Номер провадження: 11-сс/813/407/22
Номер справи місцевого суду: 947/4642/22 1-кс/1640/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 к,

прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 04.02.2022 року, якою було задоволено клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_9 , погоджене прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_10 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000012 від 25.01.2022 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Естонії, із середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України,
встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 04.02.2022 року задоволено клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_9 , погоджене прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_10 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000012 від 25.01.2022 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано до підозрюваного ОСОБА_11 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», строком 60днів в межах строку досудового розслідування, тобто до 02.04.2022 року. Визначено заставу у розмірі 1210прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 3002010 грн.
Рішення слідчого судді мотивоване наявністю обґрунтованої підозри, ризиків передбачених п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливістю застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання або застосувати більш м`який запобіжний захід чи зменшити розмір застави в межах встановлених ч. 5 ст. 182 КПК України, посилаючись на те, що слідчий суддя при розгляді клопотання не врахував, що:

- до клопотання не додано доказів, які б підтверджували наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення;

- стороною обвинувачення не доведено жодного ризику, передбаченого ч. 1 ст. 177 КПК України;

- наявність ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України спростовується тим, що підозрюваний до затримання жодного разу не переховувався та не намагався ухилитися від правоохоронних органів;

- слідчий суддя наявність ризику передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України жодним чином не обґрунтував;

- до клопотання не додано доказів які б свідчили, що підозрюваний протягом досудового розслідування впливав на будь-яку особу;

- одна лиш тяжкість злочину не може бути безумовною підставою для застосування найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою;

- слідчий суддя не врахував, що підозрюваний раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, має дружину та дитину, має місце проживання, де позитивно характеризується, що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків;

- визначений слідчим суддею розмір застави є завідомо непомірний та не відповідає майновому стану підозрюваного та його родини. До клопотання не надано доказів, які б слідчому судді вказували на виключний випадок призначення застави у більшому розмірі;
- розмір застави у межах п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України є достатнім, забезпечить запобіганню ризикам та належної процесуальної поведінки підозрюваного;

