КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А
Іменем України

22 грудня 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження № 0003046 за апеляційними скаргами Першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_5 та захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 05 лютого 2021 року, щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а :

Згідно з вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 05 лютого 2021 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України та засуджено до покарання:
- за ч. 1 ст. 309 КК України у виді одного року обмеження волі;
- за ч. 1 ст. 307 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі;
- за ч. 2 ст. 307 КК України, із застосуванням ст. 69 цього Кодексу, у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі без конфіскації майна.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю вчинених кримінальних правопорушень, суд визначив ОСОБА_6 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі без конфіскації майна.
Крім цього, судом вирішені питання щодо речових доказів та відшкодування процесуальних витрат.

Як встановлено вироком суду, 12 червня 2020 року приблизно о 22 годині 00 хвилин, ОСОБА_6 , проходив поблизу супермаркету «Сільпо», що розташований за адресою: м. Київ, вул. Райдужна, 8. В цей же час, ОСОБА_6 побачив дикоростучі дорослі рослини коноплі, які дійшли стану зрілості. Будучи особою, що вживає особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, спрямований на незаконне придбання, виготовлення та зберігання особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу, для власного вживання без мети збуту.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне придбання, виготовлення та зберігання особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу, для власного вживання без мети збуту, ОСОБА_6 нарвав листя рослини коноплі, а саме відділив їх від стеблової частини, та помістив до поліетиленового пакету, який тримав при собі. Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_6 переніс поліетиленовий пакет, в якому знаходились листя рослини коноплі, до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де розклав листя коноплі для просушування. В подальшому, зірване та просушене листя рослин коноплі, ОСОБА_6 грубо подрібнив руками, тим самим вчинив незаконне виготовлення особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу. В подальшому, виготовлений таким чином особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, ОСОБА_6 помістив до поліетиленового пакету, який в свою чергу поклав на полицю в коридорі, де продовжив зберігати для власного вживання без мети збуту.
13.07.2020 року в період часу з 16 години 07 хвилин до 19 години 08 хвилин по місцю проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , працівниками поліції на підставі ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 07.07.2020 року було проведено обшук в ході якого на полиці в коридорі було виявлено та вилучено поліетиленовий пакет в якому знаходився особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс, масою 8,45 г, який ОСОБА_6 незаконно придбав, виготовив та зберігав для власного вживання без мети збуту.
Загальна маса канабісу, в перерахунку на висушену речовину становить 8,45 г.
Крім того, ОСОБА_6 , в невстановлений досудовим розслідуванням час, отримав від невстановленої досудовим розслідуванням особи, матеріали відносно якої виділено в окреме кримінальне провадження, тим самим незаконно придбав, невстановлену кількість психотропної речовини амфетамін, з метою подальшого незаконного збуту.
В подальшому, ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконний збут, психотропної речовини амфетамін, вирішив незаконно збути частину отриманої від невстановленої досудовим розслідуванням особи, матеріали відносно якої виділено в окреме кримінальне провадження, психотропної речовини амфетамін.
Так, 21 січня 2020 року в період часу з 17 години 40 хвилин до 18 години 00 хвилин, у приміщенні службового кабінету № 312, Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві за адресою: м. Київ, вул. Червоноткацька, 2, згідно постанови про оперативну закупку психотропної речовини амфетамін, працівниками поліції, у присутності двох понятих, ОСОБА_9 , було вручено грошові кошти в сумі 400 гривень, для проведення оперативної закупівлі психотропної речовини амфетамін у гр. ОСОБА_6 , крім того, ОСОБА_9 , була вручена жіноча сумка, обладнана аудіо- відео пристроєм для фіксації події.
Після цього, ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний намір, направлений на незаконний збут психотропної речовини амфетамін, діючи за попередньою домовленістю з ОСОБА_10 , перебував за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , де чекав на ОСОБА_9 .
Після цього, 21 січня 2020 приблизно о 19 годині 04 хвилин, ОСОБА_9 разом із працівниками поліції на службовому автомобілі прослідували за адресою, яку повідомив ОСОБА_6 , а саме за адресою: АДРЕСА_2 .
Після цього, 21 січня 2020 року о 19 годині 21 хвилин, ОСОБА_6 реалізуючи свій злочинний намір, направлений на незаконний збут психотропної речовини амфетамін, діючи за попередньою домовленістю з ОСОБА_9 , знаходився за адресою: м. Київ, вул. Райдужна, 3-Б.
В подальшому, перебуваючи за вищевказаною адресою, а саме на сходовій клітці підїзду № НОМЕР_1 , будинку АДРЕСА_2 , при зустрічі, ОСОБА_9 передала ОСОБА_6 грошові кошти у сумі 400 гривень, які їй були видані для проведення оперативної закупки, в свою чергу ОСОБА_6 взяв грошові кошти в сумі 400 гривень та передав ОСОБА_9 , два поліетиленові пакети, всередині яких знаходилась порошкоподібна речовина білого кольору, що містить у своєму складі психотропну речовину амфетамін, масою 0,252 г, тим самим вчинив незаконний збут психотропної речовини амфетамін.
В подальшому, 21 січня 2020 року в період часу з 19 години 30 хвилин по 19 годину 45 хвилин, за адресою: м. Київ, вул. Райдужна, 3-Б, під час огляду місця події у ОСОБА_9 із правої руки було вилучено два поліетиленові пакети, всередині яких знаходилась порошкоподібна речовина білого кольору, що містить у своєму складі психотропну речовину амфетамін, масою 0,252 г, яку остання придбала у ОСОБА_6 при проведенні оперативної закупки.
Крім того, ОСОБА_6 , в невстановлений досудовим розслідуванням час повторно отримав від невстановленої досудовим розслідуванням особи, матеріали відносно якої виділено в окреме кримінальне провадження, тим самим повторно незаконно придбав, невстановлену кількість психотропної речовини амфетамін, з метою подальшого збуту.
В подальшому, ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконний збут, психотропної речовини амфетамін, вирішив повторно незаконно збути частину отриманого від невстановленої досудовим розслідуванням особи, матеріали відносно якої виділено в окреме кримінальне провадження, психотропної речовини амфетамін.
Так, 13 липня 2020 року в період часу з 10 години 50 хвилин до 11 години 10 хвилин, у приміщенні службового кабінету № 312, Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві за адресою: м. Київ, вул. Червоноткацька, 2, згідно постанови про оперативну закупку психотропної речовини амфетамін, працівниками поліції, у присутності двох понятих, ОСОБА_9 , було вручено грошові кошти в сумі 400 гривень, для проведення оперативної закупівлі психотропної речовини амфетамін у гр. ОСОБА_6 , крім того, ОСОБА_9 , була вручена жіноча сумка, обладнана аудіо-відео пристроєм для фіксації події.

