КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:
головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 20 січня 2022 року, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 17 грудння 2021 року,

Не погоджуючись з таким рішенням, захисник ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою задовольнити скаргу адвоката ОСОБА_5 подану в інтересах ОСОБА_6 .
Вважає оскаржувану ухвалу незаконною, через порушення вимог кримінального процесуального закону.
Слідчим суддею не надано належної оцінки обставинам, що повідомлення про підозру складено та вручено ОСОБА_6 із порушенням положень КПК України, зокрема порушенням правил підслідності та здійснення досудового розслідування не уповноваженим на це органом та складання і затвердження повідомлення про підозру ОСОБА_6 службовими особами, які вийшли за межі власної компетенції.
Окрім того, слідчим суддею не враховано, що постанова заступника керівника прокуратури Київської області ОСОБА_9 , від 10.05.2019 р. не містить мотивувальної частини, зокрема оцінки досудового розслідування у кримінальному провадженні, що призвело до порушення вимог ст. 110 КПК України.
Також зазначає, що слідчим суддею не надано належної оцінки обставинам порушення вимог ст. 216 КПК України в частині виключної підслідності детективів Національного антикорупційного бюро України.
Так, досудовим розслідуванням встановлено, що кримінальне правопорушення. яке є предметом розслідування у кримінальному провадженні, відповідає вимогам ч. 5 ст. 216 КПК України, а тому прокурор у кримінальному провадженні мав невідкладно своєю постановою доручити проведення досудового розслідування детективам Національного антикорупційного бюро України.
Однак, під час розгляду скарги прокурором підтверджено, що вказана постанова не виносилась, натомість 17 лютого 2021 року супровідним листом № 32-23вих-20 через півтора місяці після повідомлення ОСОБА_6 про підозру матеріали кримінального провадження спрямовано до Спеціалізованої антикорупційної прокуратури, що суперечить чинному законодавству.
Таким чином, під час розгляду скарги, слідчим суддею належним чином не встановлено та не досліджено обставини порушенням положень ч. 5 ст. 36 та ч. 5 ст. 216 КПК України, що мало наслідком складання повідомлення про підозру ОСОБА_6 поза межами органом досудового розслідування своїх повноважень.
В судове засідання захисник ОСОБА_5 та підозрюваний ОСОБА_6 повторно не з`явились, надіславши клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку із участю захисника у слідчих діях, однак доказів про поважність причин своєї неявки не надала. Прокурор також не з`явився у судове засідання, хоча про час та місце судового засідання йогоповідомлено у встановленому законом порядку, а тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за відсутності захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 та прокурора, що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405 КПК України.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали провадження і перевіривши наведені захисником доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 309 КПК України під час досудового розслідування також можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про скасування повідомлення про підозру чи відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.
Норми щодо повідомлення про підозру регулюються Главою 22 КПК України, зокрема, частинами 1-3 ст. 276 КПК України визначено вичерпний перелік підстав, при яких в обов`язковому порядку здійснюється повідомлення про підозру та осіб, яким надано право вручати особі повідомлення про підозру, до яких відносяться слідчий чи прокурор.
Зміст письмового повідомлення про підозру має відповідати вимогам, передбаченим ч. 1 ст. 277 КПК України, а саме містити наступні відомості: прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; зміст підозри; правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; права підозрюваного; підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.
За змістом ст. 278 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається затриманій особі в день його складання слідчим або прокурором не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
10 серпня 2021 року захисник ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 подала до Солом`янського районного суду м. Києва скаргу про скасування повідомлення про підозру.
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 17 грудня 2021 року відмовлено у задоволенні вказаної скарги.
Вказане рішення слідчого судді колегія суддів вважає законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.
Як встановила колегія суддів, повідомлення про підозру ОСОБА_6 за своїм змістом повністю відповідає вимогам ст. 277 КПК України і містить усі необхідні відомості.
При вирішенні питання про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_6 підозри, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої слідчий суддя (суд), оцінюючи докази на предмет наявності обґрунтованої підозри, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення.
За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».
Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.
Обставини вчинення підозрюваною конкретних дій та доведеність винуватості підозрюваної, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.
Оцінюючи в сукупності обставини провадження та враховуючи достатню наявність доказів у вчиненні кримінального правопорушення, колегія суддів вбачає обґрунтованість підозри ОСОБА_6 яка узгоджується з практикою Європейського Судому з прав людини.
Доводи сторони захисту, щодо вручення повідомлення про підозру неуповноваженим прокурором, а також щодо недопустимості доказів отриманих органом досудового розслідування з порушенням правил підслідності, не можуть бути підставами для скасування вручення підозри, оскільки підлягають перевірці при розгляді кримінального провадження під час судового розгляду.
Частиною 5 ст. 36 КПК України передбачено, що Генеральний прокурор, керівник обласної прокуратури, їх перші заступники та заступники своєю вмотивованою постановою мають право доручити здійснення досудового розслідування будь-якого кримінального правопорушення іншому органу досудового розслідування, у тому числі слідчому підрозділу вищого рівня в межах одного органу, у разі неефективного досудового розслідування. Забороняється доручати здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, іншому органу досудового розслідування.
Вказана постанова була винесена прокурором у межах та у спосіб, передбачений цим Кодексом та ніким з учасників провадження не оскаржувалася, тому дане рішення прокурора є чинним та підлягала виконанню.
Що стосується доводів захисників ОСОБА_5 щодо порушення правил підслідності у кримінальному провадженні то колегія суддів не приймає їх до уваги з наступних підстав.
На момент внесення зазначених відомостей встановлено, що службові особи Обухівської міської ради та Української міської ради Обухівського району Київської області та управління Держкомзему в Обухівському районі, всупереч вимогам чинного законодавства України, зловживаючи своїм службовим становищем, шляхом створення та використання обслуговуючих кооперативів «Житлово-будівельний кооператив «Надія» та «Житлово-будівельний кооператив «Калімус», незаконно привласнили земельні ділянки комунальної власності площею 1,1489га та 0, 6892га.
Відповідно до ч. 2 ст. 216 КПК України слідчі органів безпеки здійснюють досудове розслідування кримінальних правопорушень, передбачених статтями 109, 110, 110-2, 11, 112, 113, 114, 114-1, 201, 201-1, 258-258-5, 265-1, 305, 328, 329, 330, 332-1, 332-2, 333, 334, 359, 422, 436, 437, 438, 439, 440, 441, 442, 443, 444, 446, 447 КПК України.
Матеріали вказаного кримінального провадження направлено до Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області для організації подальшого досудового розслідування та здійснення процесуального керівництва.
Відповідно до ч. 2 ст. 218 КПК України якщо слідчому із заяви, повідомлення або інших джерел стало відомо про обставини, які можуть свідчити про кримінальне правопорушення, розслідування якого не віднесене до його компетенції, він проводить розслідування доти, доки прокурор не визначить іншу підслідність.
Частиною 5 ст. 218 КПК України передбачено, що спори про підслідність вирішує керівник органу прокуратури вищого рівня. Спір про підслідність у кримінальному провадженні, яке може належати до підслідності Національного антикорупційного бюро України, вирішує Генеральний прокурор або його заступник.
Згідно ч. 3 ст. 110 КПК України рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне.
Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, а тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , без задоволення.
Керуючись ст.ст. 303, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів -
Ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 17 грудня 2021 року, - залишити без змін, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , - без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_12 ОСОБА_13 ОСОБА_14

Єдиний унікальний номер № 761/13244/21 Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_15

Провадження № 11сс/824/364/2022 Доповідач: ОСОБА_1 .
Категорія ст. 278 КПК