Провадження № 1-кп/643/1437/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.12.2021 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,
прокурора: ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання прокурора про закриття кримінального провадження, зареєстрованого у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000956 від 18.12.2012 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, -
ВСТАНОВИВ:
До Московського районного суду м. Харкова надійшло клопотання прокурора Салтівської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження, зареєстрованого у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000956 від 18.12.2012 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Заявлене клопотання обґрунтовано тим, що 17.12.2012 року з прокуратури Московського району м. Харкова до Московського РВ надійшов матеріал за заявою ОСОБА_4 , в якій він просив вжити заходів до осіб, які 16.11.2012 року о 10 год. 00 хв., знаходячись по вул. Блюхера, буд. 64Б у м. Харкові, шахрайським шляхом заволоділи автомобілем «Ауді А8», чим спричинили йому матеріальні збитки. Виконанням слідчих (розшукових) дій, зокрема виконанням неодноразових доручень слідчого, встановити особу, причетну до вчинення вказаного кримінального правопорушення не виявилось можливим, строк давності притягнення до кримінальної відповідальності закінчився, вказане кримінальне правопорушення не є особливо тяжким злочином проти життя чи здоров`я особи та не є злочином, за який згідно з законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі, що є підставою для закриття кримінального провадження згідно з п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити, оскільки встановити особу причетну до вказаного кримінального правопорушення не виявилось можливим.
Суд, вислухавши думку прокурора, вивчивши матеріали справи, вважає, що клопотання прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно Витягу з кримінального провадження № 0000956 від 18.12.2012 року, 17.12.2012 року з прокуратури Московського району м. Харкова до Московського РВ надійшов матеріал за заявою ОСОБА_4 , в якій він просив вжити заходів до осіб, які 16.11.2012 року о 10 год. 00 хв., знаходячись по вул. Блюхера, буд. 64Б у м. Харкові, шахрайським шляхом заволоділи автомобілем «Ауді А8», чим спричинили йому матеріальні збитки.
Під час досудового розслідування 16.01.2013 року слідчий, у порядку ст. 40 КПК України, надав доручення оперативному підрозділу виконати наступні слідчі дії:
- ознайомитися з матеріалами кримінального провадження;
- встановити місцезнаходження гаражу, який належить ОСОБА_4 , або членам його родини;
- при встановлені гаражу допитати у якості свідків охоронців гаражного кооперативу в якому розташовано гараж;
- надати орієнтування до затримання автомобіля, який був викрадений у ОСОБА_4 ;
-встановити місце, де автомобілі розбирають на запчастини та допитати робітників у якості свідків про всі автомобілі, які вони розібрали на запчастини з 10.11.2012 року по теперішний час, перевірити їх причетність до скоєння вищевказаного злочину.
Вказане доручення оперативним підрозділом виконано частково.
У зв`язку з цим, 04.02.2013 року слідчим, у порядку ст. 40 КПК України, знову надавалось доручення оперативному підрозділу виконати наступні слідчі дії:
- ознайомитися з матеріалами кримінального провадження;
- встановити місцезнаходження гаражу, який належить ОСОБА_4 , або членам його родини;
- при встановлені гаражу допитати у якості свідків охоронців гаражного кооперативу в якому розташовано гараж;
- допитати у якості свідка ОСОБА_5 про всі обставини викрадення автомобіля у ОСОБА_4 ;
- встановити місце де автомобілі розбирають на запчастини та допитати робітників у якості свідків про всі автомобілі, які вони розібрали на запчастини з 10.11.2012 року по теперішний час. Перевірити їх причетність до скоєння вищевказаного злочину.
Вказане доручення також виконано частково.
Крім того, 15.12.2012 року слідчим, у порядку ст. 40 КПК України, знов надавалось доручення оперативному підрозділу виконати наступні слідчі дії:
- ознайомитися з матеріалами кримінального провадження;
- визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає АДРЕСА_1 , тел. НОМЕР_1 , потерпілим та вручити йому пам`ятку, якщо останній надасть підтверджуючи документи на володіння вищевказаним автомобілем;
- допитати у якості свідка потерпілого ОСОБА_4 про всі обставини викрадення у нього майна;
- встановити свідків по факту викрадення майна ОСОБА_4 та допитати їх у якості свідків;
- допитати як свідків працівників СТО, яке знаходиться по АДРЕСА_2 по факту викрадення автомобіля у ОСОБА_4 ;
- витребувати у ОСОБА_4 документи, які підтверджують належність викраденого у нього автомобіля;
- витребувати у ОСОБА_4 копії документів, які засвідчують особу останнього (паспорт);
- провести оперативні заходи направлені на розкриття даного злочину та встановлення місцезнаходження автомобіля, який був викрадений у ОСОБА_4 , та особи яка скоїла даний злочин, для цього встановити чоловіка на ім`я ОСОБА_6 , моб. тел. НОМЕР_2 , який зі слів ОСОБА_4 викрав у нього автомобіль, при встановленні перевірки його на причетність до скоєного злочину;
- призначити товарознавчу експертизу з метою оцінки викраденого автомобіля у ОСОБА_4 .
