ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/1524/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №335/4734/18Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ( в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16 серпня 2021 року про продовження строку тримання під вартою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працевлаштованого, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ч.1 ст.263, ч.2 ст.289 КК України,

ВСТАНОВИЛА
Вказаною ухвалою районного суду на 60 днів продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 .

В апеляційній скарзі його захисник ОСОБА_8 просив ухвалу районного суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю за адресою: АДРЕСА_2 .

Захисник посилався на відсутність доказів існування визначених ризиків, наявність у обвинуваченого постійного місця проживання та міцних соціальних зв`язків. Зазначав, що сама по собі тяжкість інкримінованих обвинуваченому злочинів не може бути підставою для продовження тому строку тримання під вартою, а запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та наполягали на її задоволенні; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу суду залишити без змін; перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

З матеріалів провадження вбачається, що на розгляді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні ним передбачених ч.1 ст.121, ч.1 ст.263, ч.2 ст.289 КК злочинів.

У судовому засіданні головуючим на обговорення винесено питання щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, на що прокурори просили продовжити вказаний термін, а обвинувачений та його захисник вказували про можливість застосування до останнього більш м`якого запобіжного заходу.

Суд, продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченого, посилався на існування таких ризиків, як переховування від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення а також впливу на свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні.

Колегія суддів погоджується із таким рішенням суду першої інстанції виходячи з такого.

Відповідно до вимог ст.177 КПК підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

За змістом ст.199 КПК, розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд має з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двохмісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта.

Крім того, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд, крім наявності ризиків зазначених у ст.177 КПК, зобов`язаний оцінити та врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК, зокрема тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, міцність його соціальних зв`язків, наявність у обвинуваченого постійного місця роботи та дані, які його характеризують.

При вирішенні питання про продовження строків тримання під вартою у суді першої інстанції на стадії судового розгляду вирішальним є вирішення питання про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

На переконання колегії суддів рішення суду про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою ґрунтується на зазначених вимогах процесуального закону.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні декількох епізодів тяжких злочинів, покарання за які передбачає позбавлення волі на строк до 8 років із конфіскацією майна. Зазначене в достатній мірі свідчить про те, що обвинувачений, усвідомлюючи можливість призначення йому покарання, пов`язаного з тривалим позбавленням його волі та позбавленням майна, що перебуває в його власності, у разі визнання його вини у вчиненні інкримінованих злочинів, може вживати спроби переховуватись від суду.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що судовий розгляд кримінального провадження триває, всі свідки та потерпілий ще не допитані, а тому, з огляду на обставини вчинення інкримінованих злочинів, існують достатні підстави стверджувати про існування ризику впливу на вказаних осіб.
Крім того, враховуючи особу обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований, що свідчить про відсутність в нього постійного джерела доходу, є особою раніше судимою та відбував покарання в місцях позбавлення волі, проте не ставши на шлях виправлення знову обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, що свідчить про схильність останнього до протиправної поведінки, а відтак і вчинення нових кримінальних правопорушень.
А тому, зважаючи на конкретні обставини даного кримінального провадження, колегія суддів, усупереч доводам апеляційної скарги захисника, вважає доведеними у даній справі обставини, які виправдовують подальше обмеження права обвинуваченого ОСОБА_7 перебувати на волі.

З огляду на обставини вчинення інкримінованих ОСОБА_7 декількох злочинів, їх характер та тяжкість, враховуючи покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винуватим, дані про особу обвинуваченого, відсутність даних про неможливість подальшого перебування обвинуваченого під вартою, районний суд правильно визначився з тим, що запобігти встановленим ризикам можливо лише шляхом продовження застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

На переконання колегії суддів, рішення суду про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Перевіряючи доводи захисника щодо ненадання стороні захисту доказів в обґрунтування клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, апеляційний суд дійшов висновку про їх безпідставність, оскільки питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою було розглянуто в порядку ч.3 ст. 331 КПК.

Наявність у обвинуваченого місця постійного проживання, а також міцних соціальних зв`язків не є достатньою підставою для застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, як того вимагав захисник ОСОБА_8 . Адже встановлені у даному провадженні обставини свідчать про те, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти встановленим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Що стосується заперечень захисника про те, що сама по собі тяжкість інкримінованих обвинуваченому злочинів не є достатньою підставою для продовження строку тримання його під вартою, то колегія суддів зауважує, що підставою для продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 стала не лише тяжкість злочинів, в яких він обвинувачується, а сукупність усіх встановлених у даній справі обставин, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою особи.

Отже колегія суддів, дослідивши всі доводи апеляційної скарги, матеріали провадження, не вбачає законних та обґрунтованих підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченому за наслідками апеляційного розгляду.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б тягли безумовне скасування ухвали, судом апеляційної інстанції також не виявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16 серпня 2021 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Дата документу 15.09.2021 Справа № 335/4734/18