Справа № 755/8939/21
№ 1-кп/755/1142/21
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" жовтня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001060 від 05.04.2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, із середньою освітою, зі слів працюючого транспортувальником, перебуваючого у цивільному шлюбі, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, зокрема востаннє: 18 квітня 2019 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 2 років 8 місяців позбавлення волі, звільнений по відбуттю покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

законного представника

потерпілої ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , 04.04.2021 року, приблизно о 19 годині 30 хвилин, проходячи біля зеленої зони, що знаходиться навпроти ТЦ «КОМОД», що по вул. Митрополита Андрія Шептицького, 4-А, у м. Києві, помітив раніше незнайому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка, утримуючи в руках належний їй мобільний телефон «Iphone8+ 64 GB Spacegrey», фотографувалась та знімала відео. Пройшовши повз ОСОБА_8 , у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на відкрите, повторне викрадення чужого майна, а саме мобільного телефону марки «Iphone8+ 64 GB Spacegrey», який він помітив у руках потерпілої ОСОБА_8 . Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне, відкрите викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, ОСОБА_4 підбіг із-за спини до потерпілої ОСОБА_8 , при цьому, перебуваючи за спиною у останньої, ОСОБА_4 обхопив потерпілу обома руками в області грудної клітини та висловив словесну погрозу застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, після чого, висловив вимогу не чинити йому опір. Вказана погроза була сприйнята потерпілою ОСОБА_8 , як реальна, та остання не стала чинити будь-якого опору. У подальшому, ОСОБА_4 схопив мобільний телефон та шляхом ривка, повторно, відкрито викрав її особисте майно, а саме - мобільний телефон марки «Iphone8+ 64 GB Spacegrey», вартістю 14000 гривень. Після чого, ОСОБА_4 з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілій матеріального збитку на загальну суму 14000 гривень.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе за ч. 2 ст. 186 КК України визнав у повному обсязі та показав, що дійсно, 04.04.2021 року, приблизно о 19 годині 30 хвилин, він знаходився за адресою: м. Київ, вул. Шептицького, 4-А, де побачив потерпілу ОСОБА_8 , в якої вирішив викрасти мобільний телефон за обставин, викладених у обвинувальному акті. Зокрема, показав, що суть обвинувачення йому зрозуміле, винним себе визнає повністю та всі обставини, викладені в обвинувальному акті, а саме: дата, час, спосіб та місце скоєння ним кримінального правопорушення, відповідають дійсності. У скоєному щиро каявся, розуміє, що його дії були незаконними, умисними, відкритими, цивільний позов визнав у повному обсязі.

Покази ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин кримінального провадження, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, а саме: протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 05.04.2021 року; протоколу огляду місця події від 05.04.2021 року; протоколу перегляду відеозапису від 07.05.2021 року; постанови про визнання речовим доказом від 12.05.2021 року та матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 .

Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Зокрема, згідно зі ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Наведені вище докази, в їх сукупності, суд визнає належними та допустимими у розумінні діючого кримінального процесуального законодавства.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю підтверджується його показаннями, щирим каяттям у скоєному та дослідженими письмовими документами.

Аналізуючи наведене, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у тому, що він своїми умисними діями вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, поєднаний з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, тому знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 186 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинений злочин.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, конкретні обставини кримінального провадження, його ставлення до скоєного (щиро каявся, вину та цивільний позов визнав у повному обсязі), особу обвинуваченого, а саме: на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше судимий.

Згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає пом`якшуючою обставиною щире каяття обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненому.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, судом може бути визнано рецидив злочинів (ст. ст. 309, 198 КК України), однак, органом досудового розслідування та державним обвинуваченням йому цього висунуто не було, від цього він не захищався, тому суд не виходить за межі висунутого обвинувачення.

Так, з урахуванням обставин кримінального провадження, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення ОСОБА_4 , його особи - раніше судимий, у т.ч. й за вчинення злочинів проти власності, суд вважає, що його перевиховання і виправлення неможливо без ізоляції від суспільства і не знаходить підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України, однак, поряд з цим, враховуючи його ставлення до скоєного - вину та цивільний позов визнав повністю, щиро каявся у скоєному, наявності пом`якшуючої обставини, враховуючи думку законного представника потерпілої, суд дійшов висновку про призначення останньому міри покарання у виді позбавлення волі, у мінімальному розмірі санкції, передбаченої ч. 2 ст. 186 КК України.

Цивільний позов ОСОБА_6 у частині як матеріальної, так і моральної шкоди у розмірі 24 тис. грн. задовольнити, оскільки визнаний обвинуваченим у повному обсязі.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені не понесені.

Речові докази у кримінальному проваджені вирішено, відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим за ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою залишити без зміни до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 27 травня 2021 року, тобто з моменту його фактичного затримання.

Цивільний позов ОСОБА_6 задовольнити. Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 суму матеріальної шкоди у розмірі 14 000 гривень та моральної шкоди у розмірі 10 000 гривень, а всього на загальну суму у розмірі 24 000 гривень.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: СD-R диск без серійного номеру марки «Videx» з написом «04.04 ТОВ ГАМІ ЛТД», СD-R 52Х, 700 mb, 80 min, що приєднані до матеріалів кримінального провадження залишити у матеріалах.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику, законному представнику потерпілої та прокурору.

Суддя