ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 642/7677/21 Головуючий 1ї інстанції: ОСОБА_1
Апеляційне провадження № 11сс/818/2210/21 Доповідач ОСОБА_2
Категорія : тримання під вартою
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м.Харкова від 12 листопада 2021 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 , погодженого з прокурором Новобоварської окружної прокуратури м.Харкова про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000921 від 11.11.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням, погоджене з прокурором, про застосування запобіжного заходу вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 .

В обґрунтування клопотання слідчий посилався на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України та наявність ризиків, передбачених п.п.1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.
Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Харкова від 12 листопада 2021 року задоволено клопотанняслідчого.

Застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» терміном на 60 діб до 09.01.2022 року.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
В обґрунтування апеляційної скарги захисник зазначає, що ухвала слідчого судді є необґрунтованою і такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених в ухвалі, фактичним обставинам справи. Вважає, щосудом не в повному обсязі досліджено підстави для обрання такого запобіжного заходу, як тримання під вартою та а прокурором в судовому засіданні не було доведено реальну можливість настання ризиків передбачених ч.1 ст.177 КПК України.
В апеляційній скарзі адвокат просив розглянути апеляційну скаргу за участю підозрюваного.

З метою всебічності та повноти дослідження всіх обставин справи суддею доповідачем до початку апеляційного розгляду направлялись відповідний запит через адміністрацію слідчого ізолятора, в якому тримається підозрюваний, для з`ясування процесуальної позиції підозрюваного щодо його бажання брати участь у судовому засіданні за клопотанням захисника в режимі відеоконференції, але він відмовився, ігноруючи введені в Україні карантинні заходи, які спрямовані на запобігання розповсюдженняCOVID-19.

Інших заяв від підозрюваного до канцелярії апеляційного суду не надходило, що надає можливість проведення апеляційного розгляду без участі ОСОБА_6 , що відповідає вимогам ст.401 КПК України, оскільки апеляційна скарга захисника не стосується погіршення становища підозрюваного.

Прокурор до початку судового розгляду подав заяву в якій просить провести судове засідання без його участі у зв`язку з зайнятістю в іншому судовому засіданні.

Захисник адвокат ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, причин своєї неявки суду не повідомив.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405, ч.2 ст. 422 КПК України, колегія суддів вважає за можливим проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутності прокурора у кримінальному провадженні, підозрюваного та захисника, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.
На підставі ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про можливість проведення розгляду без участі сторін та без фіксування судового засідання технічними засобами.
Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що у провадженні ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000921 від 11.11.2021, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

11.11.2021 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було затримано в порядку ст. 208 КПК України та в цей же день йому було повідомлено про підозру за ч.3 ст.187 КК України.

Вирішуючи питання про обрання виду запобіжного заходу стосовно ОСОБА_6 слідчий суддя зазначив, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України та зібрані під час досудового розслідування докази, надані до суду та вказують на наявність ризиків, передбачених п.п.1,2,4,5 ч.1 ст.177 КПК України.
Судова колегія погоджується з вказаними висновками слідчого судді з наступних підстав.
Відповідно до положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно зі ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Згідно п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 3561/06 від 13.11.2007 р. Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності ст. 5, 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ні в момент арешту, ні під час перебування заявника від вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в кінцевому рахунку, пред`явленні обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".(рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, № 182 та Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, № 300-A).
Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).
Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у відповідності до вимог ст.ст.193,194 КПК України заслухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, і дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, а наявність обґрунтованої підозри підтверджується письмовими доказами, зібраними під час досудового слідства.
КПК України не містить визначення терміну «обґрунтована підозра» і визначення змісту поняття «підозра» обумовлює необхідність врахування практики Європейського суду з прав людини з питань застосування кримінального процесуального законодавства (ч.1 ст. 9 КПК України).

Згідно з рішеннями ЄСПЛ у справах «Ilgar Mammadov v. Azerbaijan п. 88», «Erdagozv. Turkey п. 51», «Cebotari v. Moldova п. 48» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, зокрема у рішенні "Murray v. the United Kingdom".

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Відповідно до вимог п.п.4,5 ч.1 ст.277 КПК України, письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням із прокурором. Повідомлення має містити, зокрема, такі відомості: зміст підозри, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Як вбачається з наданих в апеляційний суд матеріалів, в повідомленні про підозру ОСОБА_6 за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, вказано зміст підозри та правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється останній, із зазначенням статей (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, підтверджується відомостями, які містяться у: протоколі огляду місця події від 11.11.2021; протоколах допитів свідків, потерпілого; протоколом затримання у порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_6 .