Після цього, ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний намір, направлений на незаконний збут психотропної речовини амфетамін, діючи за попередньою домовленістю з ОСОБА_10 , перебував за адресою: м. Київ, вул. Вершигори, 3-б, де чекав на ОСОБА_9 .
Після цього, 13 липня 2020 приблизно о 12 годині 40 хвилин, ОСОБА_9 разом із працівниками поліції на службовому автомобілі прослідували за адресою, яку повідомив ОСОБА_6 , та в подальшому за адресою: м. Київ, вул. Вершигори, 3-б, при зустрічі, ОСОБА_9 передала ОСОБА_6 грошові кошти у сумі 400 гривень, які їй були видані для проведення оперативної закупки, в свою чергу, ОСОБА_6 взяв грошові кошти в сумі 400 гривень та передав ОСОБА_9 два поліетиленові пакети, всередині яких знаходилась порошкоподібна речовина білого кольору, що містить у своєму складі психотропної речовини амфетамін, тим самим повторно вчинив незаконний збут психотропної речовини амфетамін, масою 0,285 г.
В подальшому, 13 липня 2020 року в період часу з 13 години 25 хвилин по 13 годину 45 хвилин, за адресою: м. Київ, пр-т Шухевича, 2-В, під час огляду місця події у ОСОБА_9 із правої руки було вилучено два поліетиленові пакети, всередині яких знаходилась порошкоподібна речовина білого кольору, що містить у своєму складі психотропної речовини амфетамін, масою 0,285 г. яку остання придбала у ОСОБА_6 при проведенні оперативної закупки.
Крім того, ОСОБА_6 , в невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 14 години 30 хвилин 13.07.2020 отримав від невстановленої досудовим розслідуванням особи (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), тим самим повторно незаконно придбав, психотропну речовину амфетамін, масою 1,913 г, та почав його повторно незаконно зберігати при собі з метою подальшого збуту.
В подальшому, 13.07.2020, в період часу з 14 години 56 хвилин до 15 години 08 хвилин, за адресою: м. Київ, вул. Райдужна, 3-б, працівниками поліції був затриманий ОСОБА_6 , у якого під час особистого обшуку, у лівій кишені куртки було виявлено чохол чорного кольору, всередині якої дванадцять поліетиленових пакетів, всередині яких знаходиться порошкоподібна речовина, що містить у своєму складі психотропну речовину амфетамін, масою 1,913 г, яку ОСОБА_6 , повторно, незаконно придбав та зберігав з метою подальшого збуту у великих розмірах.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Перший заступник керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, згідно якої не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, просить вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 05 лютого 2021 року стосовно ОСОБА_6 , скасувати в частині призначеного покарання, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 призначити покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 1 року обмеження волі; за ч. 1 ст. 307 КК України у виді 4 років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 307 КК України у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років з конфіскацією майна. У решті вирок суду залишити без змін.
В обґрунтування апеляційних вимог прокурор вказує на те, що неправильне застосування кримінального закону полягає в застосуванні ст. 69 КК України, яка не підлягала застосуванню. Призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом можливе лише у випадку наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Зокрема, як зазначає апелянт, при призначенні покарання ОСОБА_6 , суд першої інстанції, враховуючи обставини та тяжкість вчиненого злочину, особу обвинуваченого, прийшов до висновку про можливість призначення останньому основного покарання, нижчого від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 2 ст. 307 КК України.
Разом з тим, апелянт вважає, що в ході судового розгляду таких обставин встановлено не було, оскільки щире каяття, на яке послався суд, насправді є позицією захисту, яку обвинувачений вільно обрав під тягарем зібраних доказів, прагнучи уникнути справедливого покарання. В даному конкретному випадку визнання вини обвинуваченим є обраний ним спосіб захисту в сподіванні на призначення більш м`якого покарання за вчинення, зокрема, й тяжкого злочину, натомість матеріалами кримінального провадження жодним чином не підтверджується наявність щирого каяття у вчинених діяннях.

Крім того, як звертає увагу апелянт, всупереч вимогам закону, суд першої інстанції, незаконно призначаючи покарання обвинуваченому із застосуванням положень ст. 69 КК України, не навів жодних переконливих доводів щодо можливості призначення ОСОБА_6 покарання без додаткового покарання у виді конфіскації майна, адже в матеріалах кримінального провадження такі відомості відсутні. На думку, апелянта, посилання суду на наявність неповнолітніх дітей на утриманні обвинуваченого не виправдовує помилкового застосування ст. 69 КК України, оскільки особі, яка вчинила злочин повинно бути призначене покарання, достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

На думку апелянта, внаслідок неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, ОСОБА_6 призначено явно несправедливе та невиправдано м`яке покарання із помилковим застосуванням ст. 69 КК України, що не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 також подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 05 лютого 2021 року стосовно ОСОБА_6 , в частині призначеного покарання, застосувавши до нього покарання не пов`язане з реальним позбавленням волі.

В обґрунтування вимог своєї апеляційної скарги захисник обвинуваченого посилається на те, що оскаржуваний вирок суду підлягає зміні, у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, оскільки зважаючи на наявність обставин, які пом`якшують покарання, є усі підстави застосувати до ОСОБА_6 положення ст. 75 КК України, при призначенні покарання.

На думку сторони захисту, призначене ОСОБА_6 покарання у виді чотирьох років і шести місяців позбавлення волі не відповідає особі засудженого та меті покарання, визначеної законом. Зокрема, апелянт, посилаючись на положення ст. 50 КК України, вважає, що враховуючи щире каяття, повне визнання ОСОБА_6 своєї вини у вчиненому та активне сприяння у розкритті злочину, ізоляція його від суспільства не призведе до мети покарання визначеної у вказаній статті.

