Провадження № 1-кс/369/2566/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.2021 м. Київ

Слідчий суддя Києво-Святошинського районного суду Київської областi ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000069 від 27.09.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000069 від 27.09.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.
Клопотання мотивоване тим, що у провадженні СВ Бучанського РУП ГУ НП в Київській області перебуває кримінальне провадження № 0000069 від 27.09.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, за фактом заволодіння земельною ділянкою, шляхом вчинення шахрайських дій, що завдало значної шкоди потерпілій.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 є власницею земельної ділянки з кадастровим номером :01:021:0023, площею 0,1284 га, з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована в АДРЕСА_1 , яку придбано у ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 14.03.2012, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_7 . Вартість земельної ділянки склала 159 624 грн.
На підставі вказаного договору видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 721933 від 29.11.2012, що зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі № 09574.
Водночас, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:021:0023 зареєстровано за ОСОБА_8 на підставі договору купівлі-продажу від 24.07.2012, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 за № 280.
Вказаний правочин укладено, начебто, між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 .
Водночас, жодних договорів з-приводу даної земельної ділянки не укладалось.
Також, згідно листа приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 від 25.09.2021 № 11/01-16 вбачається, що 24.07.2012 приватним нотаріусом ОСОБА_9 вчинялись нотаріальні дії по посвідченню правочинів за №№ 1142-1150, а договір, копія якого міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, нею не підписувався та не посвідчувався, у зв`язку з чим, останній є підробленим.
Бланк, на якому викладено підроблений документ, згідно з відомостями з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів належить нотаріусу ОСОБА_10 (4371, Херсонська обл., м. Нова Каховка, вул. Першотравнева, 24), був використаний 21.03.2012 за кодом витрачання «3-Інші договори».
Окрім того, статтею 125 Земельного кодексу України визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Прокурор зазначає, що зважаючи, що право власності ОСОБА_5 зареєстроване лише 29.11.2012, вчиняти правочини з розпорядження земельною ділянкою з кадастровим номером :01:021:0023 до 29.11.2012 не представлялось за можливе.
Враховуючи викладене, в діях невстановлених осіб прокурором вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, а саме заволодіння земельною ділянкою, шляхом вчинення шахрайських дій, що завдало значної шкоди потерпілій.
В рамках кримінального провадження ОСОБА_5 визнана потерпілою.
Постановою від 27.09.2021 земельна ділянка визнана речовим доказом у відповідності до ст. 98 КПК України, оскільки остання є об`єктом кримінально протиправних дій та набута кримінально протиправним шляхом.
Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 27.09.2021 земельна ділянка площею 0,1284 га (кадастровий номер :01:021:0023), належить на праві приватної власності ОСОБА_8 .
Прокурор вважає, що наведеними доказами встановлено, що земельна ділянка, яка перебуває у власності третіх осіб, набута в результаті вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, тому з метою запобігання можливості відчуження земельної ділянки, попередження здійснення продажу земельної ділянки на користь третіх осіб, що можуть бути визнаними добросовісними набувачами, та з метою збереження речових доказів прокурор просить накласти арешт на майно.
У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив задовольнити його у повному обсязі.

Крім того, заявив клопотання про розгляд справи за відсутності власника майна ОСОБА_8 , оскільки саме вказана особа є стороною підробленого правочину та за ним набула прав на земельну ділянку, яку прокурор просить арештувати, а тому, з метою запобігання відчуження означеного нерухомого майна, прокурор клопоче про розгляд справи без виклику ОСОБА_8 .

Слідчий суддя, з урахуванням доводів прокурора, ухвалив проводити розгляд справи без повідомлення власника майна, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Заслухавши пояснення прокурора, дослідивши клопотання та надані до нього матеріали, слідчий суддя вважає, що заявлене клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Положеннями ст. 131 КПК України встановлено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема і арешту майна, можливе за таких умов: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації в юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що на виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України прокурор довів необхідність накладення арешту на земельну ділянку, з метою збереження речових доказів.

На підставі викладеного, керуючись ст. 170, 172, 173, 175 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000069 від 27.09.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України задовольнити.

Накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :01:021:0023 (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 224; площею 0,1284 га; номер запису про право власності / довірчої власності: 43971160), яка належить на праві приватної власності ОСОБА_8 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя ОСОБА_1