Зважуючи на такий обсяг відомостей, матеріали судового провадження об`єктивно свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, як вжиття запобіжних заходів у зв`язку з наявністю саме обґрунтованої підозри, так як наявні у матеріалах провадження докази формують внутрішнє переконання причетності ОСОБА_6 , до вчинення кримінального правопорушення, згідно підозри.

Колегія суддів вважає необґрунтованими посилання захисника про неналежність наданих органом досудового розслідування доказів причетності ОСОБА_6 до інкримінованого правопорушення, оскільки слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Перевіряючи доцільність обрання запобіжного заходу у виді тримання підозрюваного під вартою та наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, колегія суддів вважає, що суд дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження та відомості про особу підозрюваного.

З урахуванням фактичних обставин згідно підозри, а саме того, що ОСОБА_6 підозрюється у тому, що ОСОБА_6 діючи спільно та за попередньою змовою з невстановленою під час досудового слідства особою через паркан проникли на територію домоволодіння, де через незаперті на замок двері проникли до приміщення квартири, де ОСОБА_6 наніс один удар металевим предметом, схожим на фрагмент труби в область голови потерпілого після чого між потерпілим та ОСОБА_6 почалася бійка під час якої останні впали на підлоги, а невстановлена в ході досудового слідства особа, в цей час схопила руками ззаду потерпілого за шию та почала душити, таким чином пригнічуючи волю потерпілого до супротиву заподіявши згідно довідки наданої КП «МКЛШМД ім. О.І. Мещанінова» № 10/14755 від 11.11.2021 забійну рану тім`яної ділянки, забійну рану потиличної ділянки, садна м`яких тканин лобної ділянки справа, та в подальшому ОСОБА_6 електричним дротом від праски зв`язав ноги потерпілого та електричним дротом від побутового локона зв`язав руки потерпілого, який почав кричати та гукати на допомогу, а ОСОБА_6 в цей час схопивши грошові кошти в сумі 49400 грн., які лежали на комоді поклав їх до своєї кишені. Після скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_6 разом із невстановленою під час досудового слідства особою зник разом із майно потерпілого, обернувши його на свою користь та заподіявши матеріальні збитки на загальну суму - 49400 грн.

За таких обставини, враховуючи, що дії ОСОБА_6 , за вчинення яких повідомлено підозру, класифікуються як тяжкий злочин проти власності та посягають ще на здоров`я громадян, внаслідок чого колегія суддів вбачає, що існує суспільний інтерес який свідчить про те, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п.1,2,4,5 ч.1 ст.177 КПК України.
Згідно наданих стороною обвинувачення даних,ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України. Вказане об`єктивно свідчить про наявність ризиків того, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, оскільки існує певна ймовірність того, що підозрюваний з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

За таких обставин колегія суддів зазначає, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків досудового слідства, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

Зазначене вказує на неможливість в даному конкретному випадку застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Крім того, з матеріалів провадження вбачається, що підозрюваний не одружений, малолітніх або неповнолітніх дітей на утриманні не має, раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, обґрунтовано підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, що вказує на відсутність у нього на території України міцних соціальних зв`язків та підтверджує наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки підозрюваний, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення та покарання, яке загрожує йому в разі визнання його винним, може здійснити спроби переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміноване йому особливо тяжке кримінальне правопорушення.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, потерпілого слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є потерпілим та свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, статті 95, 224 КПК).

Отже, необґрунтованими є доводи апеляційної скарги про те, що у клопотанні відсутні будь-які обґрунтування того, що більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

За таких обставин доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на відомостях провадження.

Доводи захисника щодо відсутності ризиків, передбачених ст.177 КПК України свідчать про необґрунтованість вимоги апеляційної скарги про обрання запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, оскільки обрання будь-якого запобіжного заходу без встановлення ризиків є процесуально незаконним. За таких обставин колегія суддів позбавлена процесуальної можливості задовольнити вимоги апеляційної скарги, а доводи захисника ґрунтуються суто на його суб`єктивних оціночних судженнях.

Отже, доводи апеляційної скарги захисника щодо необґрунтованості ухвали слідчого судді є безпідставними, оскільки слідчим суддею було належним чином перевірено та досліджено докази, надані слідчим та стороною захисту, враховані докази, які вказують на обґрунтованість підозри, а також відомості, які характеризують особу підозрюваного, його вік, сімейний стан та стан здоров`я. При цьому, висновки слідчого судді належним чином мотивовані та наведені обґрунтовані підстави для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі захисника, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 376, 392, 393, 404, 405, ст.407 ч.3 п.1, ст.ст. 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м.Харкова від 12 листопада 2021 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: