Справа № 750/3475/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/41/22
Категорія - ч.2 ст.125 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2022 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7 ,

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0002270 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 червня 2021 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Чернігова, українець, громадянин України, із повною загальною середньою освітою, одружений, не працюючий, особа з I групою інвалідності, в силу ст. 89 КК України не судимий, без постійного місця реєстрації, фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

засуджений за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1 700 грн.

На підставі ч. 5 ст. 74, ст. 49 КК України звільнено ОСОБА_9 від кримінального покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Вироком суду ОСОБА_9 визнаний винним у тому, що 29.03.2018, близько 14 год. 20 хв., ОСОБА_9 , перебуваючи на території Національного архітектурно-історичного заповіднику «Чернігів стародавній», що по вул. Преображенській, 1 в м. Чернігові, навпроти будинку № 14, що по вул. Преображенській в м. Чернігові, діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, наніс ОСОБА_7 один удар кулаком правої руки в область голови, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, крововиливу та забиття м`яких тканин голови, садна лівої вушної раковини, котрі згідно висновку експерта відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

В апеляційній скарзі ОСОБА_9 просить вирок суду скасувати та ухвалити рішення про визнання невинуватим у пред`явленому обвинуваченні і виправдати його. Під час апеляційного розгляду просить розглянути та задовольнити клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, а також про проведення додаткової комплексної судово - медичної експертизи. Посилається на упередженість, як органу досудового розслідування так і суду, неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, а також істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що було допущено, як на стадії досудового розслідування, так і в ході судового розгляду даного кримінального провадження. Звертає увагу на , що за заявою ОСОБА_10 з ним не було проведено жодних слідчих дій і його не було допитано з приводу зазначених подій. Крім того, ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова ОСОБА_11 від 22.02.2019 року № 750/2012/19 було встановлено, що слідча ОСОБА_12 порушила його право на захист, оскільки не розглянула і не прийняла жодних процесуальних рішень за результатом поданих ним клопотань від 04.02.2019 і цією ж ухвалою її було зобов`язано розглянути його клопотання, як підозрюваного від 04.02.2019 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0002270 від 29.03.2018, в порядку та строки, передбачені ст. 220 КПК України, але це рішення слідчого судді, слідча ОСОБА_12 так і не виконала. Зазначає, що досудове розслідування здійснювалося не уповноваженими на те особами, а тому має визнаватися істотним порушенням прав людини і основоположних свобод та має наслідком визнання усіх доказів, недопустимими. Звертає увагу на те, що місцевий суд визнав його винуватим за ч. 2 ст. 125 КК України, за відсутності постанови про перекваліфікацію з ч. 1 на ч. 2 ст. 125 КК України. Крім того, вказує на відсутність в матеріалах провадження постанов про визначення та зміну групи прокурорів в кримінальному провадженні. Наголошує на тому, що він просив визнати недопустимими доказами висновок експерта № 391, протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, протоколи про проведення слідчих експериментів, тощо, але жодної оцінки його доводам, які були наведені ним в клопотаннях місцевий суд не надав, а тому ця обставина має бути предметом дослідження суду апеляційної інстанції.

В поданих запереченнях на апеляційну скаргу представник потерпілого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 просить оскаржуваний вирок суду залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 без задоволення.

В судовому засіданні обвинувачуваний підтримав апеляційну скаргу, та просив задовольнити її у повному обсязі.

Потерпілий, його представник та прокурор заперечили проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, вважали вирок суду обґрунтованим та просили залишити його без змін.

Заслухавши доповідача, думки учасників судового засідання, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи, що викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вина ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого злочину, при обставинах, наведених у вироку суду повністю підтверджується сукупністю доказів, які досліджені в суді першої інстанції.

У суді першій та суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_9 вину не визнав. Під час апеляційного розгляду ОСОБА_9 відмовився від раніше заявлених клопотань про тимчасоуий доступ до речей і документів та призначенння додаткової судово медичної експертизи.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення, його вина знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, вона відображена низкою доказів, яким суд дав належну оцінку.

Так, допитаний у судовому засіданні місцевого суду потерпілий ОСОБА_7 показав, що 29.03.2018, близько 13.30 год., він в якості водія в складі бригади в кількості 6 чоловік приїхав в район Валу в м. Чернігові прибирати дерева. На знесення дерев була наявна необхідна дозвільна документація. Місце проведення робіт було огороджено сигнальною стрічкою. Бригадир попросив його прослідкувати, щоб ніхто не заходив за цю стрічку. Зі сторони історичного музею підійшов незнайомий чоловік (в подальшому виявилось, що це обвинувачений), він зайшов за сигнальну стрічку і почав фотографувати дерева. Потерпілий повідомив йому, що на цю територію заходити не можна, проте він відповів нецензурною лайкою. Потерпілий підійшов до обвинуваченого, а останній вдарив його кулаком у ліву скроню, від чого потерпілий впав. Обвинувачений, при цьому, впав на потерпілого. Підійшли працівники бригади і розняли потерпілого та обвинуваченого. Бригадир викликав поліцію. Пізніше працівники поліції забрали обвинуваченого з собою. Потерпілий повідомив, що жодних тілесних ушкоджень обвинуваченому не наносив. Коли потерпілий приїхав до гаража, близько 15.30 год., відчув себе погано, у нього паморочилось в голові і він звернувся за допомогою до травмпункту. Черговий лікар порадив потерпілому звернутись до лікаря за місцем проживання. Ввечері того ж дня потерпілого нудило. Вранці наступного дня потерпілий звернувся за допомогою до поліклініки ЧМЛ № 4, після чого був госпіталізований до стаціонару на 10 днів з діагнозом: струс головного мозку. Також потерпілий пояснив, що 29.03.2018, після інциденту з обвинуваченим звертався до поліції з відповідною заявою. Обвинувачений перед потерпілим не вибачався, проте, останній його пробачив і просив суворо не карати.

Свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 в судовому засіданні суду першої інтенції показали, що вони працювали по випилу дерев в районі Валу у м. Чернігові. Це було близько 14.00 год. 29.03.2018. Робоча територія була огороджена захисною стрічкою. Підійшов обвинувачений, представився пересічним громадянином України і попрохав документи на проведення робіт. В цей час останній здійснював зйомку своїм телефоном, в лівій руці він тримав сумочку. Бригадир надав йому документи і бригада продовжила працювати. Через 3 хвилини між обвинуваченим та потерпілим стався конфлікт, при цьому обвинувачений нецензурно лаявся і наніс удар правою рукою в область обличчя потерпілому. Потерпілий та обвинувачений стояли обличчям один до одного, потім впали, потерпілий на спину, а обвинувачений зверху на нього. Потім підбігли працівники бригади і розняли їх. Потерпілий до обвинуваченого жодних дій не вчиняв. Було викликано працівників поліції, які прибули через 15 хвилин.

Свідки ОСОБА_16 , ОСОБА_17 у судовому засіданні місцевого суду повідомили, що особисто конфлікта між потерпілим та обвинуваченим не бачили, однак про деталі бійки та обставини нанесення потерпілому тілесного ушкодження дізналися зі слів колег.

Допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_18 пояснив, що працює продюсером новин на Чернігівській філії ТБ «Суспільне». Свідку стало відомо, що 29.03.2018 ОСОБА_9 зробив стрім, який розмістив у мережі «Фейсбук», про незаконну порубку дерев на Валу в м. Чернігові. Свідок разом з головним редактором ОСОБА_19 прийняли рішення зняти про це сюжет. Вони приїхали на Вал через 20 хв. після виходу стріму. На місці вже були працівники поліції, обвинувачений та працівники комунального підприємства. Між присутніми відбувалась дискусія з приводу випилювання дерев. Через 10 хв. свідок і ОСОБА_20 поїхали з ОСОБА_21 . Факту побиття обвинуваченим потерпілого свідок не бачив. У ОСОБА_9 свідок помітив кров на пальці руки. Останній пояснив свідку, що, на його думку, на ОСОБА_21 відбувається незаконна рубка дерев. Телевізійний сюжет того дня відзнято не було.

Свідок ОСОБА_22 , допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції, вказав, що є головою громадської ради при Державній екологічній інспекції Чернігівської області. 29.03.2018 йому зателефонувала активістка ОСОБА_23 і повідомила, що на ОСОБА_21 вирубують дерева і б`ють ОСОБА_9 . Разом з товаришем ОСОБА_24 , свідок через 5 хв. на автомобілі приїхали на Вал, де були працівники КП «Зеленбуд», які повідомили, що приїхали працівники поліції і ОСОБА_9 дає покази. Свідок спитав на якій підставі відбувається рубка дерев і де дозвільні документи, проте їх ніхто не надав. Через 15 хв. підійшов обвинувачений, у нього був відірваний рукав куртки і забруднені штани, а також перев`язаний палець на руці. Свідок з товаришем допомогли йому почистити одяг і запропонували відвезти до лікарні. Обвинувачений відмовився і свідок відвіз його до бібліотеки ім. Короленка. З потерпілим свідок не знайомий і в той день на ОСОБА_21 його не бачив.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_25 повідомив, що є керівником Чернігівської облорганізації Українського товариства охорони пам`яток історії та культури. Свідок проживає в АДРЕСА_2 ., балкон його квартири, що розташований на 4 поверсі, виходить на територію ОСОБА_21 . 29.03.2018 свідок знаходився вдома, з вікна побачив, що на ОСОБА_21 проходить вирубка дерев. Свідок вийшов на балкон, побачив на ОСОБА_21 скупчення людей і почав робити фотознімки (відстань була близько 100 м.). Також свідок зателефонував всім представникам громадської ради, зокрема, ОСОБА_23 . На ОСОБА_21 свідок впізнав ОСОБА_9 , який підійшов до скупчення людей, а далі вже бачив як останній і ще якась людина вставали із землі. Сутички між потерпілим і обвинуваченим свідок не бачив, ОСОБА_9 впізнав не за обличчям, а за одягом і статурою. Через 2-3 дні свідок безпосередньо зустрів обвинуваченого, який повідомив йому, що під час подій на ОСОБА_21 пошкодив палець на руці.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_26 пояснив, що працює в патрульній поліції в м. Чернігові. 29.03.2018 він перебував на чергуванні, на службовий планшет надійшов виклик на Вал, де за заявою громадянина ОСОБА_9 відбувається незаконна рубка дерев. Прибувши на місце, свідок відібрав від останнього письмову заяву. Документи на вирубку дерев у працівників КП «Зеленбуд» були в наявності. За фактом побиття ОСОБА_7 . ОСОБА_9 свідку нічого не відомо.

Допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_27 показав, що в якості понятого брав участь в проведенні працівниками поліції слідчого експерименту за участю потерпілого. В ході цієї слідчої дії потерпілий показував як його били. Деталей проведення слідчого експерименту свідок не пам`ятає. Також свідок був присутній при проведенні впізнання за фотознімками.

Допитана в судовому засіданні місцевого суду в якості експерта ОСОБА_28 підтвердила правильність свого висновку. Пояснила, що дослідження проводилось на підставі медичної документації, якої було подано достатньо, огляд потерпілого не мав сенсу, оскільки після спричинення йому тілесних ушкоджень пройшло понад 4 місяці.

Вина ОСОБА_9 також підтверджується іншими доказами, які досліджені у суді першої інстанції даними рапорту про прийняття повідомлення на службу «102» від 29.03.2018 про звернення до травмпункту ЧМЛ ОСОБА_7 з забієм м`яких тканин голови, крововиливу, садна вушної раковини.

Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 29.03.2018, згідно якого потерпілий ОСОБА_7 повідомив, що невстановлена особа, завдала йому 29.03.2018 близько 14.20 год. за адресою АДРЕСА_3 тілесні ушкодження.

Згідно рапорту про прийняття повідомлення на службу «102» від 30.03.2018 про звернення до приймального відділення ЧМЛ № 4 ОСОБА_7 зі струсом головного мозку та закритою черепно-мозковою травмою, які останній отримав на виробництві 29.03.2018, коли на нього напав громадянин ОСОБА_9 (т.3 а.с.40-41).

Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 06.09.2018, згідно якого потерпілий ОСОБА_7 , впізнав ОСОБА_9 , як особу, яка 29.03.2018 завдала йому в ході конфлікту тілесних ушкоджень( т.3 а.с.54-56).

Згідно протоколів пред`явлення особи для впізнання від 06.05.2018, свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_29 , ОСОБА_15 , впізнали ОСОБА_9 , як особу, яка 29.03.2018 завдала потерпілому ОСОБА_7 в ході конфлікту тілесних ушкоджень( т. 3 а.с.64,74,84,94);

Відповідно протоколу проведення слідчого експерименту за участю потерпілого від 06.09.2018, останній розповів та показав, як йому були спричиненні тілесні ушкодження( т. 3 а.с.58-62).

