, прийнятого за його результатами.
Відповідно до приписів п.2 ч.1 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок або ухвалу.
Пунктом 4 ч.1 ст.409 КПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Приписами ч.1 ст.412 КПК України, передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є застосування закону, який не підлягає застосуванню.
Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд позбавлений можливості ухвалити остаточне рішення за результатами розгляду даного кримінального провадження, оскільки судом першої інстанції не було здійснено розгляд обвинувального акту по суті.
Враховуючи, що діючим КПК України не врегульовано питання призначення нового розгляду кримінального провадження після скасування судом апеляційної інстанції ухвали про його закриття з підстав істотного порушення судом вимог кримінального процесуального закону, апеляційний суд вважає, що необхідно застосувати дію ст.7, 9 КПК України
Так, ч.6 ст.9 КПК України передбачає, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 КПК України.
Відповідно до положень ст.7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, законність, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, публічність, диспозитивність, гласність і відкритість судового провадження та його розумність строків.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції, яка прийнята з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового провадження у іншому складі суду.
Керуючись 370, 404, 405, 407, 413, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

постановив
Апеляційну скаргу прокурора Болградської окружної прокуратури ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Болградського районного суду Одеської області від 16.09.2021 року про закриття кримінального провадження №0000266 від 23.06.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.197-1 КК України - скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження №0000266 від 23.06.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.197-1 КК України у тому ж суді першої інстанції в іншому складі суду зі стадії підготовчого судового засідання.

Ухвала набирає законної сили з дня її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4