Провадження 1-кп/544/202/2021
Справа №544/1919/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2021 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:
головуючої - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пирятин кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000390 від 14.10.2021, за обвинувальним актом щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Буковець Воловецького району Закарпатської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, не працюючого, одруженого, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, не перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 як військовозобов`язаний, раніше не судимого;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 07 жовтня 2021 року близько 19 год, перебуваючи в будинку за місцем проживання в АДРЕСА_1 , після вживання спиртних напоїв, вчинив сварку із дружиною ОСОБА_5 . В ході конфлікту, реалізуючи свій злочинний умисел на заподіяння потерпілій умисних тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні насілдки та бажаючи їх настання, підійшов до потерпілої ОСОБА_5 та кистю лівої руки стиснутої у кулак наніс удар в область лівого боку, та удар в область лівого ока, а потім ногами в область лівого стегна та в область правої гомілки. В результаті умисних дій ОСОБА_4 заподіяв ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді: синця задньої поверхні нижньої третини правої гомілки, двох синців зовнішньої поверхні середньої третини лівого стегна, синця лівої підочної ділянки, синця ребер зліва по зовнішньо-ключичній лінії з переломами 7,8-го ребер зліва в цій ділянці, що згідно висновку судово-медичної експертизи №223 від 19.10.2021 за ступенем тяжкості відносяться до середнього ступеня тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , не оспорюючи фактичних обставин справи, свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, просив суворо не карати.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи, суд знаходить їх достатніми та істинними.

Потерпіла ОСОБА_5 у судовому засіданні підтвердила обставини нанесення їй обвинуваченим тілесних ушкоджень, вважає, що він заслуговує на покарання за вчинене відповідно до закону.

Враховуючи те, що обвинувачений та потерпіла не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, заслухавши думку учасників процесу та роз`яснивши їм положення ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Враховуючи наведене, суд, у межах ч.3 ст.349 КПК України, приходить до висновку про повну доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, за обставин, встановлених судом.

Суд дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфікує за ч.1 ст.122 КК України, як умисне нанесення середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
При призначенні покарання, суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів.

Обвинувачений ОСОБА_4 на обліку лікаря психіатра та нарколога не перебуває, офіційно не працює, за місцем проживання характеризується добре, раніше не судимий, притягувався до адміністративної відповідальності, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, відповідно до п.13 ч.1 ст. 67 КК України, суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Беручи до уваги викладене, приймаючи до уваги положення ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень і що більш суворий вид покарання з числа передбачених за скоєне призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, суд вважає, що з метою виправлення обвинуваченого, попередження з його боку вчинення нових кримінальних правопорушень і досягнення інших цілей покарання, та враховуючи ступінь небезпеки вчиненого, обвинуваченому слід призначити покарання у виді обмеження волі.

Ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, який готовий до зміну способу життя, має плани на майбутнє, прагне працевлаштуватися та налагодити відносини з дітьми. Разом з тим, ризик небезпеки останнього для суспільства оцінюється як високий і ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється органами пробації як високий. За висновком представника персоналу органу пробації виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства можливе у виняткових випадках. Водночас, з урахуванням обставин правопорушення та особи обвинуваченого у сукупності, суд не погоджується з висновком представника персоналу органу пробації (який носить рекомендаційний характер) про те, що виправлення обвинуваченого зі звільненням від покарання у виді обмеження волі з випробуванням не можливе.
Ураховуючи ступінь тяжкості та конкретні обставини скоєного кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу винного, який є раніше не судимим, щиро розкаявся у вчиненому, керуючись принципом справедливості та індивідуалізації призначення покарання, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання і вважає за можливе застосувати відносно нього звільнення від відбування призначеного покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України в умовах здійснення контролю за його поведінкою відповідно до вимог ст. 76 КК України.
На переконання суду виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства, тому обране йому покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. Призначення покарання у виді обмеження волі із застосуванням ст. 75 КК України забезпечить виконання завдань кримінального судочинства та слугуватиме цілям його застосування, встановленимст.2 КПК України.
На думку органу пробації виконання покарання обвинуваченим у громаді можливо за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне покласти на ОСОБА_4 на період відбуття іспитового строку, крім обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України, додаткові обов`язки згідно п.4 ч.3 ст. 76 КК України: виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою: «Подолання агресивної поведінки».
Цивільний позов не заявлявся.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не застосовувався.

Керуючись ст. 349, 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, і призначити йому покарання у виді одного року шести місяців обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді обмеження волі з іспитовим строком один рік.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою: «Подолання агресивної поведінки».
Вирок може бути оскаржений з урахуванням особливостей, передбачених ч.2 ст.394 КПК України, до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набуває законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія вироку негайно після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1