Позиції учасників апеляційного розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції, переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Слід зазначити, що найбільш значущою гарантією прав людини, встановленою ст. 29 Конституції України, є право на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до цієї статті передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З клопотання слідчого вбачається, що на даній стадії досудового розслідування ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.
Зокрема, органами досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у тому, що він володіючи якостями лідера, сильним і стійким характером, переслідуючи корисливі цілі, вирішив використовувати злочинну діяльність пов`язану з незаконним переправлення тютюнових виробів через державний кордон України, як джерело прибутку. Усвідомлюючи, що для виконання незаконного переправлення осіб через державний кордон України необхідне залучення значних людських ресурсів, у тому числі зі складу військовослужбовців Державної прикордонної служби України (далі - ДПС України), вирішив залучити до протиправної діяльності інспектора прикордонної служби (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 , у військовому званні «старший лейтенант» ОСОБА_12 , який в невстановлений у ході досудового розслідування та час, місце та спосіб вказав на начальника відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (тип Б) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » НОМЕР_1 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_13 , як на особу, яка може сприяти їх незаконній діяльності по переміщення тютюнових виробів через державний кордон України в зоні відповідальності останнього.
ОСОБА_12 призначений на посаду начальника відділення інспекторів прикордонної служби (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » НОМЕР_1 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_6 наказом начальника 2 прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України №08-ОС від 14.01.2022.
Крім того, наказом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України №05-ОС від 11.01.2022 ОСОБА_13 призначений на посаду начальника відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (тип Б) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Згідно ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», до правоохоронних органів віднесені органи прокуратури, внутрішніх справ, служби безпеки, Військової служби правопорядку у ЗС України, органи охорони державного кордону, органи доходів і зборів, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції і беруть безпосередню участь зокрема у нагляді і контролі за виконанням законів, у зв`язку із чим ОСОБА_12 та ОСОБА_13 є працівниками правоохоронного органу.
Відповідно до положень ст. 6 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» (далі Закон) Державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення.
Згідно ст. 1 Закону на Державну прикордонну службу України покладаються завдання щодо забезпечення недоторканності державного кордону та охорони суверенних прав України в її прилеглій зоні та виключній (морській) економічній зоні.
Відповідно до п. 1, 3, 6, 12, 13, 14, 15 ст. 20 Закону органам, підрозділам, військовослужбовцям, а також працівникам Державної прикордонної служби України, які відповідно до їх службових обов`язків можуть залучатися до оперативно-службової діяльності, для виконання покладених на Державну прикордонну службу України завдань надається право:
- розташовувати прикордонні наряди, пересуватися під час виконання службових обов`язків на будь-яких ділянках місцевості, перебувати на земельних ділянках, у житлових та інших приміщеннях громадян за їх згодою або без їх згоди у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, з повідомленням про це протягом двадцяти чотирьох годин прокурора, а також на території і в приміщеннях підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності з повідомленням про це їх адміністрації;
- перевіряти в осіб, які прямують через державний кордон України, документи на право в`їзду в Україну або виїзду з України, робити в них відповідні відмітки і у випадках, передбачених законодавством, тимчасово їх затримувати або вилучати;
- самостійно, а в разі перебування транспортних засобів, товарів та інших предметів, що переміщуються через державний кордон України, під митним контролем - разом з митними органами проводити відповідно до законодавства огляд, у разі потреби - і супроводження зазначених транспортних засобів, товарів та предметів;
- вимагати від фізичних осіб припинення правопорушень і дій, що перешкоджають здійсненню повноважень Державної прикордонної служби України;
- у випадках та в порядку, передбачених законами України, розглядати справи про правопорушення, накладати стягнення або передавати матеріали про правопорушення на розгляд інших уповноважених органів виконавчої влади або судів;
- здійснювати адміністративне затримання осіб на підставах і на строки, визначені законами, у тому числі іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перетнули державний кордон України, стосовно яких прийнято в установленому порядку рішення про передачу їх прикордонним органам суміжної держави, на час, необхідний для такої передачі;
- здійснювати на підставах та в порядку, встановлених законодавством, візуальний огляд осіб, речей, товарів (вантажів), транспортних засобів (поверхнева перевірка), а так само особистий огляд затриманих осіб та огляд і, в разі потреби, вилучення речей, що можуть бути речовими доказами або заподіяти шкоду життю і здоров`ю людини
Так, положенням «Про прикордонний режим», що затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 27 липня 1998 № 1147, встановлюється система режимних заходів у прикордонній смузі та контрольованому прикордонному районі, які регламентують відповідно до законодавства правила в`їзду, тимчасового перебування, проживання, пересування громадян України та інших осіб, провадження робіт, обліку та тримання на пристанях, причалах, базах для стоянки і в пунктах базування (далі - об`єкти базування) маломірних суден, інших засобів, що не є суднами, але пристосовані для переміщення на них людей по воді (водний мотоцикл, водний велосипед, моторний гідродельтаплан, дошки для занять різними видами серфінгу тощо), основні характеристики яких не перевищують параметрів, установлених для таких засобів Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними та Севастопольською міською державними адміністраціями, буєрів, а також апаратів, що використовуються для підводного плавання (далі - маломірні судна, інші плавзасоби), а також в місцях базування суден флоту рибної промисловості, їх плавання і пересування у територіальному морі та внутрішніх водах України.
Згідно з посадовою інструкцією начальника відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (тип Б) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_13 (далі - Інструкція), начальник відділення інспекторів прикордонної служби відповідає за :
- охорону визначеної ділянки;
- організацію та результати оперативно-службової діяльності відділення.
Відповідно до вказаної Інструкції начальник відділення інспекторів прикордонної служби зобов`язаний:
- організовувати оперативно-службову діяльність на ділянці відділення відповідного визначених завдань;
- володіти обстановкою на ділянці відповідальності та вчасно реагувати на її зміни, приймати рішення, визначати завдання підлеглим та вимагати їх неухильного виконання, постійно здійснювати управління відділенням та керувати його оперативно-службовою діяльністю службовою;
- знати тактику дій правопорушників та організовувати запобігання правопорушенням, протидії які законодавством України віднесено до компетенції Держприкордонслужби;
Відповідно до вказаної Інструкції начальник відділення інспекторів прикордонної служби має право:
- віддавати накази й визначати завдання з усіх питань оперативно-службової діяльності підпорядкованому особовому складу;
- визначати порядок виконання завдань відділенням в межах наданих повноважень.
У нестановий у ході досудового розслідування час ОСОБА_12 познайомився з ОСОБА_8 , жителем с. Степанівка Роздільнянського району Одеської області.
У ході спілкування між ОСОБА_12 , та ОСОБА_8 виник стійкий контакт, у подальшому в невстановлений у ході досудового розслідування час у ОСОБА_12 та ОСОБА_8 виник злочинний умисел на надання неправомірної вигоди начальнику відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (тип Б) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_13 , який згідно з його посадовими обов`язками відповідальний за охорону ділянки державного кордону України в АДРЕСА_2 .
Так, 22.01.2022 ОСОБА_12 , перебуваючи у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_3 , за місцем мешкання ОСОБА_13 повідомив, що у нього виник стійкий контакт з місцевим жителем ОСОБА_8 , який здійснює переміщення тютюнових виробів через державний кордон України у с. Лучинське Роздільнянського району Одеської області, де раніше працював ОСОБА_12 , після чого він повідомив ОСОБА_13 , що ОСОБА_8 може надавати йому неправомірну вигоду за переміщення тютюнових виробів через державний кордон України.
Розуміючи, що дії ОСОБА_12 та ОСОБА_8 протиправні, 25.01.2022 з відповідною заявою ОСОБА_13 звернувся до правоохоронних органів.
У подальшому 01.02.2022 приблизно о 18 годині 30 хвилин до домоволодіння, де проживає ОСОБА_13 за адресою: АДРЕСА_3 на автомобілі прибули ОСОБА_12 та ОСОБА_8 , які запросили ОСОБА_13 до їх автомобіля та виїхали до поля неподалік будинку, перебуваючи там ОСОБА_8 у присутності ОСОБА_12 повідомив, що він може надавати ОСОБА_13 неправомірну вигоду за переміщення тютюнових виробів через державний кордон України, яке має відбутися в ніч з 01.02.2022 на 02.02.2022 у с. Лучинське Роздільнянського району Одеської області, також ОСОБА_8 самостійно виказав ОСОБА_13 пропозицію про надання йому грошових коштів у сумі 10 доларів США за одну коробку переміщених тютюнових виробів через державний кордон України, усього зі слів ОСОБА_8 має бути переміщено 20 коробок з тютюновими виробами.
Крім того в ході розмови, реалізуючи попередньо узгоджений план по наданню неправомірної вигоди службовій особі ОСОБА_8 та ОСОБА_12 узгодили, що передача грошових коштів у сумі 200 доларів США буде здійснюватися ОСОБА_12 .
Також у розмові, ОСОБА_8 висловив, які саме дії має вчинити ОСОБА_13 , віднесених до його службових обов`язків для успішного переміщення тютюнових виробів через державний кордон України у порушення правил переміщення. Так, ОСОБА_13 мав забрати підлеглу йому службову особу з наглядової вежі, яка перебуває у зоні візуального спостереження за ділянкою державного кордону України, де планувалося переміщення тютюнових виробів через державний кордон України.
У подальшому в період приблизно з 01 години 00 хвилин до 02 години 00 хвилин 02.02.2022 у с. Лучинське Роздільнянського району Одеської області, реалізуючи попередньо узгоджені домовленості на земельній ділянці без номеру відбулося переміщення тютюнових виробів через державний кордон України в якому приймали учать ОСОБА_8 та дві невстановлені в ході досудового розслідування особи, усього було переміщено 20 коробок з тютюновими виробами, які ОСОБА_8 вивіз у невстановленому в ході досудового розслідування місце.
У подальшому, продовжуючи свій злочинний умисел направлений на надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає відповідальне становище за попередньою змовою групою осіб, за не вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища ОСОБА_12 02.02.2022 приблизно о 17 годині 15 хвилин зателефонував на мобільний номер телефону ОСОБА_13 та повідомив про необхідність зустрічі.
Так, приблизно о 17 годині 30 хвилин 02.02.2022 біля домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , старший лейтенант ОСОБА_12 надав, а начальник відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (тип Б) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_13 отримав неправомірну вигоду у розмірі 200 доларів США, що за курсом НБУ станом на 02.02.2022 складає 5680,00 (п`ять тисяч шістсот вісімдесят) грн. за невжиття заходів щодо охорони державного кордону під час переміщення товарів поза прикордонним контролем, що відбувалося близько 02 години 00 хвилин 02.02.2022 в зоні діяльності відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (тип Б) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 у АДРЕСА_2 .
Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, які долучені до матеріалів клопотання, а саме: протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 25.01.2022 року, протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 02.02.2022 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 02.02.2022 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 02.02.2022 року, протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_13 від 02.02.2022 року, протоколами обшуку від 02.02.2022 року, протоколом добровільної видачі речей та документів від 02.02.2022 року.
Апеляційний суд, проаналізувавши зазначені докази, надані до клопотання слідчого та належним чином досліджені при його розгляді судом першої інстанції, вважає, що наявні в матеріалах кримінального провадження докази є вагомими та такими, що об`єктивно зв`язують підозрюваного з інкримінованим йому кримінальним правопорушенням, а доводи захисника з цього приводу не знайшли свого підтвердження, оскільки не ґрунтуються на беззаперечних доказах.

