Справа № 182/6348/21
Провадження № 1-кп/0182/1070/2021
У Х В А Л А
Іменем України
13.10.2021 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції в м. Нікополі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000471 від 21 червня 2021 року стосовно ОСОБА_3 , за правовою кваліфікацією за ч.3 ст.286 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
представника
потерпілої ОСОБА_5 ,
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
В С Т А Н О В И В:

В провадження судді Нікопольського міськрайонного суду від прокурора Центральної окружної прокуратури м. Дніпра надійшло кримінальне провадження за №0000471 від 21 червня 2021 року стосовно ОСОБА_3 за правовою кваліфікацією ч.3 ст.286 КК України. Стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 11.35 год. 17 жовтня 2021 року. Під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23.06.2018 р. накладено арешт на автомобіль «Mercedes Benz Sprinter CDI» д.н.з. НОМЕР_1 та автомобіль «ВАЗ 211140» НОМЕР_2 .

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 на час судового розгляду справи, але не більше шістдесяти днів, оскільки продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України. На думку прокурора існує ризик переховування обвинуваченого від суду, оскільки у разі доведеності його провини, йому може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, що в подальшому може спонукати його до переховування від суду. До того ж, обвинувачений може впливати на свідків та потерпілих, які на теперішній час не допитані в судовому засіданні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, аналогічне тому у якому обвинувачується, оскільки раніше притягався до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху. Заперечував проти клопотання сторони захисту щодо зміни запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт, посилаючись на значний резонанс вчиненого правопорушення.

Потерпілі ОСОБА_11 , ОСОБА_12 і її представник - адвокат ОСОБА_13 в судове засідання не з`явилися, але ними надано заяви про розгляд кримінального провадження за їх відсутності. При цьому претензій до обвинуваченого жоден з них немає, оскільки шкода відшкодована і просить суд не призначати суворе покарання.

Потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та її представник - адвокат ОСОБА_5 заперечували проти клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою, посилаючись на те, що воно необґрунтоване, оскільки будь-який тиск або вплив з боку обвинуваченого на потерпілих і свідків, а також експертів у кримінальному провадженні навіть неможливий, ризик переховування є недоведеним, а інші ризики взагалі відсутні. Претензій до обвинуваченого жоден потерпілий немає, тому просили суду задовольнити клопотання захисників в інтересах обвинуваченого і зміни стосовно нього запобіжного захід на більш м`який, такий як домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисники заперечували проти клопотання щодо продовження строку тримання під вартою та заявили клопотання про зміну запобіжного заходу на більш м`який у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем реєстрації та постійного проживання обвинуваченого, де живуть його батьки та цивільна дружина, яка вагітна. При цьому захисники посилалися на те,

обвинувачений не залишив місце події, був тверезим, сприяв органам досудового розслідування під час слідства, добровільно відшкодував шкоду потерпілим і останні до нього претензій не мають. Речові докази по справі вилучені під час досудового слідства, а тому спотворити їх уже неможливо, впливати на потерпілих та свідків він також не має наміру, оскільки визнає свою провину.
Суд, заслухавши доводи прокурора, сторін кримінального провадження, дослідивши наявні матеріали провадження, вважає, за можливе задовольнити клопотання обвинуваченого та його захисників щодо зміни запобіжного заходу на більш м`який, виходячи з наступного.
Так, в судовому засіданні, не встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, зокрема можливість переховування обвинуваченого від суду, можливість вчинити ним інше кримінальне правопорушення, оскільки він вперше притягається до кримінальної відповідальності за вчинення злочину з необережності, внаслідок грубого порушення ПДР України. Маловірогідним є і ризик впливу на потерпілих у кримінальному провадженні, які також просили змінити запобіжний захід стосовно обвинуваченого, посилаючись, що померлих не повернути до життя, а вони не мають претензій до обвинуваченого. До того ж, прокурором не наведено переконливих аргументів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Пунктом 3 ст. 5 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, практикою Європейського суду з прав людини, визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути виправданий очікуваним покаранням у вигляді позбавлення волі. В рішенні Європейського суду від 12.01.2012 року у справі Тодоров проти України, зазначено, що для тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачувань не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою.

Слід звернути увагу на позицію Європейського Суду з прав людини, оскільки згідно ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України зазначені рішення є частиною національного законодавства, щодо підходу до розгляду доцільності продовження строків тримання особи під вартою як протягом досудового слідства, так і судового розгляду, яка ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно, наступне рішення про продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз як підстави подальшого втручання в право особи на свободу (справа Руденко проти України).

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Вирішуючи питання щодо зміни запобіжного заходу на більш м`який, суд бере до уваги епідеміологічну ситуацію в країні, неможливість своєчасної доставки обвинуваченого в судове засідання, відсутність достатніх обґрунтованих ризиків для обрання найсуворішого запобіжного заходу, а також ту обставину, що обвинувачений має постійне місце проживання за яким зареєстрований і проживає разом з батьками, які є власниками житла і цивільною дружиною, яка вагітна, про що надано медичну довідку, тобто має міцні родинні зв`язки і є соціально адаптованою особою. За таких обставин, враховуючи відомості про особу обвинуваченого, який вперше притягається до кримінальної відповідальності, тяжкість вчиненого ним з необережності злочину, його наслідки, думку потерпілих і їх представників, вважаю, що можливо обрання більш м`якого запобіжного заходу стосовно обвинуваченого у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Щодо можливого ризику переховування від суду, то формально він існує, оскільки ОСОБА_3 , усвідомлює, що йому може бути призначене покарання у вигляді позбавлення волі, але цей ризик на думку суду є мінімальним. Оскільки, в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, зазначено, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії).

На думку суду, інший, більш м`який запобіжний захід, у вигляді домашнього арешту за місцем постійного проживання і реєстрації обвинуваченого, зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку і запобігти вчиненню ним нових злочинів. До того ж, з метою забезпечення права сторін провадження на своєчасний повний і справедливий судовий розгляд кримінального провадження, для пришвидшення судового розгляду і забезпечення безпосередньої участі обвинуваченого у судовому засіданні, можливо змінити стосовно нього запобіжний захід, оскільки подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_3 , під вартою ускладнює розгляд кримінального провадження по суті у розумні строки. Суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України. Керуючись ч.3 ст. 315 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисників задовольнити, яке підтривали потерпілі ОСОБА_8 і ОСОБА_10 та її представник.
Змінити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:
1. Цілодобово не відлучатися з постійного місця проживання, що знаходиться для обвинуваченого за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу суду.
2. З`являтися за першою вимогою на виклики до суду.
3. Повідомляти прокурора, суд про зміну місця фактичного проживання, роботи.
4. Здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд і в`їзд в Україну.
Визначені обов`язки, покладаються на обвинуваченого на строк судового розгляду, але не більше двох місяців, тобто до 13 грудня 2021 року.
Обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнити з під варти.
Копію ухвали направити негайно начальнику ДУВП 4 для виконання і для вручення її копії обвинуваченому.

Копію ухвали направити до Нікопольського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області для виконання та прокурору для здійснення контролю.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1