Справа № 135/711/21
Провадження № 1-кп/206/229/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.12.2021 Самарський районний суд
міста Дніпропетровська
у складі:
головуючий суддя ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря с/з ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12
захисників: ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20
представника потерпілого: ОСОБА_21
перекладача: ОСОБА_22
розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро клопотання прокурора Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_23 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_6 та клопотання захисника ОСОБА_17 , який діє в інтересах ОСОБА_6 про зменшення розміру застави у кримінальному провадженні № 0003337, відомості про яке внесено в ЄРДР 04.07.2014 за обвинуваченням: ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255 ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255 ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_9 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255 ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_10 , у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255 ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_8 , у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255 ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_7 , у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255 ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 190 КК України, ОСОБА_11 , у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255 ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 190 КК України, ОСОБА_12 , у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_5 , у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
В провадження Самарського районного суду м. Дніпропетровська надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0003337, відомості про яке внесені до ЄРДР 04.07.2014.

Ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 19.07.2021 продовжено строк тримання ОСОБА_6 під вартою на 60 днів, тобто до 16 вересня 2021 року включно.

10.09.2021 ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська продовжено строк тримання ОСОБА_6 під вартою на 60 днів, тобто до 08 листопада 2021 року включно.

05.11.2021 ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська продовжено строк тримання ОСОБА_6 під вартою на 60 днів, тобто до 31 грудня 2021 року включно та зменшено раніше визначений розмір застави з 666120 грн. на 600000 грн.

Прокурором Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_23 подано клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_6 .

Відповідно до поданого прокурором клопотання зазначено, що наявність обґрунтованого обвинувачення у вчинені ОСОБА_6 інкримінованих кримінальних правопорушень повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, які будуть дослідженні в ході судового розгляду вказаного кримінального провадження. Підставами для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченій є те, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачують у скоєнні умисних особливо тяжких злочинів, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років, ОСОБА_6 усвідомлюючи міру покарання у випадку визнання її винною у вчинені злочинів в яких вона обвинувачується, буде переховуватись від суду, зможе незаконно впливати на інших обвинувачених, потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інші кримінальні правопорушення, а застосування менш суворих запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання вищезазначеним ризикам та забезпечення її належної поведінки. На даний час відсутні відомості, які б вказували на неможливість утримування ОСОБА_6 під вартою. Тому прокурор просив продовжити строк тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_6 на 60 днів.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала клопотання та просила його задовольнити.

Захисник ОСОБА_17 , який діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 , не погоджуючись з клопотанням прокурора подав до суду заперечення щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 в яких зазначив, що ризики, на які посилається у клопотання прокурор нічим не підтвердженні. Жодного доводу прокурор не навів та не довів перед судом, чому до ОСОБА_6 не можуть бути застосовані інші, не пов`язані із триманням під вартою запобіжні заходи. Доводи сторони захисту проти продовження запобіжного заходу тримання під вартою щодо ОСОБА_6 захисник мотивую тим, що: весь час перебування в установі виконання покарань ОСОБА_6 тяжко хворіє. Усі необхідні документи суду з цього приводу надані. В теперішній час підзахисній необхідна термінова операція, яка зменшить загрози життю; ОСОБА_6 не отримує належну медичну допомогу в ув`язненні і тому кожен новий день приносить фізичні страждання. Стан здоров`я ув`язненої суттєво погіршився в останній час у зв`язку з відсутністю медичного лікування. Альтернатива до обрання запобіжного заходу застава - для обвинуваченої не залишає вибору. Розмір застави, який встановлений судом є непомірним для родини обвинуваченої і тому унеможливлює його застосування та не є альтернативою до запобіжного заходу. Тому, захисник просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора та не продовжувати щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Окрім цього, від захисника ОСОБА_17 , який діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 до суду надійшло клопотання про зменшення розміру застави, яке обґрунтовано тим, що розмір застави є непомірним для родини обвинуваченої та не є альтернативою до запобіжного заходу тримання під вартою. У обвинуваченої помер батько, залишилась мати похилого віку. Сама обвинувачена весь час перебування в установі виконання покарань тяжко хворіє. Тому, захисник просив зменшити розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу до тримання під вартою для ОСОБА_6 та визначити заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що буде достатньою мірою гарантувати виконання, покладних на неї процесуальних обов`язків та буде співрозмірною, а не завідомо непомірною для неї.

