ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 531/386/19 Номер провадження 11-кп/814/118/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі
судового засідання ОСОБА_5
з участю:
прокурора ОСОБА_6
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Карлівського відділу Кобеляцької місцевої прокуратури ОСОБА_6 на вирок Карлівського районного суду Полтавської області від 15.08.2019 відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Каражал Жанааркінського району Джезказганської області Республіка Казахстан, росіянки, громадянка України, освіта середня, заміжньої, не працюючої, не депутата, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Короленківка Карлівського району Полтавської області, українця, громадянина України, освіта середня, одруженого, не працюючого, не військовозобов`язаного, не депутата, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_7 визнано винною у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, та призначено їй покарання у виді трьох років позбавлення волі, з позбавленням права займати посади, пов`язані з виконання організаційно-розпорядчих функцій та розпорядженням ввіреного майна на два роки.

Відповідно до ст. 75 КК України, звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки.

ОСОБА_8 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, та призначено йому покарання у виді трьох років позбавлення волі, з позбавленням права займати посади, пов`язані з функцією охорони на два роки.

Відповідно до ст. 75 КК України, звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки.

За вироком суду, ОСОБА_7 , у відповідності до наказу №145-К від 07 вересня 2015 року, працюючи на посаді начальника складу паливно-мастильних матеріалів (далі - ПММ) ПП «Бурякорадгосп цукрокомбінату імені Халтуріна», розташованого за адресою: вул. Мар`янівська, 1 с. Мартинівка, Карлівського району, Полтавської області, у відповідності до договору про повну матеріальну відповідальність від 15 жовтня 2015 року, будучи відповідальною за зберігання довірених їй підприємством матеріальних цінностей та будучи ознайомлена з обов`язками начальника складу ПММ, затверджених директором ПП «Бурякорадгосп цукрокомбінату імені Халтуріна» 03 жовтня 2016 року, відповідала: за здійснення контролю прийому ПММ на склад по кількості із оформленням відповідних документів; за виконання організаційно-розпорядчих функцій по діяльності складу ПММ; за керування роботою по раціональному розміщенню ПММ на складі; за контроль добору і видачі ПММ замовникові по видаткових накладних в присутності охорони підприємства; за контролювання та ведення обліку складських операцій, установленої звітності та інше, при чому у ОСОБА_7 в ході спілкування з іншим працівником підприємства виник умисел на привласнення та розтрату майна підприємства, а саме дизельного пального.
Далі, ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, зловживаючи службовим становищем за для вчинення задуманого кримінального правопорушення, направленого на привласнення та розтрату ввіреного їй майна, вступила у злочинну змову ОСОБА_8 , який наказом №213-К від 18 вересня 2015 року директора ПП «Бурякорадгосп цукрокомбінату імені Халтуріна» призначений на посаду сторожа та несе повну матеріальну відповідальність за товарно-матеріальну цінності підприємства, згідно з обов`язками співробітника охорони, затвердженими директором ПП «Бурякорадгосп цукрокомбінату імені Халтуріна» 18 серпня 2015 року, був зобов`язаний забезпечувати всіх заходів щодо охорони об`єкта та збереження матеріальних цінностей, а у відповідності до злочинної домовленості повинен допомагати ОСОБА_7 переносити заповнені нею ємкості (каністри) із дизельним пальним за територію складу ПММ та підприємства в цілому.
Так, у другій декаді квітня 2017 року (точна дата досудовим та судовим слідством не встановлена), у другій половині дня, ОСОБА_7 , за попередньою змовою з ОСОБА_8 , у робочий час, перебуваючи на робочому місці, а саме на території складу ПММ ПП «Бурякорадгосп цукрокомбінату імені Халтуріна», розташованого за вище вказаною адресою, доводячи свій злочинний умисел, направлений на привласнення та розтрату ввіреного майна, шляхом вільного доступу, умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, ОСОБА_9 із металевої ємкості (цистерни), розташованої на території складу та відведеної для зберігання пального на потреби підприємства, протиправно та безоплатно привласнила наповнивши три каністри ємкість по 20 літрів кожна дизельним пальним в кількості 60 літрів вартістю 25,25 гривень за 1 літр, після чого ОСОБА_8 переніс заповнені каністри із пальним до недіючого приміщення туалету неподалік складу ПММ із подальшим його транспортуванням за територію підприємства до свого домогосподарства, яке в подальшому використав для обробки власної земельної ділянки, тобто на власні потреби. Внаслідок злочинних дій ОСОБА_7 та ОСОБА_10 ПП «Бурякорадгосп цукрокомбінату імені Халтуріна» було заподіяно матеріального збитку на загальну суму 1515 гривень.
Крім того, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , продовжуючи вчиняти кримінальні правопорушення, злочинний умисел яких направлений на привласнення та розтрату ввіреного майна, шляхом зловживання службовою особо своїм службовим становищем, у другій декаді жовтня 2017 року (точна дата досудовим та судовим слідством не встановлена), у другій половині дня, у робочий час, перебуваючи на робочому місці, а саме на території складу ПММ ПП «Бурякорадгосп цукрокомбінату імені Халтуріна», розташованого за вище вказаною адресою, доводячи свій злочинний умисел, направлений на привласнення та розтрату ввіреного майна, шляхом вільного доступу, умисно, повторно, за попередньою змовою, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, ОСОБА_9 із металевої ємкості (цистерни), розташованої на території складу та відведеної для зберігання пального на потреби підприємства, протиправно та безоплатно привласнила наповнивши три каністри ємкість по 20 літрів кожна дизельним пальним в кількості 60 літрів вартістю 25,25 гривень за 1 літр, після чого ОСОБА_8 переніс заповнені каністри із пальним до недіючого приміщення туалету неподалік складу ПММ із подальшим його транспортуванням за територію підприємства до свого домогосподарства, яке в подальшому використав для обробки власної земельної ділянки, тобто на власні потреби. Внаслідок злочинних дій ОСОБА_7 та ОСОБА_10 ПП «Бурякорадгосп цукрокомбінату імені Халтуріна» було заподіяно матеріального збитку на загальну суму 1515 гривень.
У поданій апеляційній скарзі прокурор просить перекваліфікувати дії ОСОБА_7 та ОСОБА_11 з ч. 3 ст. 191 КК України (епізод від квітня 2017 року), як привласнення і розтрата чужого майна, яке було ввірене особі, вчинене за попередньою змовою групою осіб та за ч. 3 ст. 191 КК України (епізод від жовтня 2017 року), як привласнення і розтрата чужого майна, яке було ввірене особі, вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб на ч. 3 ст. 191 КК України (епізод від квітня 2017 року), як привласнення і розтрата?чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене за попередньою змовою групою осіб та на ч. 3 ст. 191 КК України (епізод від жовтня 2017 року), як привласнення і розтрата чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене повторно та за попередньою змовою групою осіб.