Апеляційний суд наголошує, що на даній стадії провадження, лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання відповідного запобіжного заходу підозрюваному та приймає до уваги те, що досудове розслідування по кримінальному провадженню знаходиться на початковій стадії, не проведені всі слідчі (розшукові) дії, а отримані на даний час докази, є достатніми для висновку щодо наявності на даному етапі досудового розслідування обґрунтованості повідомленої ОСОБА_8 підозри.

Крім того, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя обґрунтовано дійшов до висновку про те, що в судовому засіданні прокурор довів наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, враховуючи, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч. 3 ст. 369 КК України, за вчинення якого, в разі доведеності його вини, передбачене покарання у виді позбавлення волі строком від 4 до 8 років, наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик того, що підозрюваний, враховуючи тяжкість покарання, що йому загрожує у разі встановлення його вини, може вдатися до спроб переховуватися від органів досудового розслідування і суду.
При цьому, апеляційний суд враховує, що ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений (підозрюваний) може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).
Окрім того, апеляційний суд звертає увагу на п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 року, де Європейський суд з прав людини зазначив: «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманому були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Зазначені обставини були досліджені слідчим суддею при встановленні доведеності прокурором ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування і суду під час розгляду клопотання слідчого, та належним чином мотивовані в оскаржуваному судовому рішенні.
Крім того, враховуючи, що в рамках кримінального провадження не всі речі та документи, які мають відношення до кримінального провадження, були встановлені органом досудового розслідування, у зв`язку з чим, існує ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України.
При наявності зазначеного ризику, апеляційний суд враховує, що під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем тимчасового мешкання ОСОБА_8 , було вилучено цигарки без фільтру з написом «Ritm», на яких наявна марка акцизного податку іноземної держави «REPUBLICA MOLDOVA» у кількості 2249 пачок.
Також апеляційний суд вважає, що з метою уникнення від кримінальної відповідальності, підозрювана ОСОБА_8 може незаконно впливати на свідків, з метою зміни останніми показань.

До того ж, обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, апеляційним судом не встановлено.
Крім того, з ухвали слідчого судді вбачається, що при прийнятті рішення про задоволення клопотання слідчого, відповідно до вимог ст. 178 КПК України, крім тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення, були враховані дані щодо особи підозрюваного, у тому числі зазначені в апеляційній скарзі захисника.
Таким чином, враховуючи обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні тяжкого злочину, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, апеляційний суд вважає правильним висновок слідчого судді про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи не достатні для запобігання встановленим ризикам та належної процесуальної поведінки підозрюваного, а доводи захисника з цього приводу в судовому засіданні ним жодним чином не доведені.
При цьому, апеляційний суд враховує, що відповідно до пунктів 34-36 рішення Європейського суду «Москаленко проти України», обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла бути підставою для його першого взяття під вартою.

Разом з цим, апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги що судом встановлений занадто непомірний розмір застави з огляду на таке.
Колегією суддів встановлено, що прийнявши рішення про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді застави, слідчий суддя належним чином не врахував вимоги ч.ч. 4, 5 ст. 182 КПК України, та не обґрунтував необхідність визначення розміру застави в розмірі 3002010 грн., який перевищує межі розміру, встановленого п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України.
Відповідно до приписів ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Згідно ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Пунктом 2 ч. 5 ст.182 КПК України передбачено, що розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.
Застава як запобіжний захід у розумінні ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод слугує меті забезпечення виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків. Тому її розмір визначається особистістю підозрюваного, його майновим становищем, стосунками з іншими особами.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити в особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні. Розмір застави повинен визначатися виходячи з особи обвинуваченого, його майнового стану і його відносин з особами, які надають забезпечення, іншими словами, враховувати той факт, чи буде втрата забезпечення чи дії проти поручителів у випадку неявки обвинуваченого в суд достатнім стримуючим фактором для обвинуваченого, щоб не здійснити втечу.
Разом з цим, при визначенні розміру застави слід не допускати встановлення такого її розміру, що є завідомо непомірним для особи та призводить до неможливості виконання застави. З одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.
Хоча кримінальним процесуальним законодавством і передбачено можливість слідчого судді у виключних випадках призначати вищий розмір застави, ніж передбачений п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, однак таке рішення слідчого судді має надати ретельний аналіз обставин справи, щоб обґрунтувати таку «виняткову» заставу.
На переконання колегії суддів, слідчий суддя в своїй ухвалі не надав ретельну оцінку всіх релевантних факторів, які підлягають встановленню під час визначення розміру застави, та не навів достатнього обґрунтування визначення розміру застави на такому надзвичайно високому рівні.
Як убачається із ухвали слідчого судді, визначаючи ОСОБА_8 розмір застави у сумі 3002010 грн., що у 1130 разів перевищує максимальний розмір застави, передбачений п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України щодо особи, підозрюваного у вчиненні тяжкого злочину, слідчий суддя врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного та послався на те, що під час проведення обшуку у ОСОБА_8 було вилучено велику кількість цигарок без фільтру з написом «Ritm» на яких наявна марка акцизного податку іноземної держави «REPUBLICA MOLDOVA», що вказує на те, що ймовірні протиправні дії підозрюваного можуть мати систематичний характер, а також приносити йому неофіційні значні статки та доходи.
Однак, апеляційний суд вважає, що зазначені слідчим суддею обставини не вказують на виключений випадок для встановлення розміру застави, який перевищує у 1130 разів максимальний розмір застави, передбачений п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України.
До клопотання слідчого не додано доказів, які б свідчили про виключений випадок для визначення розміру застави, який перевищує межі встановлені у п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України.
Під час апеляційного суду прокурор не зміг обґрунтувати, чому розмір застави у межах, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, не здатний забезпечити запобіганню встановленим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного під час проведення досудового розслідування кримінального провадження та спростувати доводи апеляційної скарги з цих обставин.

При цьому, апеляційний суд враховує позицію Європейського суду з прав людини стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у вигляді застави та призначення її розміру, цілковито прослідковується в рішенні Суду у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28 вересня 2010 року. У цій справі, Суд, посилаючись на пункт 3 статті 5 Конвенції, підтвердив, що внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи.
У рішенні Суду Європейського суду з прав людини у справі «Істоміна проти України» (заява №23312/15), Суд виходив з того, що гарантії п. 3 ст. 5 Конвенції стосуються виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків (забезпечення присутності на судовому засіданні), але не відшкодування збитків. Тому застава має встановлюватися з урахуванням особи обвинуваченого, його майна, відносин з особами, які мають забезпечити виконання запобіжного заходу.
Як встановлено колегією суддів під час апеляційного розгляду, підозрюваний ОСОБА_8 раніше не судимий, має постійне місце проживання та реєстрацію, де позитивно характеризується, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, що свідчить про наявність у нього міцних соціальних зв`язків.
Під час апеляційного розгляду захисник стверджував про невідповідність призначеної суми застави доходам підозрюваного та його родини, що є неприпустимим та суперечить меті застосування такого заходу та практиці Європейського суду з прав людини.
Таким чином, апеляційний суд з врахуванням обставин кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, зазначених даних про особу підозрюваного та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, вважає, що застава у вигляді максимального розміру, передбаченого п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України у розмірі вісімдесяти прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 198480 грн., відповідає критеріям пропорційності, є достатньою та такою, що здатна забезпечити запобіганню встановленим ризикам, виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК Україниу даному кримінальному провадженні та буде помірною для підозрюваного, членів його сім`ї та близьких родичів.

Відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу.
Пункт 2 ч. 1 ст. 409 КПК України передбачає, що підставою для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.
На підставі наведеного, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню, ухвала слідчого судді має бути скасована та постановлена нова ухвала, якою клопотання слідчого задовольнити частково та застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строків досудового розслідування із визначенням розміру застави у розмірі вісімдесяти прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 198480 грн., з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Керуючись статтями 7, 9, 24, 183, 184, 194, 370, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,
постановив:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , - задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 04.02.2022 року, якою задоволено клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_9 , погоджене прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_10 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000012 від 25.01.2022 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 , з визначенням застави у розмірі 1210прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 3002010 грн., - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_9 , погоджене прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_10 ,у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000012 від 25.01.2022 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 , - задовольнити частково.
Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» строком до 02.04.2022 року, в межах строку досудового розслідування.
Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_8 обов`язків, передбачених КПК України у розмірівісімдесяти прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 198480 гривень.

Роз`яснити підозрюваному, що підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу на рахунок: Отримувач: Одеський апеляційний суд, Код ЄДРПОУ отримувача: 42268321; р/р UA1086720; банк: ДКСУ в м. Київ; МФО 820172. Призначення платежу: згідно ухвали Одеського апеляційного суду від 17.02.2022, заставна сума за ОСОБА_8 , судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .
У разі внесення застави, звільнити підозрюваного ОСОБА_8 з-під варти тапокласти на підозрюваного ОСОБА_8 строком до 02.04.2022 року, в межах строку досудового розслідування, наступні процесуальні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до органу досудового розслідування та/або суду за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора та/або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;
- утримуватися від спілкування з свідками у цьому кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч.ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали буде оголошено 18.02.2022 року, о 09 годині 00 хвилин, в залі судових засідань №10 Одеського апеляційного суду.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4