Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 289/490/20
Провадження № 1-кп/935/110/21
У Х В А Л А
Іменем України
07 жовтня 2021 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в місті Коростишів кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000082 від 11.02.2020, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Ірша Радомишльського району Житомирської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , утримується у Державній установі «Житомирська установа виконання покарань (№8)», у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 156, ч. 4 ст. 152 КК України,

встановив:

У провадженні Коростишівського районного суду Житомирської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 156, ч. 4 ст. 152 КК України.

Прокурором подано клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , яке обґрунтовано тим, що ризики, які були підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою не відпали, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам. ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні, у тому числі, особливо тяжкого злочину, може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальні правопорушення, у вчиненні яких він обвинувачується. Обвинувачений негативно характеризується за місцем проживання, зловживає спиртними напоями, не має постійного джерела доходу та міцних соціальних зв`язків, в будь-який момент може залишити місце фактичного проживання з метою уникнення від кримінальної відповідальності та переховування від суду

Заслухавши думку прокурора, який наполягає на задоволенні клопотання, обвинуваченого, захисника, які поклалися на розсуд суду, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, зазначеним у п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно положень ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Судом при вирішенні питання про обрання зміну скасування та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою враховуються положення законодавства, «Конвенції про захист прав людини», а також практика Європейського суду, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою, а також враховує конкретні обставини по даному провадженню. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

Враховуючи зазначене та неможливість до спливу строку обраного раніше обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчити судовий розгляд кримінального провадження та прийняти остаточне рішення суд, керуючись зазначеними нормами процесуального права, зобов`язаний розглянути та вирішити заявлене прокурором клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 156, ч. 4 ст. 152 КК України, які є тяжким та особливо тяжким злочинами відповідно, згідно вимог ст. 12 КК України.

Обставини та докази, на які посилається прокурор у своєму клопотанні, дають достатні підстави вважати, що продовжують існувати ризики можливості переховуватися від суду та незаконного впливу обвинуваченого ОСОБА_8 на потерпілу у цьому кримінальному провадженні.

Наявність ризику можливості переховування обвинуваченого від суду (продовження існування цього ризику) є цілком ймовірний з огляду на тяжкість можливого покарання у разі визнання ОСОБА_6 винним у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, що може спонукати його до вчинення спроби ухилитися від суду.

Судом також встановлено, що існує ризик вчинення іншого кримінального правопорушення ОСОБА_6 , оскільки будучи раніше судимим, він обвинувачується у вчиненні іншого кримінального правопорушення.

Враховуючи, ті обставини, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, відтак, можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).

Суд дослідивши матеріали кримінального провадження, вважає, що продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 відповідає меті застосування запобіжного заходу у відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України забезпечення виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків, оскільки ризики, які були наявні при вирішені питання про застосування запобіжного заходу та продовження такого щодо продовжують існувати. Суд приходить до висновку про неможливість запобігти цим ризикам шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, тому слід продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого відповідно до вимог ч. 1 ст. 197 КПК України не може перевищувати шістдесяти днів

Керуючись ст. 176-178, 183, 331, 372 КПК України, суд,

постановив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити, застосований до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів.

Строк дії ухвали визначити по 05 грудня 2021 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3