Справа № 462/30/22
провадження 1-кс/462/57/22
У Х В А Л А

10 січня 2022 року слідчий суддя Залізничного районного суду м.Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові клопотання слідчого слідчого відділення Відділу поліції №1 Львівського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_4 , погоджене із прокурором Франківської окружної прокуратури м.Львова Львівської області ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні №0000016 від 09.01.2022 року,про застосування запобіжногозаходу у вигляді тримання під вартою щодопідозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.259 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Межиріч Павлоградського району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 , зареєстрованого на АДРЕСА_1 , проживаючого на АДРЕСА_2 , який вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.06.2019 року був засуджений за ч.1 ст.185 КК України до покарання у вигляді 100 годин громадських робіт,

встановив:

10.01.2022 року слідчий СВ ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 , за погодженням із прокурором, звернувся до слідчого судді Залізничного районного суду м.Львова з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 .
В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що в його провадженні знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного 09.01.2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000016, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.259 КК України, підозрюваним у якому є ОСОБА_6 . Підозра обґрунтована зібраними слідством доказами. Зазначає, що в ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. Зокрема, підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, та як підозрюваний зареєстрований на території Дніпропетровської області; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки підозрюваний є раніше судимий за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України. Також слідчий вказує на обставин, що враховуються при обранні запобіжного заходу, які передбачені у ст.178 КПК, а саме: наявність вагомих доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вік та стан здоров`я, який не перешкоджає застосуванню до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, та відсутність перешкод щодо застосування до підозрюваного запобіжних заходів, у тому числі у вигляді тримання під вартою. Вважає, що інші більш м`які запобіжні заходи не можуть запобігти таким ризикам, тому просить обрати запобіжний захід у вигляді триманняпід вартою.

В судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали, покликаючись на мотиви такого, яке просять задовольнити, застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний та його захисник проти задоволення клопотання заперечили, зазначивши, що пред`явлену підозру у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.259 КК України, не заперечують. При цьому, підозрюваний шкодує про вчинене, дане кримінальне правопорушення вчинив в стані емоційного стресу. Поряд з цим, вказують, що ризики наведені слідчим формально, фактично такі лише перераховані без належного обґрунтування, як і не обґрунтована неможливість застосування щодо ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів. Вважають, що за таких обставин доводи сторони обвинувачення на підтвердження обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є безпідставними. Покликання сторони обвинувачення, що ОСОБА_6 раніше судимий є недоречними, оскільки зі слів підозрюваного такий покарання за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.06.2019 року відбув, тому в силу ст.89 КК України не судимий. Зворотнього стороною обвинувачення не доведено. Вважають, що за таких обставин більш м`який запобіжний захід нічний домашній арешт за місцем фактичного проживання також зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Клопотання відповідає вимогам ст.184 КПК України.

Копію клопотання та матеріалів, якими обґрунтовано необхідність застосування запобіжного заходу, підозрюваний отримав у строк, передбачений ч.2 ст.184 КПК України.

Відповідно до витягу з кримінального провадження №0000016, 09.01.2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне правопорушення, кваліфіковане за ч.1 ст.259 КК України.

09.01.2022 року ОСОБА_6 затримано на підставі ст.208 КПК України та в той же день йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.259 КК України, за обставин того, що він 08.01.2022 року близько 20.07 хв., перебуваючи в помешканні квартири АДРЕСА_3 , умисно, достовірно знаючи та усвідомлюючи, що поширена ним інформація є неправдивою, здійснив дзвінок з мобільного телефону з абонентським номером НОМЕР_2 на лінію екстреного виклику оператора «101» ГУ ДСНС у Львівській області та повідомив працівникам ДСНС завідомо неправдиву інформацію про загрозу вибуху через замінування потяга №231 сполучення «Дніпро - ІваноФранківськ» у складі 13-ти пасажирських вагонів, що призвело до дезорганізації функціонування руху поїздів та безпідставного відволікання сил і засобів спеціальних служб для перевірки вказаного повідомлення.
Відповідно до ст. 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Згідно зі ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Обставинами, що дають підстави підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення є наявність в матеріалах досудового розслідування достатніх об`єктивних доказів, тобто обґрунтованість підозри підтверджуються матеріалами кримінального провадження, зокрема, рапортом УПП у Львівській області ДПП, протоколом затримання ОСОБА_6 від 09.01.2022 року, постановою про визнання речових доказів від 09.01.2022 року, протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_6 від 09.01.2021 року.

Будучи допитаним 09.01.2022 року, підозрюваний свою винуватість в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав, дав відповідні визнавальні показання.
Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, перелік яких міститься в клопотанні, а документи, які містять такі дані, надані до суду разом з клопотанням. Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, то з огляду на наявні в матеріалах провадження дані слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.259 КК України.

Більше того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», наведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_6 до вчинення вказаного кримінального правопорушення в клопотанні та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої підозри.

Обставиною, яка враховується слідчим суддею під час обрання запобіжного заходу, є наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, коли підозрюваний намагається вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
Перевіряючи доводи клопотання на предмет наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя вважає, що вони наявні, зокрема щодо можливості підозрюваного ухилитися від досудового розслідування чи суду, з огляду на специфіку злочину, за яким оголошено підозру, та тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винним в інкримінованому кримінальному правопорушенні, а також з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.
Поряд з цим, слідчий суддя зауважує, що слідчим у клопотанні вказується на наявність існуючого на його думку ризику вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_6 раніше судимий, проте об`єктивних даних про наявність на час розгляду клопотання судимості у підозрюваного слідчому судді не надано, як і не спростовано позиції сторони захисту про те, що підозрюваний на даний час є несудимим у силу ст.89 КК України, у зв`язку з повним відбуттям ще у 2019 році покарання у вигляді 100 годин громадських робіт за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.06.2019 року.

При цьому ризик переховування від органів досудового розслідування та суду не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого застосування покарання та під впливом можливого тягаря призначення такого покарання у майбутньому.
У рішенні в справі «W. проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини вказав на те, що ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового вироку; це слід робити з урахуванням низки інших відповідних фактів, які можуть або підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування.

При вирішенні клопотання слідчий суддя враховує особу підозрюваного, який проходить військову службу за контрактом у ВЧ НОМЕР_1 , за місцем служби характеризується виключно позитивно, має постійне місце проживання, дані, які би негативно характеризували ОСОБА_6 на час розгляду клопотання відсутні. Згідно показань заступника командира роти з озброєння роти управління батальйону зв`язку ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_8 , допитаного як свідка під час розгляду клопотання, за час проходження військової служби на посаді стрільця взводу охорони роти управління батальйону зв`язку солдат ОСОБА_6 зарекомендував себе з позитивної сторони, доручену роботу завжди виконував ефективно, його участь в роботі колективу сприяє виконанню поставлених завдань.

Слідчий суддя приймає до уваги і вважає об`єктивно обумовленими доводи захисника про те, що ОСОБА_6 після вчинення кримінального правопорушення не переховувався від органу досудового розслідування, сприяє слідству для встановлення істини у кримінальному провадженні.

Доводи сторони обвинувачення про реєстрацію обвинуваченого в іншій області та непроживання ним за місцем реєстрації слідчий суддя не приймає до уваги, оскільки за повідомленими ОСОБА_6 даними він з 2019 року не проживає за місцем реєстрації у Дніпропетровській області, оскільки у 2019 році проходив строкову службу, а з 2020 року служить за контрактом, у зв`язку з чим винаймає житло у м.Львові.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).
Слідчий суддя виходить з того, що відповідно до вимог ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).
Пленум Верховного Суду України у ч.1 п.3 постанови №4 від 25.04.2003 року з подальшими змінами «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» роз`яснив, що такий вид запобіжного заходу як взяття під варту обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, можуть не забезпечувати виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Так, за результатами встановлених у судовому засіданні обставин та з урахуванням доводів, викладених стороною обвинувачення та стороною захисту, слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення доведено наявність обставин, передбачених п.1 та п.2 ч.1 ст.194 КПК України і не доведено того, що більш м`який запобіжний захід є недостатнім для запобігання ризикам, вказаним у клопотанні.
Як вбачається з поданого до суду клопотання, то його зміст взагалі не містить обґрунтування на підтвердження існування обставин, визначених п.3 ч.1 ст.194 КПК України.
Також прокурором в судовому взагалі не зазначено обставин на обґрунтування того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним у клопотанні ризикам, а відтак наведене твердження про це є формальним.
Згідно із ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що у клопотанні про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно відмовити та застосувати відносно нього на підставі ч.4 ст.194 КПК України більш м`який запобіжний захід, який є пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого існують у кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, а саме домашній арешт в нічну пору доби, що зможе запобігти спробам підозрюваного ухилитись від слідства та суду, забезпечить дієвість кримінального провадження та належну процесуальну поведінку підозрюваного, поклавши на ОСОБА_6 відповідні обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, на строк два місяці.

ОСОБА_6 був фактично затриманий 09.01.2022 року. Враховуючи вимоги ч.3 ст.202 КПК України, оскільки щодо підозрюваного ОСОБА_6 застосовується запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, вважаю за необхідне негайно звільнити підозрюваного з-під варти та зобов`язати його до 22.00 год. прибути до свого місця проживання.
Керуючись ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 202, 309, 395 КПК України,

постановив:

В задоволенні клопотання слідчого слідчого відділення Відділу поліції №1 Львівського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного у кримінальному провадженні №0000016 від 09.01.2022 року ОСОБА_6 відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 такі обов`язки:

1)прибувати до суду, слідчого судді, процесуального прокурора та слідчого за першою вимогою;
2)не залишати місце постійного проживання квартиру АДРЕСА_3 без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду в період часу з 22.00 год. до 06.00 год. щоденно;

3)здати, за наявності, на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
На підставі ч.3 ст.202 КПК України негайно звільнити підозрюваного, який був затриманий, з-під варти та зобов`язати його до 22.00 год. прибути до свого місця проживання.
Строк дії ухвали складає два місяці з дня її проголошення і закінчується 10 березня 2022 року.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з?являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Копію ухвали негайно після її проголошення вручити підозрюваному та направити для виконання і контролю органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 12.01.2022 року.

Слідчий суддя /підпис/

Згідно з оригіналом.

Слідчий суддя: ОСОБА_1