Крім того, сторона захисту вважає, що ОСОБА_6 зрозумів усі негативні наслідки вчиненого ним злочину, а також є інші обставини, які також суттєво зменшують його соціальну небезпеку, а саме до кримінальної відповідальності притягується вперше, наявність позитивної характеристики за місцем проживання та роботи, наявність на утриманні трьох неповнолітніх дітей та ведення цілком законного способу життя після затримання.

На думку апелянта, усі перераховані обставини у сукупності свідчать про можливе застосування до обвинуваченого положень ст. 75 КК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу останнього та заперечували проти апеляційної скарги прокурора; пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу Першого заступника керівника Київської міської прокуратурита заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого; провівши судові дебати; вислухавши останнє слово обвинуваченого; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що жодна з апеляційних скарг не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_6 у незаконному придбанні, виготовленні та зберіганні наркотичного засобу канабісу без мети збуту, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України; у незаконному придбанні з метою збуту та незаконному збуті психотропної речовини амфетаміну по епізоду 21.01.2020 року, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, а також у повторному незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та незаконному збуті психотропних речовин амфетаміну, у великих розмірах по епізоду 13.07.2020 року, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог ст. 94 КПК України.

Оскільки в апеляційних скаргах захисника обвинуваченого та Першого заступника керівника Київської міської прокуратурине оспорюються фактичні обставини вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень та їх правова кваліфікація, а також доведеність його вини у вчиненні цих кримінальних правопорушень, колегія суддів не вбачає будь-яких підстав для перегляду судового рішення поза межами поданих сторонами апеляційних скарг, тим більше, що вирок суду першої інстанції в цій частині є законним та обґрунтованим, а дії ОСОБА_6 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 309 та ч.ч. 1, 2 ст. 307 КК України, а тому переглядає оскаржуваний вирок лише в частині призначеного обвинуваченому покарання.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 міру покарання, суд першої інстанції, як прямо зазначено у вироку, виходячи із вимог, передбачених ст. ст. 50, 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що помякшують і обтяжують покарання.

При цьому, суд зважив на те, що злочини, передбачені ч.ч. 1, 2 ст. 307 КК України, відносяться до категорії тяжких, а кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України, є кримінальним проступком.

Також суд врахував дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , а саме те, що останній одружений, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, зокрема сина 2006 року народження та двох доньок, відповідно 2012 та 2017 року народження.

Обставинами, що відповідно до вимог 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнав його щире каяття та наявність на утриманні трьох неповнолітніх дітей. Обставин, які, згідно вимог ст. 67 КК України, обтяжують покарання судом не встановлено.

Приймаючи до уваги вищенаведене, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що хоча вчинені обвинуваченим злочини, передбачені ст. 307 КК України відносяться до категорії тяжких, проте сукупність обставин, що пом`якшують покарання є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого, з огляду на особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має виключно позитивні характеристики з місця проживання, відсутність обставин, що обтяжують покарання та відношення обвинуваченого до вчиненого, дозволяє застосувати до ОСОБА_6 положень ст. 69 КК України та призначити йому покарання за ч. 2 ст. 307 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкцією вказаної вище частини статті 307 цього Кодексу, оскільки саме таким покаранням, на думку суду, буде досягнуто мети покарання.
При цьому, суд першої інстанції не знайшов підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 ст. 75 КК України, оскільки ті самі обставини, що пом`якшують покарання, вже були враховані при застосуванні до нього положень ст. 69 цього Кодексу.

Наведені у вироку мотиви призначеного ОСОБА_6 покарання, в тому числі щодо застосування до нього положень ст. 69 КК України, колегія суддів знаходить обґрунтованими та такими, що не суперечать вимогам норм матеріального права, що регулюють призначення кримінального покарання.

Зокрема, як передбачено вимогами ч. 3 ст. 65 КК України, підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж це передбачено відповідною статтею Особливою частини цього Кодексу за вчинене кримінальне правопорушення, визначаються ст. 69 цього Кодексу.

