Провадження № 1-кп/643/129/22
Справа № 643/3288/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2022 року Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова матеріали кримінального провадження № 0000693 відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Харкова, громадянки України, українки, розлученої, маючої на утриманні малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з вищою освітою, не судимої, не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 125, ч.1 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

05.02.2018 р. приблизно о 23.00 год., ОСОБА_5 прийшла в квартиру АДРЕСА_2 , за місцем мешкання свого чоловіка ОСОБА_7 , де на той час знаходились матір останнього ОСОБА_8 та його знайома ОСОБА_9 .

Знаходячись за вищевказаною адресою, в кімнаті, ОСОБА_5 побачила раніше незнайому ОСОБА_9 , після чого у неї на ґрунті ревнощів і заздрощів до останньої, раптово виникли особисті неприязні відносини до неї та ОСОБА_5 стала образливо висловлюватись на адресу ОСОБА_9 , внаслідок чого між ними виник словесний конфлікт, під час якого вони перейшли на кухню, де продовжували сваритися.

Знаходячись на кухні квартири АДРЕСА_2 , під час вищезазначеної сварки, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне спричинення тілесного ушкодження ОСОБА_9 , з метою спричинення тілесного ушкодження останній, ОСОБА_5 зі значною силою нанесла один удар розгорнутою долонею правої руки в область лівого вуха ОСОБА_9 , чим спричинила закриту тупу травму лівої вушної ділянки з наявністю садна в ділянці проекції скронево-нижньощелепного суглобу з розвитком травматичної перфорації лівої барабанної перетинки та перфоративного гострого гнійного середнього отиту.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 761С/18 від 12.03.2018р. закрита тупа травма лівого вуха потерпілої ОСОБА_9 це легке тілесне ушкодження,що спричинило за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6-ти днів, але не більше 3-х тижнів (21 дня),згідно п.п.2.3.1.а,2.3.3. « Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 р.

Допитана в судовому засіданні, обвинувачена свою вину в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України не визнала, посилаючись на те, що ОСОБА_9 спровокувала словесний конфлікт між ними. Перебуваючи на кухні, схопила ОСОБА_5 за плече, в той момент, коли остання намагалася вийти з приміщення, після чого ОСОБА_5 повернулася та вдарила ОСОБА_9 лівою рукою по правій щоці та у них виникла бійка, під час якої ОСОБА_9 розбила ОСОБА_5 губу. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням, не визнала в повному обсязі.

Вина обвинуваченої в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, за обставин, визнаних судом доказаними та викладеними у вироку, підтверджується сукупністю досліджених судом доказів:

Показами потерпілої ОСОБА_9 , яка в судовому засіданні пояснила, що під час конфлікту з ОСОБА_5 на кухні квартири АДРЕСА_2 , остання вдарила її розгорнутою долонею правої руки в область лівого вуха. Заявила цивільний позов про стягнення матеріальної та моральної шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням.

Показами свідка ОСОБА_8 , яка в судовому засіданні пояснила, що була присутньою в квартирі під час конфлікту між ОСОБА_5 та ОСОБА_9 . Моменту спричинення тілесних ушкоджень потерпілій вона не бачила, але чула як вони шуміли на кухні.

Показами свідка ОСОБА_10 , який в судовому засіданні пояснив, що йому зателефонувала ОСОБА_9 та попрохала приїхати, оскільки в квартирі виник конфлікт між нею та ОСОБА_5 . Після його приїзду вибігла ОСОБА_5 , в неї були розбита губа. ОСОБА_9 йому повідомила, що в неї болить вухо, оскільки її вдарила ОСОБА_5 .

Показами свідка ОСОБА_11 , яка в судовому засіданні пояснила, що вона є матір`ю ОСОБА_5 05.02.2018 року дочка зателефонувала ОСОБА_10 з приводу повернення боргу та поїхала за місцем його проживання за грошима. Повернулась приблизно через годину. В неї була розбита губа. Вона нічого не розповіла.

Висновком експерта № 481-С/18 від 12.02.2018, згідно якого на підставі даних судово-медичної експертизи ОСОБА_9 , з урахуванням наданої медичної документації, у ОСОБА_9 мається садно на голові, яке виникло від дії тупого твердого предмету, з обмеженою діючою поверхнею за механізмом тертя ковзання, та могло бути отримане у термін на який вказує ОСОБА_9 . По ступеню тяжкості це легке тілесне ушкодження.

