Ухвала
Іменем України
17 січня 2022 року

м. Київ
справа № 333/5141/18

провадження № 51-5857 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 ОСОБА_5 на вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22 лютого 2021 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 07 жовтня 2021 року,
встановив:
За вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22 лютого 2021 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці.
Крім того, цим вироком засуджено ОСОБА_6 , щодо якого судові рішення в касаційному порядку також оскаржуються.
Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 07 жовтня 2021 року вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22 лютого 2021 року щодо засуджених ОСОБА_4 та ОСОБА_6 змінено в частині призначеного покарання. Зокрема, ОСОБА_4 призначено покарання за частиною 3 статті 185 КК у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі статті 75 КК ОСОБА_4 звільнений від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 3 роки та покладенням на нього обов`язків, передбачених статтею 76 цього Кодексу.
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що захисник не погоджується з вказаними судовими рішеннями. Посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості.

Відповідно до вимог частини 2 статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судового рішення з урахуванням підстав для його скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК. Також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК, та застереження щодо участі особи в касаційному розгляді.
У частині 1 статті 433 КПК визначено повноваження суду касаційної інстанції, відповідно до яких суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно із частиною 1 статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Як убачається зі змісту касаційної скарги, захисник фактично просить надати доказам у кримінальному провадженні іншу оцінку, ніж їм дано судами першої та апеляційної інстанцій, тобто посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що згідно зі статтею 438 КПК не є предметом перевірки у касаційному порядку.

Також, вказуючи на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, захисник не обґрунтовує та не зазначає їх вплив на незаконність судових рішень, з урахуванням вимог статті 412 КПК.

Крім того, захисник, не погоджуючись з оскаржуваними рішеннями щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_6 та зазначаючи в мотивувальній частині касаційної скарги про необхідність виправдання останніх, не звернув уваги на положення статті 425 КПК, згідно якої він має право оскаржити ухвалені судові рішення лише в частині, що стосуються інтересів ОСОБА_4 , як убачається з ордеру про надання правової допомоги, а також щодо якого і ставити вимоги до суду касаційної інстанції.
Отже, у касаційній скарзі захисник має вказати на конкретні порушення закону, що може бути підставою для скасування або зміни судових рішень, які, на його думку, допущено судами першої та апеляційної інстанцій при їх постановленні, навести конкретні докази і аргументи на обґрунтування кожної позиції.

Крім того, захисник, вказуючи на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, не звернув уваги на те, що касаційний суд має право скасувати обвинувальний вирок із закриттям кримінального провадження за умови, що обставини в ньому досліджені всебічно, повно й об`єктивно.

При цьому, всупереч вимогам частини 3 статті 427 КПК захисник не зазначає в касаційній скарзі чи бажає він брати участь у касаційному розгляді.
Таким чином, недодержання захисником вимог, передбачених статтею 427 КПК, є підставою для залишення його касаційної скарги без руху.

На підставі наведеного, керуючись частиною 1 статті 429 КПК, Суд

постановив:
Касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 ОСОБА_5 на вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22 лютого 2021 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 07 жовтня 2021 року залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання ним ухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3