Вказане доручення оперативним підрозділом не виконано.
З наданих суду матеріалах кримінального провадження вбачається, що у ньому не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення та не вручено відповідно до вимог ст. 278 КПК України повідомлення про підозру.
Відповідно до п. 3-1 ч.1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.
Згідно з ч. 4 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті, здійснюється судом за клопотанням прокурора.
Таким чином, вказані норми кримінального процесуального закону пов`язують можливість закриття кримінального провадження виключно із наявністю одночасно двох підстав: не встановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Частина 1 статті 7 КПК України передбачає, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких у тому числі відносяться: законність, публічність.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Статтею 91 КПК України визначені обставини, які підлягають доказуванню.
Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів, з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Глава 20 КПК України містить положення про слідчі (розшукові) дії, які слідчий зобов`язаний вчинити у конкретному кримінальному провадженні, з метою отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів, зокрема шляхом допиту потерпілого та свідків.
Стаття 25 КПК України передбачає, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.
Між тим, відповідно до ст. ст. 283, 284 КПК України закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, у зв`язку з чим рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження та оцінки слідчим всіх зібраних доказів, які стосуються цього провадження відповідно до встановленої законом процесуальної процедури.
Як зазначив Європейський суд з прав людини по справі «Євген Петренко проти України» (заява № 55749/08 від 29.01.2015 року, п. 65) для того, щоб розслідування могло вважатися «ефективним», воно має в принципі призвести до встановлення фактів у справі та встановлення і покарання винних. Державні органи повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для збереження доказів, що стосуються події, включаючи показання свідків, висновки судових експертиз тощо. Будь-які недоліки розслідування, які підривають його здатність до встановлення причин заподіяння ушкоджень або винних осіб, ставлять під сумнів дотримання цього стандарту та вимог оперативності й розумної швидкості.
У п. 40 рішення Європейського суду з прав людини «Юрій Іларіонович Щокін проти України» від 03.10.2013 року, зазначено, що державні органи мають вживати усіх заходів, які було б розумно від них очікувати, для зібрання доказів щодо ходу подій. Якщо розслідування містить недоліки, які не дозволяють встановити причину смерті або визначити винних осіб, які є безпосередніми виконавцями злочину або особами, які його фінансували чи організовували, то таке розслідування може не відповідати вимозі ефективності.
Суд, не зважаючи на закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, вважає, що органом досудового розслідування не вжито всіх дії, направлених на встановлення всіх обставин вчинення даного кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.
З матеріалів кримінального провадження № 0000956 від 18.12.2012 вбачається, що органом досудового розслідування не здійснювалось досудове розслідування належним чином та не здійснювались дії на виконання обов`язку, встановленого ст. 92 КПК України.
З огляду на це, суд вважає, що досудове розслідування кримінального провадження № 0000956 від 18.12.2012 не може відповідати вимозі ефективності.
Внесення змін до КПК України і, зокрема, доповнення ч. 1 ст. 284 КПК України пунктом 3-1 не звільняє слідчого та прокурора від виконання завдань кримінального провадження та виконання обов`язків, визначених загальними засадами ст. ст. 9, 25 КПК України.
Отже, органом досудового розслідування не дотримано приписи ст. 2 КПК України у частині повного розслідування з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.
При цьому, суд зауважує, що правова норма, передбачена п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, не надає автоматично прокурору право на звернення до суду з клопотанням про закриття кримінального провадження, у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та не звільняє прокурора від виконання завдань кримінального провадження та виконання обов`язків, визначених ст. 9, 25 КПК України під час здійснення досудового розслідування кримінальних правопорушень.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Харківського апеляційного суду від 29.11.2021 у справі № 643/9966/21.
Враховуючи дані, які містяться в матеріалах кримінального провадження № 0000956 від 18.12.2012, суд дійшов висновку, що органом досудового розслідування не було вжито належних заходів для встановлення особи причетної до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, а тому є передчасним твердження, про те, що у кримінальному провадженні не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення.
Суд вважає, що таке використання органами досудового розслідування норми, що була запроваджена Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення окремих положень кримінального процесуального законодавства» та введена в дію 17 жовтня 2019 року, як можливості закінчити досудове розслідування кримінального провадження № 0000956 від 18.12.2012, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, шляхом його закриття судом на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, суперечить завданням та загальним засадам, встановленим чинним КПК України.
Відтак, у задоволенні клопотання прокурора слід відмовити.
Керуючись вимогами п. 3-1 ч. 1 ст. 284, п. 2 ч. 3 ст. 314, ст. ст. 369 372, 376, 392, 395 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні клопотання прокурора про закриття кримінального провадження, зареєстрованого у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000956 від 18.12.2012 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Кримінальне провадження № 0000956, за ознаками складу кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України - повернути прокурору для продовження досудового розслідування.
Повний текст ухвали буде проголошено 20.12.2021 року о 09:50 год.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом семи днів з дня її проголошення.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційної скарги поновлено, вважається, що ухвала набрала законної сили.

Суддя ОСОБА_1