Встановити ступінь тяжкості вказаного у наданої медичної документації розриву барабанної перепонки зліва встановленого у ОСОБА_9 буде можливо у рамках проведення додаткової судово-медичної експертизи з наданням медичної документації щодо ретельного обстеження ОСОБА_9 з даними додаткових методів дослідження.

Крім того, згідно наданої медичної документації у ОСОБА_9 встановлений діагноз: «ушиб мягких тканей височной области», однак він не підтверджується об*єктивними судово-медичними даними, даними додаткових методів дослідження, у зв*язку з чим по ступеню тяжкості не оцінювався.

Протоколом проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_9 від 06.03.2018 з фототаблицею до нього, під час проведення якого ОСОБА_9 показала та розказала про механізм спричинення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .

Висновком експерта 09 №761-С/18 від 12.03.2018, згідно якого на підставі даних додаткової судово-медичної експертизи ОСОБА_9 згідно наданої медичної документації, консультативного висновку лікаря оторіноларінголога, у ОСОБА_9 малася закрита тупа травма лівої вушної ділянки з наявністю садна в ділянці проекції скронево-нижньощелепного суглобу з розвитком травматичної перфорації лівої барабанної перетинки та перфоративного гострого гнойного середнього отиту. Закрита тупа травма лівого уха виникла від ударної дії тупого твердого предмету з обмеженою діючою поверхнею за механізмом тертя ковзання.

Індивідуальні особливості травмуючих предметів в пошкодженнях, встановлених у ОСОБА_9 , не відобразилися.

Вищевказане тілесне ушкодження могло бути отримане у термін, вказаний в постанові про призначення додаткової судово-медичної експертизи.

По ступеню тяжкості це легке тілесне ушкодження, що спричинило за собою короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6-ти днів, але не більше 3-х тижнів ( 21 дня ).

Обставини, на які посилається ОСОБА_9 в ході проведення слідчого експерименту, взагалі не суперечать об`єктивним судово-медичним даним в частині способу та механізму спричинення їй тілесних ушкоджень.

Протоколом проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_5 від 14.03.2018 з фототаблицею до нього, під час проведення якого ОСОБА_5 показала та розказала про механізм спричинення нею тілесних ушкоджень ОСОБА_9 .

Висновком експерта 09 № 827-С/18 від 14.03.2018, згідно якого на підставі даних додаткової судово-медичної експертизи ОСОБА_9 , у ОСОБА_9 малася закрита тупа травма лівої вушної ділянки з наявністю садна в ділянці проекції скронево-нижньощелепного суглобу з розвитком травматичної перфорації лівої барабанної перетинки та перфоративного гострого гнойного середнього отиту. Закрита тупа травма лівого уха виникла від ударної дії тупого твердого предмету з обмеженою діючою поверхнею за механізмом тертя ковзання.

Індивідуальні особливості травмуючих предметів в пошкодженнях, встановлених у ОСОБА_9 , не відобразилися.

Вищевказане тілесне ушкодження могло бути отримане у термін, вказаний в постанові про призначення додаткової судово-медичної експертизи.

По ступеню тяжкості це легке тілесне ушкодження, що спричинило за собою короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6-ти днів, але не більше 3-х тижнів ( 21 дня ).

Обставини, на які посилається ОСОБА_5 в ході проведення слідчого експерименту, протирічать об`єктивним судово медичним даним в частині способу та механізму спричинення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень.

Крім того, органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що 05.02.2018 р., ОСОБА_5 продовжуючи свої умисні злочинні дії, знаходячись в квартирі АДРЕСА_2 , відкрито заволоділа майном потерпілої ОСОБА_9 за наступних обставин:

05.02.2018 р., приблизно о 23.30 год., побоюючись агресивного настрою ОСОБА_5 , з отриманими тілесними ушкодженнями у вигляді закритої тупої травми лівого вуха, ОСОБА_9 з кухні попрямувала до кімнати, де побачила свій пошкоджений мобільний телефон, після чого вийшла до коридору де зустрілась з ОСОБА_5 , остання продовжувала образливо висловлюватися на адресу ОСОБА_9 , звертаючи увагу на те, що ОСОБА_12 не дає їй грошів на утримання дитини, а ОСОБА_9 носить дорогі прикраси.

Знаходячись в коридорі вищевказаної квартири, під час зазначеної сварки ОСОБА_5 побачила на шиї ОСОБА_9 ланцюг з металу жовтого кольору, 585?, вагою 8,51 гр. та в неї раптово виник злочинний умисел, спрямований на відкрите заволодіння майном ОСОБА_9 .

Так, ОСОБА_5 діючи умисно з корисливих мотивів, маючи умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, з метою незаконного збагачення за рахунок злочинної діяльності, шляхом ривка правою рукою зірвала з шиї потерпілої ОСОБА_9 ланцюг з металу жовтого кольору, 585?, вагою 8,51гр., розмір 50, згідно висновку товарознавчої експертизи № 129 від 27.02.2018 р. вартістю 5864,33 грн., після чого ОСОБА_5 , з відкрито викраденим майном яке належало потерпілій ОСОБА_9 , з місця вчинення кримінального правопорушення зникла та розпорядилась ним за власним розсудом, таким чином, спричинила потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду в сумі 5864,33 гривень.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_5 вину в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України не визнала та пояснила, що під час штовханини з ОСОБА_9 хтось з них зацепив ланцюг, який був вдягнений на останній, та він впав на підлогу. Наполягала на тому, що ланцюг впав випадково та вона не заволодівала ланцюгом. Після цього вона пішла з квартири.

Суд вважає, що ОСОБА_5 за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України підлягає виправданню, оскільки не доведено, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_5 .

Суд відкидає докази обвинувачення з наступних мотивів.

Так, прокурором на підтвердження вини ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України, надані наступні докази:

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_9 в частині обвинувачення ОСОБА_5 за ч.1 ст. 186 КК України, надала непослідовні покази, які протирічать іншим доказам, дослідженим судом. Так, будучи допитаною в судовому засіданні через незначний час після подій, ОСОБА_9 пояснила, що ОСОБА_5 зірвала ланцюг ривком, та вона не бачила, щоб вона заволоділа вказаним ланцюгом. На додатковому допиті через більш ніж три роки після вказаних подій, потерпіла ОСОБА_9 пояснила нові обставини, про які не згадувала в попередніх судових засіданнях, після того, як минув незначний час після подій, наполягала на тому, що обвинувачена ривком зірвала ланцюг з її шиї та заволоділа ним, чого не бачила свідок ОСОБА_8 .

Зазначені покази потерпілої в цій частині спростовані показами свідка ОСОБА_8 , яка була присутньою 05.02.2018 під час конфлікту між ОСОБА_9 та ОСОБА_5 . Свідок наполягала на тому, що ланцюг впав на підлогу, обвинувачена не зривала його з шиї потерпілої та не заволодівала останнім. Свідок надала суду впевнені, послідовні покази. Підстав надавати покази на користь ОСОБА_5 свідком ОСОБА_8 судом не встановлено. Родинні зв`язки між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 на час розгляду справи судом відсутні, як і неприязні стосунки з потерпілою ОСОБА_9 .

Обвинувачена ОСОБА_5 також наполягала на вказаних обставинах.

Ланцюг, належний потерпілій ОСОБА_9 , у ОСОБА_5 вилучено не було.

Зміст листування між обвинуваченою та потерпілою в месенджерах, яке було долучено стороною обвинувачення, також не містить доказів вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України, в якому обвинувачується ОСОБА_5 .

Крім того, суд вважає протокол огляду місця події від 06.02.2018 недопустимим доказом.

Так, відповідно до ч.1 ст. 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів.

Під час проведення огляду місця події 06.02.2018 року, слідчим було оглянуто КПП Московського РВ, який не містить відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України, а фактично було проведено огляд особи, під час якого у ОСОБА_9 було вилучено мобільний телефон та два фрагменти метала жовтого кольору.

Відповідно, суд не приймає в якості доказів замок від ювелірної прикраси, не виключається, що від ланцюга, та кулон у вигляді ромба, виготовлений з металу жовтого кольору, оглянуті протоколом огляду від 26.02.2018 та приєднані до кримінального провадження в якості речових доказів 26.02.2018, оскільки вказані докази отримані з порушенням КПК України.

Одночасно суд зазначає, що наданий обвинуваченням висновок товарознавчої експертизи № 129 від 27.02.2018 року, є похідним доказом від тих основних доказів, які суд відкинув з наведених вище мотивів, та не підтверджує того, що вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 186 КК України, в якому обвинувачується ОСОБА_5 .

Згідно ч.3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
За таких обставин, суд вважає, що ОСОБА_5 належить виправдати за ч.1 ст. 186 КК України на підставі п.1 ч.1 ст. 373 КПК України.

Одночасно суд доходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України та кваліфікує її дії за ч.2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Що стосується доводів обвинуваченої щодо її невинуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, суд оцінює їх критично, оскільки вони не знайшли свого підтвердження в ході судового засідання та спростовуються наведеними вище доказами.

Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_9 в частині обвинувачення за ч. 2 ст. 125 КК України, надала стабільні та послідовні покази щодо обставин та механізму спричинення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , які повністю узгоджуються з іншими матеріалами кримінального провадження: протоколом слідчого експерименту від 06.03.2018 з фототаблицею до нього, висновком експерта 09 №761-С/18 від 12.03.2018 щодо встановлених тілесних ушкоджень у потерпілої ОСОБА_9 та відповідності її показів об`єктивним судово-медичним даним щодо способу та механізму спричинення їй тілесних ушкоджень. Свідок ОСОБА_8 також підтвердила наявність конфліктної ситуації між ОСОБА_9 та ОСОБА_5 . Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив про те, що ОСОБА_9 скаржилась на біль у вухі після конфлікту з ОСОБА_5 .

Суд одночасно зазначає, що висновок фахівця з питань судово-медичної експертизи № 40-с/18-п/п від 12.02.2018 та висновок експерта № 725-С/18 від 06.03.2018 щодо наявності у ОСОБА_5 легких тілесних ушкоджень, долучені стороною обвинувачення, висновків суду щодо винуватості ОСОБА_5 в скоєному кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст. 125 КК України, не спростували.

А тому, невизнання вини обвинуваченою у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, суд розцінює як обраний нею засіб захисту та спробу уникнути відповідальності за скоєне.

Вивченням особи обвинуваченої встановлено, що вона раніше не судима, до кримінальної відповідальності притягується вперше, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченої судом не встановлено.

При обранні виду та міри покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, а також дані про особу обвинуваченої, викладені вище у вироку, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, та вважає за можливе призначити їй покарання у виді громадських робіт в межах санкції статті та звільняє від покарання на підставі п.2 ч.1 ст. 49, ст. 74 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, оскільки з дня вчинення обвинуваченою кримінального правопорушення минуло три роки.

При цьому, суд не звільняє обвинувачену від кримінальної відповідальності за скоєння кримінального правопорушення та не закриває провадження по справі, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, у зв`язку з відмовою останньої від закриття кримінального провадження та звільнення від кримінальної відповідальності з зазначених нереабілітуючих підстав.

Що стосується цивільного позову потерпілої ОСОБА_9 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням, суд зазначає наступне.

Цивільний позов ОСОБА_9 , про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 5864,33 грн., завданої кримінальним правопорушенням, передбаченим ч.1 ст. 186 КК України, відповідно до частини третьої статті 129 КПК України, підлягає залишенню без розгляду.

Цивільний позов ОСОБА_9 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням, передбаченим ч.2 ст. 125 КК України підлягає задоволенню частково.

Згідно з положеннями ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК України. Якщо процесуальні правовідносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

За приписами ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Обвинувачена ОСОБА_5 визнана винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

Потерпілою до позовної заяви долучені копії фіскальних чеків на підтвердження понесених витрат на придбання медичних препаратів на загальну суму 2182,01 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, потерпілою не надано суду жодних доказів (призначення лікаря тощо), які підтверджують заявлену нею суму майнової шкоди на лікування, відтак, у задоволенні даної вимоги суд відмовляє.

Разом з тим, внаслідок протиправних дій обвинуваченої потерпілій завдано моральної шкоди, яка полягає у її фізичних стражданнях та моральних переживаннях. Враховуючи характер та глибину цих страждань для потерпілої, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд визначає розмір моральної шкоди в 3000 грн., що підлягає стягненню з обвинуваченої на користь потерпілої.

Ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 15.03.2018 до обвинуваченої ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строк застосування якого на час ухвалення вироку, сплинув.

Суд вирішує долю речових доказів відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись п.2 ч.1 ст. 49, ст. 74 КК України, ст.ст.369-374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати невинуватою у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України та виправдати у зв`язку з недоведеністю вчинення кримінального правопорушення, в якому вона обвинувачується.

ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України та призначити їй покарання у виді громадських робіт на 200 годин.

Звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання, у зв*язку з закінченням строків давності.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням задовольнити частково. В частині стягнення матеріальної шкоди в розмірі 2182,01 грн. відмовити. В частині стягнення матеріальної шкоди в розмірі 5864,33 грн. залишити без розгляду. В частині відшкодування моральної шкоди задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням, 3000 грн. В іншій частині позову відмовити.

Речові докази, передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_9 вважати повернутими законному володільцю, та речові докази, долучені до матеріалів кримінального провадження: замок від ювелірної прикраси, не виключається, що від ланцюга, та бумажну бірку від ланцюга також повернути законному володільцю ОСОБА_9 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга подається через суд, який ухвалив судове рішення, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя