Справа № 592/1103/22
Провадження № 1-кп/592/259/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 лютого 2022 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001514, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.11.2021 по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шостка Сумської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, паспорт громадянина України НОМЕР_1 , виданий 05.02.2009 Глухівським МВ УМВС України в Сумській області,
у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора Окружної прокуратури м. Суми ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

встановив:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
24.11.2021 близько о 09 год. 00 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи поряд із автобусною зупинкою по вул. Родини Линтварьових в м. Суми побачив на землі банківську картку AT «Приватбанк» № НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_5 та розуміючи, що вказана банківська картка належить сторонній особі, маючи умисел на її привласнення, шляхом вільного доступу, з корисливих мотивів підняв із землі вказану банківську картку AT «Приватбанк» № НОМЕР_2 та поклав до кишені, таким чином привласнив її.

Відповідно до Закону України «Про банки та банківську діяльність» № 2121-ІІІ від 07.12.2000 документом визнається будь-який матеріальний носій, що містить інформацію, функціями якого є її збереження у часі та просторі. При цьому одним з видів доступу до банківських рахунків є спеціальні платіжні засоби (платіжні картки, тощо), які являють собою емітовані в установленому законодавством порядку пластикові чи іншого виду картки. Платіжні картки є власністю емітента (банка) і надаються ним відповідно до умов договору клієнту в тому числі і фізичній особі держателю спеціального платіжного засобу, який на законних підставах використовує платіжні картки.

Крім того, ОСОБА_3 , маючи умисел на таємне, з корисливих мотивів викрадення грошових коштів, шляхом вільного доступу з раніше привласненої банківської картки AT «Приватбанк» № НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_5 в період часу з 10 год. 12 хв. 24.11.2021 по 13 год. 52 хв. 24.11.2021, діючи з єдиним умислом, шляхом придбання товару у різних магазинах м. Суми та розраховуючись за допомогою раніше привласненої чужої банківської картки, а саме: в магазині «Продукти» по вул. Баранівська, 9, магазині «Продукти» по вул. Льва Толстого, 12, магазині «Продукти» по вул. Доватора, 1А, магазині «Оксанка» по вул. Баранівська, 68, вчинив крадіжку грошових коштів на загальну суму 6176 грн. 70 коп.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
У судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину за викладених в обвинувальному акті обставин визнав повністю та суду пояснив, що дійсно у листопаді 2021, точної дати не пам`ятає, приблизно о 09 год. 00 хв. на «Луці» біля церкви в 30 метрах біля зупинки громадського транспорту знайшов чужу банківську картку з «чіпом». Забрав цю картку та поклав до своєї кишені та вирішив використати її шляхом придбання товарів. Після цього пішов до магазину на вул. Баранівську в м. Суми та придбав спочатку пачку цигарок, розрахувавшись знайденою банківською карткою. Потім ще неодноразово в цей день в різних магазинах придбавав, як продукти харчування так й інші товари споживання, розраховуючись даною карткою. Придбані товари відніс до свого місця проживання по АДРЕСА_2 . Товари придбавав до моменту поки можливо було розраховуватись привласненою банківською карткою. Погоджується з загальною сумою, зазначеною в обвинувальному акті щодо викрадених коштів 6176 грн. 70 коп. Щиро розкаявся у вчинених кримінальних проступках, жалкував про вчинене, має намір в подальшому відшкодувати шкоду потерпілій.

Враховуючи те, що обвинувачений визнав свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень за обставин, викладених у обвинувальному акті у повному обсязі, приймаючи до уваги, що прокурор, обвинувачений не оспорювали обставини, встановлені органом досудового розслідування, з`ясувавши, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ч. 3 ст. 349 КПК України - визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

Показання обвинуваченого щодо обставин вчинених кримінальних правопорушень є послідовними, не містять протиріч, а тому визнаються судом належним доказом на підтвердження пред`явленого обвинувачення.
Кваліфікація дій обвинуваченого судом.
Таким чином, відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.
Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ст.185 ч.1, ст.357 ч.1 КК України, а саме:
таємне викрадення чужого майна (крадіжку)(ст.185 ч.1 КК України);
привласнення офіційного документу, з корисливих мотивів (ст.357 ч.1 КК України).
Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
ОСОБА_3 вину визнав повністю, у скоєному щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінальних проступків - ці обставини відповідно до ст. 66 КК України суд визнає такими, що пом`якшують його покарання. Обставини, які обтяжують покарання судом не встановлені.
Мотиви призначення покарання.
Кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 185 КК України, вчинені обвинуваченим, відповідно до класифікації за ст. 12 КК України є кримінальними проступками.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд на підставі ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Вивченням даних про особу ОСОБА_3 встановлено, що він офіційно не працює, на обліку в лікаря нарколога і психіатра не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем проживання характеризується посередньо.

Також судом враховується позиція потерпілої, викладена в письмовій заяві від 27.01.2022, згідно якої ОСОБА_5 претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має.

З урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_6 , обставин справи, наявності обставин, які пом`якшують покарання, та відсутності обставин, які обтяжують покарання, суд вважає за можливе призначити йому за ч. 1 ст. 357 КК України покарання у виді штрафу в мінімальному розмірі, за ч. 1 ст. 185 КК України покарання у виді громадських робіт, визначивши остаточне покарання згідно з вимогами ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, так як таке покарання буде достатнім і необхідним для його виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим так і іншими особами.

Вирішення цивільного позову.
Цивільний позов не заявлено.

Вирішення питання про долю речових доказів, процесуальних витрат, заходів забезпечення кримінального провадження.
Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався та не обирався.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357 та ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 185 КК України у виді громадських робіт строком 100 (сто) годин;
- за ч. 1 ст. 357 КК України у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити покарання за цим вироком ОСОБА_3 у виді громадських робіт строком 100 (сто) годин.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід до ОСОБА_3 не обирати.

Речові докази:

1. згідно постанови дізнавача від 20.01.2022 оптичний носій (диск) з відеозаписом з камер відеонагляду ФОП ОСОБА_7 - залишити в матеріалах кримінального провадження;
2. згідно постанови дізнавача від 20.01.2022 оптичний носій (диск) з відеозаписом з камер відеонагляду ФОП ОСОБА_8 - залишити в матеріалах кримінального провадження;
3. згідно постанови дізнавача від 01.12.2021 - банківську картку AT «Приватбанк» № НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_5 , яка передана останній відповідно до заяви про збереження майна від 02.12.2021 - залишити потерпілій ОСОБА_5 .
Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1