КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/4769/2021 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 серпня 2021 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 02 липня 2021 року,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 02.07.2021 року задоволено клопотання прокурора відділу організації процесуального керівництва та підтримання обвинувачення у кримінальних провадженнях щодо кіберзлочинності ОСОБА_7 про арешт майна та накладено арешт на тимчасово вилучене майно вилучене в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 ., а саме на: грошові кошти в сумі 10 000 (десять тисяч) доларів США з забороною користування тимчасово вилученим майном.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, власник майна ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, у якій просила поновити строк на апеляційне оскарження, ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 02.07.2021 року скасувати.

Щодо порушення строків на апеляційне оскарження, власник майна зазначає, що розгляд клопотання прокурора було здійснено без її повідомлення, а про зміст оскаржуваної ухвали їй стало відомо після ознайомлення з матеріалами провадження адвоката 27.07.2021 року.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, власник майна зазначає, що в матеріалах провадження відсутні будь-які докази на підтвердження її причетності до розслідуваного кримінального провадження. ОСОБА_6 не має жодного іншого процесуального статусу, аніж власник вилученого майна.

Апелянт зазначає, що вказані грошові кошти є власністю останньої, які набуті у законний спосіб, від продажу рухомого та нерухомого майна, а усі необхідні копії підтверджуючих документів вона надає як додатки до апеляційної скарги.

Кримінальне провадження ґрунтується виключно на запиті Республіки Корея та долучених матеріалах, а тому, враховуючи відсутність підстав, таке втручання у мирне володіння апелянт вважає необґрунтованим та безпідставним.

В судове засідання у справі прокурор та власник майна або його представник не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. Прокурор надав до Київського апеляційного суду клопотання, у якому заперечував проти задоволення апеляційної скарги та у зв`язку із зайнятістю у проведенні слідчих дій у інших кримінальних провадженнях, просив здійснювати апеляційний розгляд за його відсутності. Власник майна жодних клопотань про причини неявки до суду апеляційної інстанції не надала. Тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за відсутності прокурора та власника майна, що не суперечить положенням ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно частини 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до положень ч. 1. ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Оскільки власником майна зазначено, що зі змістом оскаржуваної ухвали остання змогла ознайомитися лише 27.07.2021 року, після ознайомлення представника з матеріалами провадження, строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді пропущено з поважних причин, у зв`язку з чим такий строк підлягає поновленню.
Як вбачається з матеріалів, наданих до суду апеляційної інстанції, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001091 від 05.11.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 361, ч. 2 ст. 209 КК України.
Відповідно до відомостей викладених у зазначеному загалі установлено, що група осіб, які є громадянами України, використовуючи віддалене кероване шкідливе програмне забезпечення «Flawed Ammyy RAT», отримали доступ до «AD» (Active Directory - віддалене керування комп`ютером у операційній системі «Microsoft») серверів корейських компаній, та як наслідок подальшого розповсюдження шкідливої програми-вимагача «Сlop» для блокування інформації та подальшого витребування викупу за розблокування інформації.
Кібератаки на чотирьох корейських компаніях відбувались у період з 13.02.2019 року по 22.02.2019 року, внаслідок чого було заблоковано 810 внутрішніх серверів та персональних комп`ютерів.
На відміну від загальних атак-вимагачів, які шифрують велику кількість невстановлених персональних комп`ютерів та серверів, за допомогою методів соціальної інженерії, таких як електронна пошта, вказаний випадок - це атака APT (Advanced Persistent Threat), яка націлена на комп`ютерну мережу конкретної жертви та заражає всю систему жертв за допомогою програми-вимагателя, шантажує жертву в обмін на розшифровку. Особи цілеспрямовано направили електронний лист із шкідливим файлом формату «Ехеl» на електронні поштові скриньки працівників компаній для якомога швидшого проникнення до мережі. Після відкриття зараженого файлу формату «Ехеl» шкідлива програма послідовно завантажувала додаткові програми з сервера розподілу та здійснила повне зараження ПК жертв віддаленою керованою шкідливою програмою «Flawed Ammyy RAT».
На зараженому персональному комп`ютері, за допомогою віддаленого доступу, особи запустили шкідливе програмне забезпечення «Cobalt Strike», яке проникло в заражену систему та надало можливість отримати інформацію щодо вразливостей заражених серверів для подальшого їх захоплення.
Після внутрішньої розвідки особам вдалося перехопити сервер віддаленого керування робочим столом «AD», захопивши в порядку основні сервери в комп`ютерній мережі, такі як файловий сервер, сервер бази даних та сервер домашньої сторінки та отримати доступ до облікового запису адміністратора та паролю до сервера віддаленого керування.
Використовуючи сервер AD, особи розповсюджували вимога-програмне забезпечення на всі ПК та комп`ютерні мережі, підключені до сервера AD (Active Directory).
За відомостями отриманими від компетентних органів Республіки Корея установлено, що до вчинення кримінального правопорушення причетний: ОСОБА_8 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , має у користуванні крипгогаманці в біржі Binance, на які надходили кошти за розблокування інформації.
15.06.2021 року за адресою: АДРЕСА_1 , проведено обшук, за результатом якого виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 10000 (десять тисяч,) доларів США.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 09.06.2021 № 757/30536/21-к надано дозвіл на вилучення предметів та відомостей шляхом зняття копій.
02.07.2021 року прокурор відділу організації процесуального керівництва та підтримання обвинувачення у кримінальних провадженнях щодо кіберзлочинності ОСОБА_7 звернувся до Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про арешт майна.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 02.07.2021 року задоволено клопотання прокурора відділу організації процесуального керівництва та підтримання обвинувачення у кримінальних провадженнях щодо кіберзлочинності ОСОБА_7 про арешт майна та накладено арешт на тимчасово вилучене майно вилучене в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: грошові кошти в сумі 10 000 (десять тисяч) доларів США з забороною користування тимчасово вилученим майном.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди

Колегія суддів вважає, що приймаючи рішення, слідчий суддя місцевого суду зазначених вимог закону не дотримався.

Розглянувши клопотання прокурора, внесеного в межах кримінального провадження № 0001091 від 05.11.2020 року, слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до висновку, що існують достатні підстави, передбачені ст. 170 КПК України, для накладення арешту на вказане майно, з метою забезпечення збереження вищевказаного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою, зокрема, і збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У випадку, передбаченому п. 3 ч. 2 ст. ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до ч. 4 ст. 170 КПК України, з метою забезпечення спеціальної конфіскації, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Як вбачається з матеріалів провадження, прокурор, звертаючись до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, визначив метою забезпечення спеціальної конфіскації. Натомість, слідчий суддя, накладаючи арешт на вищевказане майно, самостійно вказав метою забезпечення його збереження, вийшовши таким чином за межі своїх повноважень.

Крім того, як вбачається з матеріалів провадження, а саме: витягу з ЄРДР від 05.11.2020 року, у кримінальному провадженні № 0001091 жодній особі не повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Накладення арешту на майно, зазначене у резолютивній частині ухвали, з метою забезпечення спеціальної конфіскації, не ґрунтується на вимогах закону, оскільки передбачає наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою, щодо якої такий захід застосовується, кримінального правопорушення.
За положеннями ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

До того ж, прокурор, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України, не надав достатніх і належних доказів, що вищевказані грошові кошти одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення, були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави, були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, тобто підлягають спеціальній конфіскації, а слідчий суддя, в свою чергу, у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.

Вказане, в свою чергу, свідчить, що слідчий суддя в оскаржувальній ухвалі, в порушення вимог п. 5 ч. 2 ст. 173 КПК України, не оцінив розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Вищевикладені обставин, на думку колегії суддів, свідчать про однобічність, неповноту і формальність судового розгляду.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга власника майна ОСОБА_9 підлягає задоволенню, ухвала слідчого судді скасуванню, як незаконна та необґрунтована, з постановленням судом апеляційної інстанції нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно за недоведеності необхідності арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:

Поновити власнику майна ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 02.07.2021 року.

Апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_6 , задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 02.07.2021 року, якою задоволено клопотання прокурора відділу організації процесуального керівництва та підтримання обвинувачення у кримінальних провадженнях щодо кіберзлочинності ОСОБА_7 про арешт майна та накладено арешт на тимчасово вилучене майно, вилучене в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: грошові кошти в сумі 10 000 (десять тисяч) доларів США з забороною користування тимчасово вилученим майном, скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора відділу організації процесуального керівництва та підтримання обвинувачення у кримінальних провадженнях щодо кіберзлочинності ОСОБА_7 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, вилучене в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: грошові кошти в сумі 10 000 (десять тисяч) доларів США з забороною користування тимчасово вилученим майном, відмовити.
Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
СУДДІ:

__________________ ______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4