Справа № 646/1076/21
№ провадження 1-кс/646/1875/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.10.2021 м.Харків

Слідчий суддя Червонозаводського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання адвокатів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які діють в інтересах власників майна ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 про скасування арешту майна в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001179 від 29.09.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України,-

в с т а н о в и в:

До провадження слідчого судді надійшло клопотання адвокатів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які діють в інтересах власників майна ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 про скасування арешту майна в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001179 від 29.09.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Зазначають, що арешт накладено необґрунтовано, оскільки з початку досудового розслідування пройшов значний проміжок часу, майже рік, однак, органом досудового розслідування повідомлення про підозру нікому не вручене, з обвинувальним актом сторона обвинувачення до суду не звернулася. Тривалість подальшого проведення досудового розслідування взагалі не визначена.

Представники власників майна у судове засідання не з`явились, надали на адресу суду клопотання про розгляд клопотання про скасування арешту майна без їх участі із врахуванням уточнень.

У судове засідання прокурор не прибув, однак, через канцелярію суду надав заяву про розгляд клопотання без його участі, при цьому зазначив, що проти скасування арешту вищевказаного майна не заперечує.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання та надані для огляду матеріали кримінального провадження, приходить до наступного.

29.09.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення за №0001179, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

27.04.2021 року співробітниками СУ ГУНІІ в Харківській області на підставі Ухвали

слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова ОСОБА_12 в межах

кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за

№00011 79 від 29.09.2020 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст. 190 КК України, було проведено обшук в офісному приміщенні, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , на 6-му поверсі, кімн. 610.

Під час обшуку були вилучені предмети та документи: блокноти з записами у кількості 7 шт.; оригінали та копії документів (договорів суборенди, рахунки на оплату) загальна кількість 31 аркуш; папка з правовстановлюючими та реєстраційними документами ФОП « ОСОБА_13 » на 20 арк. та книга обліку доходів; папка з правовстановлюючими та реєстраційними документами ФОП « ОСОБА_9 » на 19 арк. та книга обліку доходів; папка з правовстановлюючими та реєстраційними документами ФОП « ОСОБА_14 » на 21 арк. та книга обліку доходів; папка з правовстановлюючими та реєстраційними документами ФОП « ОСОБА_10 » на 23 арк. та книга обліку доходів; аркуші паперів з рукописним текстом на 28 арк.

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду міста Харкова від 07.05.2021, накладено арешт на вилучене майно.

За приписами ч. 1 ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Як передбачено ч.1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

З огляду на положення ч. 1 ст.170 КПК України та п. 2 п. 2.6 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» від 07.02.2014 р., арешт майна може бути застосовано лише щодо майна осіб, які є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому ст. 276-279 КПК, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст.291 КПК) або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необгрунтованому процесуальному обмеженню.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Статтею 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477- IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересам та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п.1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п.2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Доля речових доказів вирішується у відповідності до ст. 100 КПК України. Зокрема, частиною 1 встановлено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 КПК України.

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити справедливий баланс між загальним інтересом суспільства та вимогами щодо захисту основоположних прав конкретної особи. Про необхідність досягнення такого балансу йдеться в ст.1 Першого протоколу. Баланс не буде забезпечений, якщо на особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення у справі Спорронг та Льонрот проти Швеції). Інакше кажучи, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти.

Із змісту вищезазначених норм вбачається, що захист прав власника чи законного володільця майна, яке має значення для кримінального провадження, є пріоритетним, і ступінь втручання у право власності особи має бути співмірним потребам досудового розслідування.

За таких обставин, враховуючи, що сторона обвинувачення не заперечує проти скасування арешту, що в свою чергу є підтвердженням того, що в подальшому відпала потреба в накладенні арешту, з урахуванням принципу змагальності у кримінальному провадженні, слідчий суддя вважає, що клопотання про скасування арешту майна, підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 16, 100, 131-132, 170, 174, 309 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання адвокатів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які діють в інтересах власників майна ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 про скасування арешту майна в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001179 від 29.09.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду міста Харкова від 07.05.2021 на майно, яке було вилучено під час проведення обшуку в офісному приміщенні, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 та повернути його власникам, а саме:

-блокноти з записами у кількості 7 шт.;

-оригінали та копії документів (договорів суборенди, рахунки на оплату) загальна кількість 31 аркуш;

-папка з правовстановлюючими та реєстраційними документами ФОП « ОСОБА_13 » на 20 арк. та книга обліку доходів;

-папка з правовстановлюючими та реєстраційними документами ФОП « ОСОБА_9 » на 19 арк. та книга обліку доходів;

-папка з правовстановлюючими та реєстраційними документами ФОП « ОСОБА_14 » на 21 арк. та книга обліку доходів;

-папка з правовстановлюючими та реєстраційними документами ФОП « ОСОБА_10 » на 23 арк. та книга обліку доходів;

-аркуші паперів з рукописним текстом на 28 арк.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя - ОСОБА_1