Справа № 441/637/15-к
Провадження №1-кп/944/33/21
02.09.2021 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області
в складі: головуючого - судді ОСОБА_1
з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2
обвинуваченого ОСОБА_5
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 подав клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, у зв`язку з закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності та просив закрити кримінальне провадження.
Прокурор не заперечив щодо клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 .
На підставі ст.44 КК України встановлено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених КК України. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених КК України, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.
Частиною 1 ст.368 КК України (в редакції станом на 22 квітня 2015 року) передбачено покарання у виді штрафу від однієї тисячі до тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк від трьох до шести місяців, або позбавленням волі на строк від двох до чотирьох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та зі спеціальною конфіскацією.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.368 КК України відповідно до ст.12 КК України є нетяжким злочином.
Відповідно до п.2, п.3 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки, зокрема три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності суд закриває кримінальне провадження.
За правилами ч. 8 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження на підставі, передбаченій п. 1 ч. 2 цієї статті, не допускається лише у випадку, коли підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. У цьому разі розгляд кримінального провадження продовжується в загальному порядку.
Положеннями ч. 4 ст. 286 КПК України визначено, що, якщо під час судового розгляду сторона у кримінальному провадженні звернеться до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Правилами ч. 3 ст. 288 КПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Таким чином, за змістом статей 284 - 288 КПК України підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.
Отже, наявність цих умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено.
Відповідно до положень ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК України жодну особу не може бути примушено визнати свою вину у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення чи показання, які можуть стати підставою для її підозри або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення.
Виходячи з цих положень закону, визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а отже невизнання вказаними особами своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ними свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений законом (ст. 49 КК України) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням ними своєї винуватості у вчиненні злочину.
Таким чином, невизнання підозрюваним, обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках за умови роз`яснення їм судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення.
Розглянувши клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 , перевіривши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку прокурора, який не заперечує проти закриття кримінального провадження у зв`язку із звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності, суд вважає, що ОСОБА_5 слід звільнити від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження відносно нього закрити, оскільки кримінальне правопорушення, яке йому інкримінується відноситься до нетяжких злочинів, встановлені строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності минули, оскільки з дня вчинення злочину пройшло понад 5 років.
На підставі наведеного та керуючись ч.2 ст. 284 КПК України, ст.49 КК України, суд,
клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити.
ОСОБА_6 звільнити від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 368 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Речові докази: грошові кошти в сумі 1000 доларів США, наступних номіналів, серій та номерів: купюра номіналом 100 (сто) доларів США LL 48061615D, купюра номіналом 100 (сто) доларів США LL 48061614D, купюра номіналом 100 (сто) доларів США LL 48061613D, купюра номіналом 100 (сто) доларів США LL 48061612D, купюра номіналом 100 (сто) доларів США LL 48061603D, купюра номіналом 100 (сто) доларів США КВ 41512564В, купюра номіналом 100 (сто) доларів США КВ 41512563В, купюра номіналом 100 (сто) доларів США КВ 68878842G, купюра номіналом 100 (сто) доларів США КF 48936369D, купюра номіналом 100 (сто) доларів США КA 47226594A, які передані на зберігання у відділ РОВС ЗУОГ та ЗО СУ ГУ МВС України у Львівській області повернути власнику ОСОБА_7 .
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала суду не набрала законної сили.
Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом 7-ми днів з дня її оголошення, через районний суд.
Суддя ОСОБА_1