Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 275/463/20
Провадження № 1-кп/935/116/21
ВИРОК
Іменем України

24 листопада 2021 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , потерпілої ОСОБА_11 , обвинуваченого ОСОБА_12 , захисників ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Коростишівського районного суду Житомирської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000068 від 10.04.2020 відносно:
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Соловіївка Брусилівського району Житомирської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, депутатом та особою з інвалідністю не є, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судимий: 17.11.2009 Попільнянським районним судом Житомирської області за ч. 1 ст. 115 Кримінального кодексу України до 10 років позбавлення волі, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 13 ч. 2
ст. 115 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_12 , маючи непогашену судимість за злочин проти життя та здоров`я особи, на шлях виправлення не став, вчинив новий умисний злочин проти життя та здоров`я особи за таких обставин.
10.04.2020 близько 00:45 години в приміщенні будинку за адресою: АДРЕСА_1 , між ОСОБА_12 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, та його цивільною дружиною ОСОБА_15 виникла суперечка на ґрунті ревнощів. Будучи обуреним поведінкою цивільної дружини, ОСОБА_12 вирішив умисно вбити ОСОБА_15 .
Реалізовуючи свій злочинний намір, без розриву в часі, ОСОБА_12 підійшов до ОСОБА_15 , яка в цей час знаходилась на ліжку, та стиснутими в кулак руками зі значною силою прикладання наніс не менше трьох ударів в живіт. Після того
ОСОБА_12 стягнув потерпілу ОСОБА_15 з ліжка на підлогу та, продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на умисне вбивство останньої, наніс численні удари кулаками рук та ногами в ділянку розташування життєво-важливих органів голову, тулуб, живіт, спричинивши тілесні ушкодження, від яких відразу наступила смерть останньої. Внаслідок своїх умисних злочинних дій ОСОБА_12 спричинив
ОСОБА_15 тілесні ушкодження у вигляді: синців та саден на обличчі, крововиливів в слизову оболонку верхньої та нижньої губи, які мають ознаки легких тілесних ушкоджень; переломів 2-3 правих ребер по середньо-ключичній анатомічній лінії, 8-го лівого ребра по середньо-підпаховій анатомічній лінії з наявністю темно-червоних крововиливів в проекції переломів, синців грудної клітки, які мають ознаки середньої тяжкості тілесних ушкоджень та розривів тканин селезінки та печінки, судин брижі кишечника, котрі потягли за собою розвиток гострої крововтрати та мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя та знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.
Згідно висновку експерта № 336 від 12.05.2020 безпосередньою причиною смерті ОСОБА_15 є гостра внутрішня крововтрата як результат травматичних ушкоджень органів черевної порожнини розривів тканин печінки, селезінки, судин брижі кишечника.
Суд розглядає кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, відповідно до вимог ст. 337 КПК України.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_12 свою вину визнав частково, оскільки вважає, що не від ударів, які він наніс потерпілій ОСОБА_15 , настала її смерть. Пояснив, що 10 квітня вони ходили садити картоплю, потім прийшли додому вчотирьох. ОСОБА_16 стало погано, а обвинувачений з ОСОБА_17 пішли в центр на автостанцію викликати швидку, покурили разом, приблизно через 20 хвилин. Коли повернувся, то ОСОБА_16 вийшов з будинку і не пустив їх з ОСОБА_17 , кидався битись. ОСОБА_12 та ОСОБА_17 пішли назад в центр, там були близько години, коли повернулись додому ОСОБА_16 не було, а ОСОБА_15 лежала на підлозі, обвинувачений захотів її підняти, вона не вставала, коліна ОСОБА_15 були на землі, а половина тіла на ліжку, ОСОБА_12 вирішив покласти її на диван, однак не доніс та поклав біля дивану, де й бив її він ударив її руками в живіт та ногами три рази в спину, потім побачив, що побігла кров, поклав її на диван. ОСОБА_15 говорила ОСОБА_12 , що раніше ОСОБА_16 зламав їй два ребра та встромив ніж у ногу, вона втекла від нього. Потім ОСОБА_12 пішов до сусідів викликати поліцію, проте сусідка двері не відчинила й обвинувачений сказав їй, щоб викликала поліцію, після чого він пішов у центр чекати поліцію.
Незважаючи на часткове визнання вини, винуватість ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення у повному обсязі підтверджується іншими доказами по справі.
У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_11 пояснила, що 10.04.2020 їй зателефонував слідчий та повідомив, що вночі була вбита її сестра ОСОБА_15 . Обвинувачений ОСОБА_12 прийшов до священника, який проживає по сусідству, та повідомив, що вбив сестру ОСОБА_11 , попросив викликати поліцію в с. Соловіївка. Потерпіла бачила ОСОБА_15 за тиждень до події, коли приїжджала в село з чоловіком та дитиною. Бачила сестру як вона сиділа на зупинці з обвинуваченим, а останній не пустив потерпілу до ОСОБА_15 і кидався пляшками. Вважає, що її сестра стала жертвою насилля ОСОБА_12 , вона намагалась його покинути, але обвинувачений її залякував. Стверджує, що неодноразово бачила побої на сестрі побите обличчя з лівої сторони, синець під оком, ОСОБА_15 сама розповідала, що обвинувачений її б`є. Орієнтовно кожні 2-3 місяці вона приїздила в Київ до потерпілої відсидітися, а згодом їхала. Пояснила, що при ній обвинувачений сестру не бив. У ОСОБА_15 у м. Києві є квартира, вона її здавала, а проживала в м. Дивин, познайомилася з ОСОБА_12 , близько трьох років тому переїхала до нього жити. Потерпіла вказала, що її сестра неодноразово випивала, а обвинувачений зловживав алкоголем. У судовому засіданні потерпіла цивільний позов підтримала, пояснила, що виростила свою сестру з маленького віку й вони допомагали одна одній, її смерть дуже велика для неї втрата, просила призначити суворе покарання обвинуваченому.
У судовому засіданні свідок ОСОБА_18 пояснила, що події не бачила, про неї їй відомо зі слів односельців, які казали, що сталось вбивство ОСОБА_15 . У свідка конфліктів з обвинуваченим не виникало, але він вів себе по-різному: то спокійно, то кричить посеред вулиці.
У судовому засіданні свідок ОСОБА_16 пояснив, що ввечері він прийшов з ОСОБА_12 , коли його мати їх побачила та сказала, щоб він викликав швидку десь о 20:00 годині. У присутності свідка обвинувачений та загибла не сварились, все було добре, обвинувачений приніс мандарини і гарно до неї ставився, а наступного дня, коли йшов з лікарні, дізнався, що ОСОБА_12 вбив ОСОБА_15 .
У судовому засіданні свідок ОСОБА_19 пояснила, що подія відбувалася вночі, вона вже спала, почула сильний стукіт у вікно та як обвинувачений плакав і кричав, щоб викликали швидку, бо він вбив ОСОБА_15 . Свідок викликала швидку, її чоловік вийшов на вулицю, а ОСОБА_12 плакав, кричав, свідок до нього не підходила, стану сп`яніння вона не помітила, а обвинувачений більше нічого не розповідав. Свідок пояснила, що як сусід обвинувачений може бути добрим, ОСОБА_16 та ОСОБА_12 ведуть аморальний спосіб життя, швидку ОСОБА_16 також викликала вона.
У судовому засіданні свідок ОСОБА_20 пояснив, що ОСОБА_12 постукав до них, відчинив двері, обвинувачений кидався у коліна, плакав, кричав, що вбив ОСОБА_15 та як він її кохає. Дружина свідка викликала поліцію та швидку, стан сп`яніння у ОСОБА_12 можливо й був, подія сталась вночі, свідок ніяких слідів не бачив.