ОСОБА_6 не заперечувала щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Представник потерпілого ОСОБА_21 , яка діє в інтересах ТОВ «ІСТ-ЗАХІД» підтримала клопотання прокурора та наполягала на його задоволенні.

Інші обвинувачені та їх захисники заперечували щодо задоволення клопотання прокурора та просили відмовити в повному обсязі. Підтримали клопотання захисника ОСОБА_17 про зменшення розміру застави.

Заслухавши думку прокурора, обвинувачених, їх захисників та представника потерпілого, суд вважає, що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченій підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, передбачених ч. 2 ст. 255 ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК України.

06.11.2020 ОСОБА_6 в межах вказаного кримінального провадження обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який неодноразово продовжувався, в останнє ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 05.11.2021 до 31.12.2021.

Однак, зважаючи на те, що дане кримінальне провадження скеровано для розгляду до суду та завершити судовий розгляд до завершення дії запобіжного заходу не можливо, а тому є необхідність вирішити питання про можливість продовження раніше обраного ОСОБА_6 запобіжного заходу.

Суд погоджується з доводами прокурора, що встановлені обставини під час розгляду клопотання, дійсно свідчать про існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість обвинуваченої ОСОБА_6 переховуватись від суду; незаконно впливати на інших обвинувачених, потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інші кримінальні правопорушення.

Вказаного висновку суд прийшов з огляду на те, що ОСОБА_6 усвідомлюючи міру покарання за інкриміновані злочини, яка полягає у позбавленні волі на строк від 5 до 12 років, не працюючи, не маючи постійного джерела доходу, що свідчить про слабку міцність соціальних зв`язків обвинуваченої в місці її проживання, може навмисно переховуватись від суду з метою уникнення від відповідальності.

Крім цього, в ході досудового розслідування та в ході ознайомлення з матеріалами кримінального провадження ОСОБА_6 стали відомі адреси всіх свідків, а тому, наявний ризик впливу на свідків.

Також, обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_6 діяння та її неодноразові судимості, а також те, що вона офіційно не працює, не має постійного джерела доходу, підтверджує ризик того, що вона знову може вчинити інші кримінальні правопорушення.

На даний час існують ризики того, що ОСОБА_6 перебуваючи на волі не буде виконувати покладені на неї процесуальні обов`язки та матиме можливість перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню судового розгляду кримінального провадження.

Суд критично ставиться до заперечень та клопотання про зменшення визначеного розміру застави поданих захисником ОСОБА_17 , який діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 , оскільки вказані ним обставини щодо важкого стану здоров`я обвинуваченої та скрутного матеріального становища не обґрунтовані та не підтверджуються жодними достатніми доказами.

Також, суд звертає увагу, що апеляційним судом вже розглядались скарги обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника з приводу рішень слідчих суддів про продовження строку тримання під вартою та клопотань про зміну запобіжних заходів.

Так, 13.01.2021 Тернопільським апеляційним судом апеляційна скарга захисника підозрюваної ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_24 - залишена без задоволення, а ухвала слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області 29.12.2020 про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 - залишено без змін.

Апеляційним судом неодноразово було встановлено, що заявлені ризики не зменшилися та продовжують існувати, а слідчий суддя прийшов до вірних висновків про необхідність продовження строку тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_6 .

Крім того, суд, на виконання вимог ст. 178 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінив в сукупності всі обставини, що враховуються при обрані запобіжного заходу.

За сукупності наведених обставин, суд вважає за доцільне продовжити раніше обраний стосовно обвинуваченої ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, у тому числі і домашній арешт, можуть забезпечити на даному етапі виконання обвинуваченою процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду та її належну поведінку, попередити вчинення нових злочинів. При цьому заперечення сторони захисту не спростовують вказані висновки суду.

Окрім цього, суд звертає увагу, що у даному кримінальному провадженні прийнято цивільні позови представників потерпілих, а саме: Дочірнього транспортно-експедиційного підприємства «ІСТ-ЗАХІД» про відшкодування матеріальних збитків з обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та/або з інших осіб, що будуть визнані судом винними в злочинній діяльності в розмірі 1 313 212,08 грн.; Товариства з обмеженою відповідальністю «Меридіан Бот» про відшкодування матеріальної шкоди з ОСОБА_4 584 800,00 грн., ОСОБА_6 584 800,00 грн., ОСОБА_9 584 800,00 грн. та стягнення судових витрат, пов`язаних з оплатою витрат на надання правової допомоги адвокатом з відповідачів порівну. В той же час, ОСОБА_6 обвинувачується у інкримінованих їй кримінальних правопорушеннях щодо незаконного заволодіння майном суб`єктів господарювання, шляхом шахрайства, на загальну суму 3 808 428,23 грн., що є особливо великими розміром.

Так, відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах: 1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Тому, враховуючи, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчинені кримінальних правопорушень щодо незаконного заволодіння майном суб`єктів господарювання, шляхом шахрайства в особливо великому розмірі, а також цивільні позови пред`явлені до ОСОБА_6 , суд вважає, що розмір застави 600000 грн., як альтернативний запобіжному заходу триманню під вартою, визначений обвинуваченій ОСОБА_6 ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 06.11.2021, слід залишити без змін, оскільки саме такий розмір застави буде достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченою покладених на неї обов`язків та не є непомірною для неї.

Суд погоджується з доводами прокурора, що саме завдяки застосованого відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, можливо запобігти зазначеним у клопотанні ризикам та виконання обвинуваченою ОСОБА_6 належної процесуальної поведінки.

Окрім вищевикладеного, суд вважає необхідним зазначити наступне.

Стаття 2 КПК України передбачає, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.

Відповідно до ст. 11 КПК України, під час кримінального провадження повинна бути забезпечена повага до людської гідності, прав і свобод кожної особи. Забороняється під час кримінального провадження піддавати особу катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує її гідність, поводженню чи покаранню, вдаватися до погроз застосування такого поводження, утримувати особу у принизливих умовах, примушувати до дій, що принижують її гідність.

Стаття 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, покладає на державу обов`язок дбати про фізичний добробут осіб, яких позбавлено волі.

Згідно ст. 21 Закону України «Про попереднє ув`язнення», адміністрація місць попереднього ув`язнення зобов`язана, зокрема, забезпечити осіб, взятих під варту, медичним обслуговуванням.

Статтею 206 КПК України визначені загальні обов`язки судді щодо захисту прав людини, тобто загальні обов`язки судді, щодо захисту прав людини, зобов`язує його забезпечити додержання прав особи, взятої під варту, в частині надання їй належної медичної допомоги, а ст. 55 Конституції України зазначає, що права і свободи людини та громадянина у випадку їх порушення захищатися саме судом.

Згідно ст. 49 Конституції України, кожен має право на охорону здоров`я та медичну допомогу.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в місцях попереднього ув`язнення організуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я. Порядок надання ув`язненим медичної допомоги, використання з цією метою не підпорядкованих органам, що здійснюють попереднє ув`язнення, державних та комунальних закладів охорони здоров`я, залучення їх медичного персоналу та проведення медичних експертиз визначається Кабінетом Міністрів України.

Порядок взаємодії установи виконання покарань з закладами охорони здоров`я врегульований спільним Наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України № 239/5/104 від 10 лютого 2012 року, про затвердження «Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту» (надалі - Порядок № 239/5/104).

Відповідно п. 2.3 Порядку № 239/5/104 медичне обстеження осіб, узятих під варту, здійснюється у разі їх звернення зі скаргою на стан здоров`я за ініціативою лікаря медичної частини СІЗО або адміністрації СІЗО.

Під час медичного обстеження особи, узятої під варту, з метою встановлення діагнозу лікар медичної частини СІЗО використовує дані анамнезу, медичної документації, яка долучена до особової справи, результати огляду, дані лабораторних, рентгенологічних і функціональних методів дослідження. За необхідності керівництво СІЗО подає запит до закладу охорони здоров`я, який надавав медичну допомогу особі, узятій під варту, щодо результатів диспансерного, амбулаторного, стаціонарного нагляду або лікування.

Керівництво СІЗО забезпечує допуск відповідного лікаря-фахівця чи направлення хворого на лікування до обраного начальником медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

Особа, узята під варту, має право на вільний вибір лікаря. У разі звернення особи, узятої під варту, до лікаря медичної частини СІЗО з проханням про допуск обраного лікаря-фахівця лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан її здоров`я та запит до керівництва СІЗО.

Так, однією із підстав порушення п. 1 ст. 5 Конвенції у справі «Барило проти України» (рішення ЄСПЛ від 16.05.2013) стало те, що у заявниці було наявне тяжке захворювання (третя група інвалідності), у зв`язку з чим вона потребувала спеціального лікування, дієти і постійного медичного нагляду.

У відповідності до п. 12 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право, зокрема, вирішувати питання про тимчасове залишення засудженого у слідчому ізоляторі або переведення засудженого з арештного дому, виправного центру, дисциплінарного батальйону або колонії до слідчого ізолятора для проведення відповідних процесуальних дій під час досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених іншою особою або цією особою, за які вона не була засуджена, чи у зв`язку з розглядом справи в суді.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 539 КПК України питання, передбачене п. 12 ч. 1 ст. 537 КПК України, може бути вирішено судом, який здійснює судовий розгляд, у разі якщо вирішення питання необхідне в зв`язку із здійсненням такого розгляду.

Суд враховуючи вищевикладене та беручи до уваги, що захисник ОСОБА_17 , який діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 , зазначав про те, що у Чортківській установі виконання покарань № 26 попереднє лікування ОСОБА_6 відбувалось поза протоколами лікування затверджених МОЗ, а обвинувачена має незадовільний стан здоров`я, з метою дієвого контролю надання якісної медичної допомоги ОСОБА_6 відповідно до вимог законодавства, з метою не порушення права обвинуваченої на охорону здоров`я та медичну допомогу, суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність етапування обвинуваченої ОСОБА_6 із Чортківської установи виконання покарань № 26, яка розташована за адресою: Тернопільська область, місто Чортків, вул. Лесі Українки, буд. 3 до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4», яка розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Надії Алексеєнко, буд. 80, де утримувати її під час судового розгляду даного кримінального провадження.

Окрім цього, суд вважає необхідним зазначити наступне.

Відповідно до абзацу 2 ч. 2 ст. 392 КПК України, ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Таким чином, проаналізувавши зазначені положення КПК та зміст Рішення Конституційного Суду № 4-р/2019 від 13.06.2019, суд звертає увагу, що дана ухвала підлягає апеляційному оскарженню лише в частині продовження строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_6 , в частині відмови у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_17 , який діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 про зменшення розміру застави та в частині етапування обвинуваченої ОСОБА_6 ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 9, 28, 131, 132, 175-178, 182, 197, 369, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_6 задовольнити.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 тримання під вартою - залишити без змін. Продовжити строк тримання ОСОБА_6 під вартою до 20 лютого 2022 року включно.
Раніше визначений розмір застави 600000 грн. залишити без змін.
Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена, як самою обвинуваченою, так і іншою фізичною або юридичною особою /заставодавцем/.
У разі звільнення ОСОБА_6 з-під варти під заставу, покласти на неї обов`язки: прибувати до суду за першим викликом для проведення судового розгляду; не відлучатися із місця проживання без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілим по даному кримінальному провадженню; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (за наявності), носити електронний засіб контролю.
Строк обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити два місяці з дня внесення застави.
У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченої з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачена зобов`язана виконувати покладені на неї обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави обвинувачена ОСОБА_6 вважається такою, до якої застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Попередити обвинувачену ОСОБА_6 , що в разі невиконання покладених на неї обов`язків, внесена застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.
У разі невиконання цих обов`язків, до ОСОБА_6 може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на неї може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_17 , який діє в інтересах ОСОБА_6 про зменшення розміру застави відмовити.
Етапувати обвинувачену ОСОБА_6 , із Чортківської установи виконання покарань № 26, яка розташована за адресою: Тернопільська область, місто Чортків, вул. Лесі Українки, буд. 3 до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4», яка розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Надії Алексеєнко, буд. 80, та доставити обвинувачену до Самарського районного суду міста Дніпропетровська для особистої її участі в судовому засіданні, яке відбудеться о 13 год. 00 хв. 26.01.2022.
Копію ухвали для виконання в частині етапування обвинуваченої ОСОБА_6 , направити начальнику Чортківської установи виконання покарань № 26 та начальнику Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4».
Судовий розгляд кримінального провадження відкласти на 26.01.2022 о 13 год. 00 хв.
Ухвала в частині продовження запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_6 може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п?яти днів з дня її оголошення.
В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає на набирає законної сили негайно після її оголошення.

Суддя ОСОБА_1