Як прямо передбачено ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Враховуючи наведені вище вимоги закону, а також встановлені та зазначені у вироку дані, які свідчать про наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного, а також відсутності заборон, передбачених законом, суд, на думку колегії суддів, мав достатньо підстав для призначення обвинуваченому основного покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 2 ст. 307 КК України, а тому, незважаючи на доводи апеляційної скарги Першого заступника керівника Київської міської прокуратури, суд апеляційної інстанції не вбачає законних підстав для скасування оскаржуваного судового рішення та ухвалення нового вироку, через неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність та необхідність застосування до обвинуваченого більш суворого покарання.

При цьому, колегія суддів вважає безпідставними доводи, наведені в апеляційній скарзі прокурора про те, що під час судового розгляду не було встановлено підстав для застосування ст. 69 КК України, а саме наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з огляду на те, що визнання вини обвинуваченим є обраним ним способом захисту в сподіванні на призначення більш м`якого покарання за вчинення тяжкого злочину, а матеріалами кримінального провадження не підтверджується наявність щирого каяття у вчинених діяннях, оскільки зазначені доводи не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження та встановлених судом обставинах, у тому числі, що характеризують особу обвинуваченого та його ставлення до вчинених кримінальних правопорушень.

Більш того, така пом`якшуюча покарання обставина, як щире каяття була зазначена в обвинувальному акті щодо ОСОБА_6 , який було направлено до суду, а тому твердження прокурора про те, що ця обставина не підтверджується матеріалами кримінального провадження є не тільки безпідставним, а й таким, що не відповідає дійсності.

Посилання прокурора в апеляційній скарзі на те, що наявність трьох неповнолітніх утриманців жодним чином не завадила спробі непрацюючого обвинуваченого збагатитися за рахунок збуту психотропних речовин, також не дозволяє зробити висновок про відсутність підстав для визнання вказаної обставини, як такої, що пом`якшує покарання та істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого злочин, оскільки цю обставину треба сприймати не окремо, а в сукупності з іншими обставинами, які дозволили суду зробити висновок про можливість призначення ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 307 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції вказаної норми.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 про наявність достатніх підстав для звільнення його підзахисного від відбування покарання з випробуванням на підставі вимог ст. 75 КК України, то вони також не можуть бути визнані обґрунтованими та служити законними підставами для зміни вироку щодо ОСОБА_6 , враховуючи наступне.

Так, відповідно до вимог, передбачених ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків, які прямо зазначені у цій нормі, при призначенні покарання у виді зокрема позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Зміст вказаної норми дозволяє зробити висновок про те, що якщо суд, за наявності певних обставин, а саме при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може, а не зобов`язаний прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Враховуючи вищенаведене, зважаючи на тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за їх сукупністю, в тому числі із застосуванням ст. 69 КК України, до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки і шість місяців без конфіскації майна, колегія суддів, незважаючи на доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого, не вбачає достатніх підстав для висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, оскільки в результаті звільнення останнього від відбування покарання з випробуванням, не буде досягнуто його мети, передбаченої ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Приймаючи до уваги вищенаведене, колегія суддів не вбачає будь-яких законних підстав для задоволення поданих апеляційних скарг, оскільки вважає вирок суду щодо ОСОБА_6 , у тому числі в частині призначеного йому покарання, законним та обґрунтованим.

За таких обставин, за наслідками розгляду апеляційних скарг Першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_5 та захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , суд апеляційної інстанції вважає за необхідне ухвалити рішення, яким зазначені апеляційні скарги залишити без задоволення, а вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 05 лютого 2021 року, ухвалений щодо ОСОБА_6 , без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційні скарги Першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_5 та захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 05 лютого 2021 року, ухвалений щодо ОСОБА_6 , без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: _____________ _____________ _____________
( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Номер справи : 755/16284/20

Номер провадження : 11-кп/824/2255/2021
Категорія: ч. ч. 1, 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309КК України
Головуючий у 1-й інстанції суддя ОСОБА_11
Доповідач - суддя ОСОБА_1