Справа № 489/4961/21
Кримінальне провадження №1-кс/489/1818/21
УХВАЛА
12 листопада 2021 р. м.Миколаїв

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря - ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна,

ВСТАНОВИВ:
До Ленінського районного суду м. Миколаєва надійшло клопотання прокурора про накладення арешту на майно, яке було вилучено по кримінальному провадженню №0000731 від 27.07.2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 15 - ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 361, ч.3 ст. 190 КК України, за фактом таємного викрадення мобільного телефону ОСОБА_4 23.07.2021 та отримання кредиту на її ім`я на суму 20000 грн.
Прокурор обґрунтовує своє клопотання тим, що 09.11.2021 під час санкціонованого обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_5 було вилучено речові докази, які мають значення для кримінального провадження, а саме: мобільні телефон, грошові кошти, банківські картки.
Тому з метою запобігання приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вилученого майна та проведення відповідного виду експертних досліджень виникли підстави необхідності накладення арешту на вилучене майно.
Вислухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання, приходжу до наступного.
В ході проведення досудового розслідування встановлено, що невстановлена особа, маючи у користуванні мобільний телефон марки «Samsung J6», належний ОСОБА_4 , до якого через наявні додатки були прив`язані (долучені) особисті документи останньої, незаконно використала їх та 23.07.2021 року оформила та отримала кредит в установі ТОВ «МІЛОАН» () на її ім`я на суму 20 000 гривень.

Проведеним тимчасовим доступом до речей та документів, що містять охоронювану законом таємницю, та знаходяться у володінні ТОВ «МІЛОАН» встановлено, що грошові кошти, які були видані як грошова позика на ім`я ОСОБА_4 , були перераховані на картковий рахунок « НОМЕР_1 », який належить ОСОБА_6 та відкритий у АТ «А-БАНК», та на вказаний картковий рахунок дійсно 23.07.2021 було зарахування грошових коштів у сумі 20000 гривень.

Проведеним тимчасовим доступом до речей та документів, що містять охоронювану законом таємницю, та знаходяться у володінні АТ «А-БАНК», встановлено, що грошові кошти, отримані в ТОВ «МІЛОАН» перераховані на картковий рахунок ОСОБА_6 .

Обшук в за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , було санкціоновано ухвалою слідчого судді на підставі оглянутого в судовому засіданні вилученого носія інформації, з якого вбачається можлива причетність останнього до вчинення вказаного кримінального правопорушення.

Дозвіл на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 було надано з метою відшукання і вилучення викраденого майна та знаряддя злочину, а саме мобільного телефону «SAMSUNG J6» IMEI № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , сім-карток операторів мобільного зв`язку ТОВ «Лайфселл» НОМЕР_4 та ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_5 , а також банківських карток АТ «АБАНК» із номерами № НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , відкритих на ім`я ОСОБА_6 . В задоволенні клопотання в частині надання дозволу на відшукання інших предметів, які могли зберегти на собі сліди злочину, було відмовлено через те, що в цій частині клопотання було неконкретизоване.

Вилучене в ході обшуку майно, а саме банківські картки, мобільні телефони та грошові кошти, не є майном, на вилучення якого надавався дозвіл на проведення обшуку. При цьому прокурором не доведено, що вилучене в ході обшуку майно відповідає критеріям речових доказів у розслідуваному кримінальному провадженні, оскільки клопотання містить тільки загальні формулювання щодо обґрунтування необхідності арешту вилученого майна, що містяться в статтях кримінального процесуального кодексу, та не містить конкретних доводів, що вилучені речі мають значення для кримінального провадження.
Відповідно до ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати, зокрема, правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Таким чином, слідчий суддя вважає, що в задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно необхідно відмовити.
Керуючись ст. ст. 170-172, 309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна - відмовити.

Згідно ч. 3 ст. 174 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1