Провадження №: 1-кс/752/9188/21
У Х В А Л А
Іменем України
11.11.2021 м. Київ

Слідчий суддя Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
перекладача ОСОБА_5 ,
підозрюваного ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_7 , погоджене прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_3 , про застосування до підозрюваного:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дамаск Сирійської Арабської Республіки, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000678, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.11.2021р., за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 27, ч. 3 ст. 369, ч. 2 ст. 190 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
До Голосіївського районного суду міста Києва надійшло клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_7 , погодженого прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000678 від 01.11.2021р., за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 27, ч. 3 ст. 369, ч. 2 ст. 190 КК України, відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обгрунтування клопотання слідчий посилається на те, що у невстановлені досудовим розслідуванням дату та часу, але не пізніше 22 жовтня 2021 року, в ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами громадянки ОСОБА_9 , шляхом обману та підбурювання останньої до надання неправомірної вигоди службовій особі, за вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, за попередньою із невстановленою досудовим розслідуванням особою.

Так, 22 жовтня 2021 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлений, до громадянки ОСОБА_9 , зателефонувала невстановлена особа чоловічої статі, яка повідомила про необхідність її прибуття за адресою: АДРЕСА_2 , разом зі своєю родиною і документами, які підтверджують законність їх перебування на території України та стали підставою для проживання, оскільки відносно неї надійшла заява щодо анулювання документів, які надають право на постійне проживання на території України та депортацію її чоловіка ОСОБА_10 . При цьому, невстановлена особа під час телефонних розмов із ОСОБА_11 погрожувала ануляцією її документів та депортацією її чоловіка - ОСОБА_10 , в разі її неявки за вищевказаною адресою.

Після телефонної розмови із невстановленою особою ОСОБА_11 зайшла до мережі інтернет за допомогою пошукового ресурсу, ввела раніше названу їй у телефонній розмові адресу та побачила, що за вказаною адресою розташоване ГУ СБУ у м. Києві та Київській області.

Після цього, ОСОБА_11 зателефонувала до раніше їй знайомого ОСОБА_6 , який допомагав їй в оформленні документів на право постійного проживання на території України, а саме пояснював процедуру оформлення, та повідомила про телефонний дзвінок невідомої особи з ГУ СБУ у м. Києві та Київській області, на що останній відповів, що він зможе допомогти їй у вирішення питання щодо невчинення дій стосовно анулювання документів, які надають право на постійне проживання на території України та невжиття заходів, спрямованих на депортацію її чоловіка ОСОБА_10 , при цьому висловив вимогу про надання неправомірної вигоди у сумі 32 000 (тридцять дві тисячі) за вирішення вказаних питань, на що ОСОБА_11 повідомила, що їй необхідний час для прийняття рішення.

У подальшому, 04 листопада 2021 року, приблизно о 12 год. 57 хв., ОСОБА_11 зателефонувала невстановленій особі чоловічої статі, яка 22 жовтня 2021 року повідомляла про необхідність її прибуття за адресою: м. Київ, пров. Аскольдів, 3А, та повідомила про бажання прибути за вказаною адресою з сім`єю та документами, на що невстановлена особа відповіла їй, що вже пізно приїжджати та те, що відносно її чоловіка ОСОБА_10 скеровані документи для його депортації, а по ній скеровані запити на витребування інформації для анулювання документів, які надають право на постійне проживання на території України.

Після цього, приблизно о 13 год. 51 хв. цього ж дня, ОСОБА_12 , продовжуючи свій протиправний умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами громадянки ОСОБА_9 , шляхом обману та підбурювання останньої до надання неправомірної вигоди службовій особі, за невчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, за попередньою змовою групою осіб, зателефонував до останньої та повідомив, що йому відомо про їх проблему, а саме про можливу депортацію її чоловіка ОСОБА_10 та вжиття заходів співробітниками ГУ СБУ у м. Києві та Київській області, спрямованих на анулювання документів, які надають право на постійне проживання на території України та висловив вимогу про надання йому грошових коштів в сумі 1 400 (одна тисяча чотириста) доларів США, для передачі їх службовій особі ГУ СБУ у м. Києві та Київській області, з метою подальшого вирішення питання щодо не вчинення дій стосовно анулювання документів, які надають право на постійне проживання на території України та невжиття заходів, спрямованих на депортацію її чоловіка ОСОБА_10 .

ОСОБА_13 , побоюючись негативних наслідків для себе та своєї сім`ї, у вигляді анулювання документів, які надають право на постійне проживання на території України, та депортацію її чоловіка ОСОБА_10 , змушена була погодитись на вимогу ОСОБА_14 .