Висновком експерта № 391 від 14.06.2018, встановлено, що у ОСОБА_7 маються тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, крововиливу та забиття м`яких тканин голови, садном лівої вушної раковини, котрі виникли від дії тупих твердих предметів по механізму удару, струсу та тертя, в тому числі і від безпосередньо спрямованих на потерпілого ударів руками та ногами сторонніх осіб і в сукупності, як наслідок одного травматичного процесу, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (т.3 а.с.26-30).

Дослідженні у суді першої інстанції докази підтверджують ті обставини, що обвинувачуваний ОСОБА_9 , на грунті раптово виниклих особистих неприязних відносин умисно наніс потерпілому один удар кулаком правої руки в область голови, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, крововиливу та забиття м`яких тканин голови, садна лівої вушної раковини, котрі спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Відповідно до ч.1 ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

При цьому згідно ч.2,3 ст. 373 даного Кодексу, якщо обвинувачений визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, суд ухвалює обвинувальний вирок і призначає покарання, звільняє від покарання чи від його відбування у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, або застосовує інші заходи, передбачені законом України про кримінальну відповідальність. Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Суд першої інстанції під час розгляду даного провадження, на думку колегії суддів, зазначених вимог закону дотримався та з достатньою повнотою здійснивши судовий розгляд, повно та об`єктивно встановив обставини, що мають значення для кримінального провадження, дослідив та оцінив у відповідності до вимог КПК України надані сторонами кримінального провадження докази та на підставі цього здійснив обґрунтований та вмотивований висновок про винність ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, правильного кваліфікувавши його дії та застосувавши закон про кримінальну відповідальність в тому числі і що стосується призначення покарання та звільнення від його відбування.

Доводи апелянта про те, що що в основу вироку місцевий суд поклав ряд доказів, які є недопустимими, а саме: висновок експерта № 391, протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, протоколи про проведення слідчих експериментів, однак колегія суддів не погоджується з зазначеним, оскільки зазначені докази були отримані з дотриманням вимог кримінального-процесуального закону.

Отже, доводи апелянта про недопустимість доказів сторони обвинувачення є безпідставними та не відповідають фактичним обставинам їх зібрання та закріплення, оскільки доказів, які б свідчили про непричетність ОСОБА_9 до вчинення злочину, стороною захисту надано не було.

Під час апеляційного розгляду процесуальних порушень, порушень прав обвинуваченого гарантованих Конституцією України та Конвенцією прав захист людини та основоположних свобод суд апеляційної інстанції не встановив.

В апеляційній скарзі фактично викладено незгоду з висновками суду першої інстанції щодо належності і допустимості доказів, які сторона захисту вважала недопустимими. Однак, доводи зазначені в апеляційній скарзі, не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.

Така позиція обвинуваченого ОСОБА_9 лише свідчить про намагання уникнути відповідальності за скоєне, у зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги сторони захисту у цій частині.

Також, суд дотримався вимог ст. 10 КПК України, створивши необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав. Сторони користувалися рівними правами та свободою у наданні доказів, дослідженні та доведенні їх переконливості перед судом. Клопотання сторін кримінального провадження вирішені судом у відповідності до вимог КПК України.

Інші доводи скарги повторюють лінію захисту в суді першої інстанції, а тому є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про призначення міри покарання обвинуваченому, суд першої інстанції врахував обставини та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, його вік, сімейний стан, стан здоров`я, наявність у обвинуваченого ряду тяжких хвороб, які підтвердженні медичною документацією, соціальну характеристику, відсутність обставин, які пом`якшують покарання, а також обставину, яка обтяжує покарання вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, думку потерпілого щодо призначення обвинуваченому міри покарання, відсутність попередніх притягнень до кримінальної відповідальності та доводи досудової доповіді про середній ризик вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення та його небезпеки для суспільства, у зв`язку з чим суд доходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у вигляді штрафу.

Крім того місцевий суд прийшов до висновку про звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за вчинення цього проступку на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, оскільки з моменту вчинення обвинуваченим інкримінованого йому кримінального проступку, на день розгляду справи судом минуло більше трьох років.

Порушень місцевим судом під час розгляду справи вимог кримінального або кримінального процесуального закону, які б давали підставу для зміни або скасування судового рішення, колегією суддів не вбачається.

Керуючись ст., ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 червня 2021 року відносно ОСОБА_9 залишити без змінбез змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моментупроголошенння та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_30 ОСОБА_4