Під час апеляційного розгляду апелянт підтримав подану апеляційну скаргу в частині необхідності зміни вироку в частині неправильного звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 на підставі ст.75 КК України від додаткового покарання, оскільки, відповідно до ст.75 КК України особа може бути звільнена лише від основного покарання, натомість позбавлення права займати певні посади або займатися певною діяльністю відповідно до норм КК не є основним покаранням.

В частині ухвалення нового вироку прокурор від апеляційних вимог відмовився.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_6 , який частково підтримав апеляційну скаргу із зазначених вище підстав, обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , які просили вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_6 , який частково підтримав апеляційну скаргу із зазначених у ній підстав, обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , які просили вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 та ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.191 КК України, відповідають фактичним обставинам провадження, правильність правової кваліфікації дій обвинуваченого в апеляційній скарзі не оскаржується, а тому, відповідно до ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.
Відповідно до ч.1 ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Звільнивши обвинуваченого ОСОБА_8 , на підставі ст.75 КК України від відбування призначеного за ч. 3 ст. 191 КК України покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку, суд у вироку помилково не зазначив, що обвинувачений ОСОБА_8 звільняється з іспитовим строком саме від основного покарання у виді позбавлення волі, про що зазначено у наведеній вище нормі Закону.

Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне виправити даний недолік вироку суду щодо ОСОБА_8 та ухвалити рішення про те, що вироком Карлівського районного суду Полтавської області від 15.08.2019 Вважати ОСОБА_8 засуджено із застосуванням ст.75 КК України до звільнення від основного покарання.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора Карлівського відділу Кобеляцької місцевої прокуратури ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Карлівського районного суду Полтавської області від 15.08.2019 відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 змінити.

Вважати ОСОБА_8 засудженим із застосуванням ст.75 КК України до звільнення від основного покарання.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Касаційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4