КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
03 лютого 2022 року Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, ОСОБА_3 на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 22 грудня 2021 року щодо ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
в с т а н о в и л а :
Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 22 грудня 2021 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку, тривалістю 2 роки, та покладенням обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1, п. п. 2, 3, 4, 5 ч. 3 ст. 76 КК України.
19 січня 2022 року прокурор, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, яка 01 лютого 2022 року разом з матеріалами кримінального провадження надійшла до суду апеляційної інстанції та 02 лютого 2022 року передана судді-доповідачу.
Перевіривши апеляційну скаргу прокурора на відповідність вимогам ст. 396 КПК України, суддя-доповідач встановив, що апеляційна скарга подана без додержання вимог вказаного закону.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 396 КПК України в апеляційній скарзі, окрім іншого, зазначаються вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікацію дій обвинуваченого, вказує на те, що вирок Оболонського районного суду м. Києва від 22 грудня 2021 року відносно ОСОБА_4 підлягає скасуванню в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, зокрема, ст. ст. 50, 65 КК України та ст. 75 КК України.
При цьому апелянт, серед іншого, наводить доводи які, на його думку, свідчать про неправильне застосування судом першої інстанції вимог ст. ст. 50, 65 КК України та вказує, що призначене ОСОБА_4 покарання не відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого, не може досягнути мети покарання і не відповідає вимогам вказаних статей КК України.
Призначене ОСОБА_4 покарання, на думку прокурора є явно несправедливим за своїм видом та розміром через м`якість.
Водночас, прохаючи скасувати вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, прокурор просить ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 185 КК України покарання у виді 1 року позбавлення волі.
Отже, прокурор, не погоджуючись з вироком суду в частині призначення покарання, яке за своїм видом в розміром є явно несправедливим через м`якість, просить апеляційний суд призначити обвинуваченому більш м`яке покарання, ніж яке було призначено судом першої інстанції.
Така суперечлива позиція прокурора, викладена в апеляційній скарзі, без наведення відповідних доводів щодо призначення обвинуваченому більш м`якого покарання, ніж призначив суд першої інстанції, позбавляє суд апеляційної інстанції можливості визначити межі апеляційної скарги в частині розміру покарання, яке прокурор просить призначити в ОСОБА_4 , тому з наведених підстав апеляція прокурора не відповідає вимогам ст. 396 КПК України.
Окрім цього, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 396 КПК України в апеляційній скарзі має бути зазначено клопотання особи, яка подає апеляційну скаргу, про дослідження доказів, а в апеляційній скарзі прокурора на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 22 грудня 2021 року щодо ОСОБА_4 таке клопотання відсутнє.
Невідповідність апеляційної скарги прокурора вимогам ст. 396 КПК України є перешкодою для відкриття апеляційного провадження.
Згідно з ч. 1 ст. 399 КПК України суддя-доповідач, встановивши, що апеляційну скаргу на вирок суду першої інстанції подано без додержання вимог, передбачених статтею 396 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху з наданням відповідного строку для усунення недоліків.
Враховуючи викладене, вважаю, що апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, ОСОБА_3 на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 22 грудня 2021 року щодо ОСОБА_4 необхідно залишити без руху та встановити строк для усунення вищезазначених недоліків апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 396, 399 КПК України, суддя-доповідач, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляду кримінального провадження судом першої інстанції, ОСОБА_3 на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 22 грудня 2021 року щодо ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,залишити без руху.

Встановити строк для усунення недоліків, зазначених в мотивувальній частині ухвали, 7 днів з дня отримання ухвали особою, яка подала апеляційну скаргу.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду ОСОБА_2