КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві матеріали з кримінального провадження №0005837 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 11 листопада 2021 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 11 листопада 2021 року продовжено ОСОБА_6 запобіжний захід у виді поміщення до закладу з наданням психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, на 2 місяці, тобто до 18.01.2022 року.

Таке рішення суд, взявши до уваги те, що в діях ОСОБА_6 вбачаються ознаки суспільно-небезпечних діянь, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 121 КК України, які відносяться до категорії особливо тяжкого та тяжкого злочинів відповідно, а також дані про особу ОСОБА_6 , який, згідно висновку судової психіатричної експертизи, на період часу, до якого відносяться зазначені діяння, за своїм психічним станом не міг усвідомлювати свої дії і керувати ними у зв`язку із захворюванням «шизофренія параноїдна, безперервний тип перебігу, дефектний стан», та потребує примусових заходів медичного характеру, мотивував існуванням ризику, що ОСОБА_6 може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, а тому саме запобіжний захід у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають небезпечну поведінку особи, забезпечить належну процесуальну поведінку ОСОБА_6 та виконання ним процесуальних обов`язків, визнав за необхідне його продовжити.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 , вважаючи ухвалу суду незаконною через її постановлення з істотним порушенням норм матеріального і процесуального закону, при невідповідності висновків суду, викладених в __________________________________________________________
Справа №11-кп/824/4674/2021 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_7
Категорія: ч. 4 ст. 187 КК України Доповідач ОСОБА_1
ухвалі, конкретним обставинам справи та даним про особу підозрюваного, просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою змінити ОСОБА_6 запобіжний захід шляхом передання на піклування його опікуну ОСОБА_8 з обов`язковим лікарським наглядом, та покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; відвідувати лікаря психіатра.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що, задовольняючи клопотання прокурора, суд зазначив, що в діях ОСОБА_6 вбачаються ознаки суспільно-небезпечних діянь, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 187 КК України, враховуючи дані про особу ОСОБА_6 , який, згідно висновків судово - психіатричної експертизи, на період часу, до якого відносяться зазначені діяння, за своїм психічним станом не міг усвідомлювати свої дії і керувати ними, та за своїм психічним станом може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення. Проте, при розгляді судом клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру не ставиться питання про винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, а йдеться про вчинення певною особою суспільно небезпечного діяння, а тому суду необхідно враховувати чи причетна особа до вчинення діяння.
Разом з тим, непричетність ОСОБА_6 до вчинення суспільно небезпечних діянь передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 187 КК України підтверджується: показаннями свідка ОСОБА_9 , який за версією органу досудового слідства є співучасником кримінального правопорушення, проте під тиском працівників поліції був змушений обмовити ОСОБА_6 у завданні тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , але ні він, ні ОСОБА_6 тілесних ушкоджень ОСОБА_10 не наносили; підсумками результатів лабораторних досліджень судово-медичної експертизи від 04.09.2020 № 011-2837-2020 та допитом у судовому засіданні експерта Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи - ОСОБА_11 , відповідно до яких сторона захисту дійшла висновку, що вказані ушкодження потерпілий ОСОБА_12 міг спричинити собі сам, внаслідок неодноразових падінь з висоти свого зросту через тяжке алкогольне сп`яніння; показаннями інших свідків сторони обвинувачення та протоколом огляду місця події від 15.07.2020 року, відповідно до яких з 22 год. 14.07.2020 року, з моменту коли свідок ОСОБА_13 бачив потерпілого ОСОБА_14 , і до моменту закінчення складання протоколу огляду місця події від 15.07.2020 року о 04 год.20 хв., тіло потерпілого перебувало в одному й тому ж положенні, а за таких обставин повністю виключається можливість завдання потерпілому удару сторонньою особою.
Крім того, звертає увагу на те, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів, проте, суд в резолютивній частині оскаржуваного рішення постановив продовжити ОСОБА_6 запобіжний захід на 2 місяці, тобто до 18.01.2022 року, в той же час, дія оскаржуваної ухвали закінчується через 60 календарних днів, тобто 10.01.2022 року.
Таким чином, вважає, що ухвалу про продовження запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 є незаконною та такою, що підлягає скасуванню, а до ОСОБА_6 , за цих обставин, може бути застосований запобіжний захід у виді передання на піклування законному опікуну - його матері ОСОБА_8 , з обов`язковим лікарським наглядом.

Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України, розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

З огляду на вказані вимоги закону апеляційний розгляд здійснено без участі сторін судового провадження, оскільки відсутні клопотання про розгляд апеляційної скарги за їх участю.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Як вбачається з матеріалів контрольного провадження, сформованого з матеріалів кримінального провадження №0005837, на розгляді в Деснянському районному суді м. Києва перебуває клопотання про застосування до ОСОБА_6 за вчинення суспільно-небезпечних діянь, які підпадають під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 121 КК України, примусових заходів медичного характеру.
11 листопада 2021 року під час судового розгляду у суді першої інстанції прокурор у провадженні заявив клопотання про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, зважаючи на те, що ризики, які існували на час застосування до ОСОБА_6 вказаного запобіжного заходу не зменшилися, він може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, страждає хронічним психічним розладом та є суспільно небезпечним.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 508 КПК України, до особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, може бути застосований судом, зокрема, такий запобіжний захід як поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку.

Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 508 КПК України, передбачені частиною першою цієї статті запобіжні заходи застосовуються судом до особи з моменту встановлення факту розладу психічної діяльності чи психічної хвороби. Застосування передбачених запобіжних заходів здійснюється згідно із загальними правилами, передбаченими цим Кодексом.

Розгляд питань, пов`язаних із застосуванням запобіжних заходів та їх продовження, регламентований главою 18 КПК України.
Так, розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання, суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службові особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку, суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Як вважає колегія суддів, судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають небезпечну поведінку, щодо ОСОБА_6 , повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі докладно наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.
Враховуючи, що у клопотанні ставиться питання про застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_6 за вчинення суспільно-небезпечних діянь, які підпадають під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 121 КК України, які відносяться до категорії особливо тяжкого та тяжкого злочинів, тобто зважаючи на характер і тяжкість діянь, які інкримінуються ОСОБА_6 , а також дані про його особу, котрі вказують на те, що він представляє підвищену суспільну небезпеку, адже ОСОБА_6 , згідно висновку судової психіатричної експертизи, на період часу, до якого відносяться зазначені діяння, за своїм психічним станом не міг усвідомлювати свої дії і керувати ними у зв`язку із захворюванням «шизофренія параноїдна, безперервний тип перебігу, дефектний стан», і потребує примусових заходів медичного характеру, та, з огляду на ці обставини, існування обґрунтованих ризиків, що ОСОБА_6 може вдатися до вчинення дій по перешкоджанню здійсненню правосуддя, в т.ч. і продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції про те, що саме запобіжний захід у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають небезпечну поведінку особи, забезпечить належну процесуальну поведінку ОСОБА_6 та виконання ним процесуальних обов`язків, у зв`язку з чим дійшла висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваної ухвали за тими доводами, на які посилається в своїй апеляційній скарзі захисник, а істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при вирішенні судом першої інстанції питання доцільності продовження ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, колегія суддів не встановила.
При цьому слід зазначити, що на даній стадії кримінального провадження суд апеляційної інстанції не уповноважений досліджувати обставини причетності особи до вчинення суспільно небезпечного діяння, перевіряти належність і допустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування, а тому доводи захисника в частині недоведеності причетності ОСОБА_6 до вчинення суспільно-небезпечних діянь, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 187 КК України, - не можуть бути предметом даного апеляційного розгляду.

Враховуючи наведене, підстав для застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу - у виді передання на піклування його опікуну ОСОБА_8 , з обов`язковим лікарським наглядом, що є змістом апеляційної вимоги, принаймні на цій стадії судового розгляду, колегія суддів не вбачає.

Водночас, заслуговують на увагу доводи захисника ОСОБА_5 в апеляційній скарзі про помилковість розрахунку граничної дати установленої судом при прийнятті рішення про продовження ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у виді поміщення до закладу з наданням психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, на 60 днів.
Дійсно, згідно положень ч. 4 ст. 196 КПК України, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

У відповідності до ч. 5 ст. 115 КПК України, при обчисленні строків днями та місяцями не береться до уваги той день, від якого починається строк, за винятком строків тримання під вартою, проведення стаціонарної психіатричної експертизи, до яких зараховується неробочий час та які обчислюються з моменту фактичного затримання, взяття під варту чи поміщення до відповідного медичного закладу.

Зазначені вимоги кримінального процесуального закону судом першої інстанції у повній мірі не були дотримані, оскільки, як вбачається з ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 11 листопада 2021 року, строк дії запобіжного заходу ОСОБА_6 продовжено на 2 місяці, але до 18.01.2022 року, що становить 69 днів, у зв`язку з чим ухвала суду підлягає зміні.
Колегія суддів не вбачає інших порушень судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону, які б були підставою для скасування чи зміни судового рішення, доводи щодо якого і є предметом перегляду судом апеляційної інстанції у відповідності з приписами ч. 1 ст. 404 КПК України.

За викладеним, апеляційна скарга захисника ОСОБА_5 підлягає частковому задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 задовольнити частково.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 11 листопада 2021 року, якою продовжено ОСОБА_6 запобіжний захід у виді поміщення до закладу з наданням психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, на 2 місяці, тобто до 18.01.2022 року, змінити та вважати продовженимОСОБА_6 запобіжний захід у виді поміщення до закладу з наданням психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, на 2 місяці, тобто до 09.01.2022 року.

В решті ухвалу залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня оголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

_____________________ _____________________ ___________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3