У подальшому, 09 листопада 2021 року приблизно о 09 годині 36 хвилин, ОСОБА_11 зателефонувала ОСОБА_15 та повідомила, що готова передати йому кошти за сприяння у вирішенні питання щодо не вчинення дій стосовно анулювання документів, які надають право на постійне проживання на території України, та невжиття заходів, спрямованих на депортацію її чоловіка ОСОБА_10 .

У подальшому ОСОБА_12 , продовжуючи свій протиправний умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами шляхом обману та підбурювання останньої до надання неправомірної вигоди службовій особі, за попередньою змовою, надіслав смс-повідомлення із номером банківської картки, на яку необхідно перерахувати грошові кошти.

Приблизно о 10 год. 20 хв. 09 листопада 2021 року ОСОБА_13 , перебуваючи у приміщенні філії Херсонського обласного управління АТ «Ощадбанк», за адресою: м. Херсон, проспект 200 років Херсона, 16, згідно висунутої вимоги щодо необхідності перерахувати грошові кошти, через касу вказаної фінансової установи перерахувала на банківську картку ОСОБА_6 АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , грошові кошти у сумі 32 000 (тридцять дві тисячі) гривень, за вирішення питання щодо не вчинення дій стосовно анулювання документів, які надають право на постійне проживання на території України та невжиття заходів, спрямованих на депортацію її чоловіка ОСОБА_10 .

Крім того встановлено, що у невстановлені досудовим розслідуванням дату та час, але не пізніше 22 жовтня 2021 року, в ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами громадянки ОСОБА_9 , шляхом обману, за попередньою із невстановленою досудовим розслідуванням особою.

Так, 22 жовтня 2021 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлений, до громадянки ОСОБА_9 зателефонувала невстановлена особа чоловічої статі, яка повідомила про необхідність її прибуття за адресою: м. Київ, пров. Аскольдів, 3А, разом зі своєю родиною і документами, які підтверджують законність їх перебування на території України та стали підставою для проживання, оскільки відносно неї надійшла заява щодо анулювання документів, які надають право на постійне проживання на території України та депортацію її чоловіка ОСОБА_10 . При цьому, невстановлена особа під час телефонних розмов із ОСОБА_11 , погрожувала ануляцією її документів та депортацією її чоловіка - ОСОБА_10 , в разі її неявки за вищевказаною адресою.

Після телефонної розмови із невстановленою особою ОСОБА_11 зайшла до мережі інтернет, за допомогою пошукового ресурсу ввела раніше названу їй у телефонній розмові адресу та побачила, що за вказаною адресою розташоване ГУ СБУ у м. Києві та Київській області.

Після цього, ОСОБА_11 зателефонувала до раніше їй знайомого ОСОБА_6 , який допомагав їй в оформленні документів на право постійного проживання на території України, а саме пояснював процедуру оформлення, та повідомила, про телефонний дзвінок невідомої особи з ГУ СБУ у м. Києві та Київській області, на що останній відповів, що він зможе допомогти їй у вирішення питання щодо не вчинення дій стосовно анулювання документів, які надають право на постійне проживання на території України та невжиття заходів, спрямованих на депортацію її чоловіка ОСОБА_10 , при цьому висловив вимогу про надання неправомірної вигоди у сумі 32 000 (тридцять дві тисячі) за вирішення вказаних питань, на що ОСОБА_11 повідомила, що їй необхідний час для прийняття рішення.

У подальшому 04 листопада 2021 року, приблизно о 12 год. 57 хв. ОСОБА_11 зателефонувала невстановленій особі чоловічої статі, яка 22 жовтня 2021 року повідомляла про необхідність її прибуття за адресою: м. Київ, пров. Аскольдів, 3А, та повідомила про бажання прибути за вказаною адресою з сім`єю та документами, на що невстановлена особа відповіла їй, що вже пізно приїжджати та те, що відносно її чоловіка ОСОБА_10 скеровані документи для його депортації, а по ній скеровані запити на витребування інформації для анулювання документів, які надають право на постійне проживання на території України.

Після цього, приблизно о 13 год. 51 хв. цього ж дня ОСОБА_12 , продовжуючи свій протиправний умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами громадянки ОСОБА_9 , шляхом обману, за попередньою змовою групою осіб, зателефонував до останньої та повідомив, що йому відомо про їх проблему, а саме про можливу депортацію її чоловіка ОСОБА_10 та вжиття заходів співробітниками ГУ СБУ у м. Києві та Київській області, спрямованих на анулювання документів, які надають право на постійне проживання на території України, та висловив вимогу про надання йому грошових коштів в сумі 1 400 (одна тисяча чотириста) доларів США для передачі їх службовій особі ГУ СБУ у м. Києві та Київській області з метою подальшого вирішення питання щодо не вчинення дій стосовно анулювання документів, які надають право на постійне проживання на території України, та невжиття заходів, спрямованих на депортацію її чоловіка ОСОБА_10 .

ОСОБА_13 , побоюючись негативних наслідків для себе та своєї сім`ї у вигляді анулювання документів, які надають право на постійне проживання на території України, та депортацію її чоловіка ОСОБА_10 , змушена була погодитись на вимогу ОСОБА_14 .

У подальшому, 09 листопада 2021 року приблизно о 09 годині 36 хвилин, ОСОБА_11 зателефонувала ОСОБА_15 та повідомила, що готова передати йому кошти за сприяння у вирішенні питання щодо невчинення дій стосовно анулювання документів, які надають право на постійне проживання на території України, та невжиття заходів, спрямованих на депортацію її чоловіка ОСОБА_10 .

У подальшому ОСОБА_12 , продовжуючи свій протиправний умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами шляхом обману, за попередньою змовою, надіслав смс-повідомлення із номером банківської картки, на яку необхідно перерахувати грошові кошти.

Приблизно о 10 год. 20 хв. 09 листопада 2021 року ОСОБА_13 , перебуваючи у приміщенні філії Херсонського обласного управління АТ «Ощадбанк», за адресою: м. Херсон, проспект 200 років Херсона, 16, згідно висунутої вимоги щодо необхідності перерахувати грошові кошти, через касу вказаної фінансової установи перерахувала на банківську картку ОСОБА_6 АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , грошові кошти у сумі 32 000 (тридцять дві тисячі) гривень за вирішення питання щодо невчинення дій стосовно анулювання документів, які надають право на постійне проживання на території України, та невжиття заходів, спрямованих на депортацію її чоловіка ОСОБА_10 .

Таким чином, на думку слідчого, наявні підстави для висунення ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України.

Необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий доводить наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищувати, приховувати або спотворити речі, документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків вчиненого ним злочину; іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання, просив його задовольнити, з підстав та обставин, зазначених у клопотанні.

Захисник просив відмовити в задоволенні клопотання, оскільки вважає його не доведеним. Вказав, що у разі, якщо слідчий суддя знайде підстави для застосування запобіжного заходу, т застосувати до ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід, а саме нічний домашній арешт.

Підозрюваний ОСОБА_17 підтримав думку захисника та вказав, що він не вчиняв даного кримінального правопорушення.

Розглянувши клопотання, заслухавши думку учасників процесу, оцінивши в сукупності всі обставини, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 183 КПК України встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншими чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, у тому числі наявність в нього родини утриманців; наявність постійного місця проживання у підозрюваного; наявність судимостей; репутацію підозрюваного та майновий стан (ч. 1 ст. 178 КПК України).

Так, слідчий суддя встановив, що Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості щодо якого 01.11.21 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000678, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 27, ч. 3 ст. 369, ч. 2 ст. 190 КК України.

09.11.2021 року ОСОБА_18 затримано в порядку 208 КПК України.

09.11.2021р. в даному кримінальному провадженні ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального

правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 27, ч. 3 ст. 369, ч. 2 ст. 190 КК України.

Про обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_16 , та його можливу причетність до вчиненого кримінального правопорушення свідчать долучені до клопотання матеріали кримінального провадження в їх сукупності, а саме: заява про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_19 від 01.11.2021 року; протокол допиту свідка від ОСОБА_19 від 01.11.2021 року; протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 01.11.2021 року; протокол допиту свідка ОСОБА_20 від 09.11.2021 року; протокол допиту свідка ОСОБА_21 від 09.11.2021 року; протокол огляду та ідентифікації грошових коштів від 09.11.2021 року; протокол огляду особи та вилучення від 09.11.2021 року; протокол огляду особи та вручення заздалегідь ідентифікованих засобів грошових коштів від 09.11.2021 року; протокол допиту свідка ОСОБА_19 від 09.11.2021 року.

Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні та встановлені в судовому засіданні дані слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість підозри та можливу причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 27, ч. 3 ст. 369, ч. 2 ст. 190 КК України.

Крім цього, така обґрунтованість стороною захисту у судовому засіданні не спростована.

Розглядаючи питання наявності ризиків, на які посилався прокурор, та позицію сторони захисту щодо їх недоведеності, слідчий суддя зазначає таке.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами. А як зазначено в п. 111-112 рішення ЄСПЛ «Белеветський проти Росії», обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Так, в обґрунтування клопотання та застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прокурор зазначив, що існують ризики, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищувати, приховувати або спотворити речі, документи які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків вчиненого ним злочину; іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється.

Слідчий суддя вважає, що ризик того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду є доведеним прокурором належними та допустимими доказами. Крім того, ОСОБА_17 підозрюється у вчиненні злочину за ч. 2 ст. 190 КК України, за який передбачено покарання у вигляді штрафу від трьох тисяч до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк від одного до двох років, або обмеженням волі на строк до п`яти років, або позбавленням волі на строк до трьох років, та за ч. 4 ст. 27, ч. 3 ст. 369 КК України, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення воля на строк від чотирьох до восьми років з конфіскацією майна або без такої.

Слідчий суддя вважає, що зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від суду. Таке твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, висловленою у справі «Іллійков проти Болгарії» (рішення від 26.07.2001), де Суд зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Щодо ризику впливати на свідка в цьому кримінальному провадженні, то при встановленні наявності цього ризику слідчим суддею враховано встановлену законом процедуру отримання показань від осіб, які є потерпілими та свідками у кримінальному провадженні (ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України). Так, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих, у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України). Отже, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. Вказане доводить, що можливість впливу на свідків є досить ймовірною.

Разом з тим слідчий суддя вважає, що посилання прокурора на ризики, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, знищити та приховувати або спотворити речі, документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, є формальним, а відтак не може покладатись в основу рішення про обрання запобіжного заходу.

Відтак слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором доведено, а стороною захисту не спростовано, що в даному кримінальному провадженні з метою виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, передбачені пунктами 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, є необхідним застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу.

Вирішуючи питання про наявність правових підстав та доцільність застосування до підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу, слідчий суддя враховує таке.

Згідно зі ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимог ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється на засадах верховенства права з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод (ст. 5) втілює основоположне право людини на захист від свавільного втручання держави у її право на свободу. Тому В кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

З цього правила випливають два природних наслідки: тягар доведення обставин, що свідчать на користь утримання під вартою, завжди несе сторона обвинувачення, а будь-які обставини, щодо доведеності яких або значення яких для вирішення питання про тримання під вартою або звільнення, залишається сумнів, мають тлумачитися на користь звільнення особи.

Роль слідчого судді при оцінці вказаних обставин полягає в перевірці істинних намірів та цілей, що стоять за позбавленням особи свободи, відповідності цих цілей та намірів вимогам закону, та, у випадку встановлення відсутності законних підстав для тримання особи під вартою, - прийняття рішення про звільнення особи з-під варти.

Така перевірка відбувається за правилами національного законодавства, які містяться в положеннях ст.177, 178, 183 КПК України.

Слідчий суддя враховує, що тримання під вартою в розумінні ст. 183 КПК України є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Однак з урахуванням викладених вище обставин слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором не доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не буде достатнім для здійснення мети, передбаченої ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри та існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, але не доведе недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відтак слідчий суддя приходить до висновку, що дієвим запобіжним заходом, який зможе запобігти наявним у цьому кримінальному провадженні ризикам є цілодобовий домашній арешт. При цьому слідчий суддя також враховує обставини, визначені ст. 178 КПК України, і приходить до висновку, що обраний запобіжний захід є пропорційним меті та завданням цього кримінального провадження.

Також на виконання вимог ч. 5 ст. 194 КПК України слідчий суддя покладає на підозрюваного обов`язки, визначені даною нормою закону, та в тому обсязі, який зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Така позиція слідчого судді відповідає вимогам КПК України та не є вирішенням слідчим суддею тих питань, які повинні вирішуватись судом під час судового розгляду кримінального провадження.
Керуючись ст.ст. 2, 8, 177, 178, 181, 194, 369-372, 532 КПК України,

УХВАЛИВ:
1. У задоволенні клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_7 , погоджене прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_3 відмовити.
2. Застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дамаск Сирійської Арабської Республіки, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши підозрюваному ОСОБА_16 залишати своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово строком на два місяці, а саме: до 10 січня 2022 року та в межах строку досудового розслідування.
3. Покласти на підозрюваного ОСОБА_18 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:
- прибувати до слідчого по кримінальному провадженню №0000678, прокурора та суду/слідчого судді за першим викликом;
- не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді/суду цілодобово;
- повідомляти слідчого, прокурора та слідчого суддю про зміну свого місця проживання та/або роботи;
- не спілкуватись (без дозволу прокурора) із свідками в кримінальному провадженні № 0000678;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
4. Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_16 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід. Працівники управління поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло до цієї особи ( АДРЕСА_1 ), вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
5. Копію ухвали про застосування запобіжного заходу вручити підозрюваному негайно після її оголошення та довести до відома виконавців.
6. Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати через слідчого для виконання органу Управління поліції за місцем проживання підозрюваного та зобов`язати останніх негайно поставити його на облік і повідомити про це суд.
7. Підозрюваного ОСОБА_18 негайно звільнити з-під варти в залі суду.
8. Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого та прокурора у кримінальному провадженні.
9. Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення та може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
10. Повний текст ухвали слідчого судді буде складено та оголошено в приміщенні суду протягом 5 діб.
Слідчий суддя ОСОБА_1