Справа № 739/1455/21
Провадження № 1-в/739/67/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2021 року м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

представника УВП ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_4 про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням,

В С Т А Н О В И В:

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотання про заміну призначеного йому покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким покарання у виді позбавленні волі на певний строк.

Своє клопотання мотивує тим, що покарання у виді довічного позбавлення волі було призначено йому незаконно, оскільки на час вчинення злочинів передбачалося лише покарання у виді смертної кари та позбавлення волі на строк до 15 років. У подальшому смертну кару було визнано неконституційною і певний період існувало лише покарання у виді позбавлення волі на певний строк. Потім було встановлено покарання у виді довічного позбавлення волі, яке суд призначив йому у 2002 році незаконно. Засуджений також зазначає, що вказане покарання, яке він відбуває, є неконституційним та незаконним з огляду на практику ЄСПЛ, відповідно просить замінити його більш м`яким покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

У судовому засіданні засуджений своє клопотання підтримав та просив його задовольнити повністю з підстав, наведених у його клопотанні.

Представник відповідача у судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити, також вказав, що Конституційним Судом України визнано неконституційними положення статей 81, 82 КК України в частині неможливості умовно-дострокового звільнення засуджених до довічного позбавлення волі та заміни даного покарання більш м`яким.

Прокурор у судовому засіданні висловився проти задоволення клопотання та заявив, що покарання у виді довічного позбавлення волі не визнавалося неконституційним, а механізму заміни даного покарання більш м`яким чинне законодавство не визначає.

Представник УВП у судовому засіданні висловився проти задоволення клопотання.

Заслухавши пояснення засудженого, думку його захисника, прокурора та представника УВП, дослідивши матеріали справи та особову справу засудженого ОСОБА_4 , суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено, вироком судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Донецької області від 16 грудня 2002 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених статтею 69, пунктами «а», «г», «з», «і» статті 93, частиною 3 статті 142, частиною другою статті 215-3(в редакції 1960 року), частиною першою статті 263, частиною другою статті 345 КК України та призначено покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. Вказаний вирок ухвалою Верховного Суду України від 17 квітня 2003 року залишено без змін, отже, він набрав законної сили та був звернутий до виконання.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Згідно частини першої статті 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження чи позбавлення волі, не відбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.

Положеннями статті 51 КК України довічне позбавлення волі передбачено як окремий вид покарань, що можуть бути призначені за вчинення злочинів.

Суд зазначає, що призначення такого виду покарання як довічне позбавлення волі згідно рішення Конституційного Суду України №1-рп/2011 від 26 січня 2011 року відповідає Конституції України, яка має найвищу юридичну силу порівняно з усіма іншими нормативними актами, що видаються та діють в Україні, зокрема й з Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.
При цьому, після засудження ОСОБА_4 до довічного позбавлення волі законами України про кримінальну відповідальність покарання за злочини, вчинені останнім, не пом`якшувалося.

Рішенням Конституційного Суду України №6-р(ІІ)/2021 від 16 вересня 2021 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними),частину першу статті 81, частину першу статті 82 Кримінального кодексу України в тім, що вони унеможливлюють їх застосування до осіб, яких засуджено до відбування покарання у вигляді довічного позбавлення волі. При цьому даним рішенням зобов`язано Верховну Раду України невідкладно привести нормативне регулювання, установлене статтями 81, 82 Кримінального кодексу України, у відповідність до Конституції України та цього Рішення.
Водночас, зазначеним рішенням положення КК України щодо можливості призначення такого покарання, як довічне позбавлення, зокрема й за вчинення злочинів, за які засуджений ОСОБА_4 , неконституційними не визнавалися.

Таким чином, призначене засудженому ОСОБА_4 покарання у виді довічного позбавлення волі передбачено чинним законодавством України та є конституційним, що у свою чергу повністю спростовує доводи ОСОБА_4 , які містяться в його клопотанні.

З приводу заміни вказаного покарання більш м`яким суд зазначає, що чинним законодавством на даний час не визначено порядку заміни довічного позбавлення волі більш м`яким, про що Конституційний Суд України вказав у своєму рішенні, зобов`язавши Верховну Раду України невідкладно привести нормативне регулювання, визначене статтями 81,82 КК України, у відповідність до Конституції України та даного рішення. Це у свою чергу унеможливлює вирішення питання про заміну призначеного засудженому ОСОБА_4 покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким, зокрема й покаранням у виді позбавлення волі на певний строк.

Вказане вище в сукупності свідчить, що клопотання засудженого ОСОБА_4 є необґрунтованим і задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 371, 372, 532, 537, 539 Кримінального процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням відмовити повністю.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області протягом 7 днів з дня її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, у вказаний строк з момету отримання нею копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали оголошено о 08 год. 30 хв. 01 грудня 2021 року.