У судовому засіданні свідок ОСОБА_17 пояснив, що вже погано пам`ятає події, у будинку були свідок, ОСОБА_16 , ОСОБА_12 та співмешканка останнього ОСОБА_15 , всі вони вживала горілку, вдень сварок не було, а ввечері ОСОБА_12 з`ясовував відносини з своєю співмешканкою, бив її. Свідок вказав, що викликав швидку ОСОБА_16 , потім останній вже був в лікарні, а ОСОБА_17 , ОСОБА_12 та ОСОБА_15 залишились вдома. Свідок з обвинуваченим прийшли додому, коли вже смеркало, а ОСОБА_15 лежала на ліжку, тілесних ушкоджень на ній не було, вона просто відпочивала, ОСОБА_12 на ґрунті ревнощів відтягнув ОСОБА_15 та бив її руками, ногами по обличчю та в грудну клітину, вона була жива, але нічого не говорила. Потім ОСОБА_12 затягнув ОСОБА_15 на інше ліжко, де вона й померла. Свідок вказав, що швидку допомогу викликав обвинувачений
Також винуватість ОСОБА_12 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення у повній мірі підтверджується сукупністю доказів, наданих сторонами кримінального провадження, які були досліджені у судовому засіданні, а саме:
- протоколом огляду місця події від 10.04.2020, згідно з яким місцем огляду є територія домоволодіння, що розташована по АДРЕСА_1 , під час огляду було виявлено речовину бурого кольору, чарки, пластикові стаканчики, недопалки;
- протоколом огляду трупа ОСОБА_15 від 10.04.2020, під час якого вилучено змивки з кістей рук, зразки волосся з голови, зрізи нігтьових пластин рук, одяг, які упаковано до поліетиленового пакету та опечатано;
- протоколом огляду предметів від 15.04.2020, а саме: одягу ОСОБА_15 та ОСОБА_12 ;
- висновком експерта №137/ц від 04.05.2020, згідно з яким при судово-медичній експертизі піднігтьового вмісту зрізів нігтьових пластин рук обвинуваченого
ОСОБА_12 виявлено мікросліди крові людини та знайдені поодинокі епітеліальні клітини багатошарового плоского епітелію. Статева належність крові та епітеліальних клітин не встановлена через деструктивні зміни в ядрах клітин. Групова належність мікрослідів крові не встановлена через невиявлення жодного з антигенів ізосерологічної системи АВО, що можливо через їх мінімальну кількість;
- висновком експерта №138/ц від 04.05.2020, відповідно до якого при судово-медичній експертизі піднігтьового вмісту зрізів нігтьових пластин рук потерпілої ОСОБА_15 кров не виявлена. Знайдені поодинокі епітеліальні клітини багатошарового плоского епітелію, статеву належність яких встановити неможливо через накладання на ядра клітин мікрофобної флори;
- висновком експерта №382 від 07.05.2020, згідно з яким кров трупа
ОСОБА_15 відноситься до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВО; в змиві з асфальту (об.№1) знайдена кров людини при серологічному дослідженні якої виявлені антигени А, В, Н, походження яких можливе як він однієї особи, в крові якої знаходяться ці антигени, такою особою може бути людина з групою крові АВ і супутнім антигеном Н, а також від кількох осіб з антигенами А, В, Н, такими особами можуть бути люди з групами крові А(ІІ), В(ІІІ), О(І) в межах системи АВО; в змиві з підлоги (об.№2) та змиві з підлоги (об.№3) слідів крові не виявлено;
- висновком експерта №384 від 07.05.2020, згідно з яким в змиві з правою руки ОСОБА_15 (об.№1) знайдена кров людини при серологічному дослідженні якої вивлений антиген Н, походження якого можливо від особи, якій властивий даний антиген, такою особою може бути і сама ОСОБА_15 в межах системи АВО;
- висновком експерта №383 від 07.05.2020, відповідно до якого в змиві з правою руки ОСОБА_12 (об.№1) знайдена кров людини при серологічному дослідженні якої вивлений антиген Н, походження якого можливо від особи, якій властивий даний антиген, такою особою може бути і сама ОСОБА_15 в межах системи АВО; в змиві з лівої руки ОСОБА_12 (об.№2) слідів крові не виявлено;
- висновком експерта №385 від 07.05.2020, згідно з яким в лоскуті бавовняної тканини світло-вишневого кольору розмірами 12?21,5 см із двома плямами світло-коричневого кольору неправильної форми з нерівними краями, які злегка ущільнюють і просочують тканину, розмірами 6,0?3,0 см (об.№1,2) знайдена кров людини при серологічному дослідженні якої виявлений антиген Н, походження якого можливо від особи, якій властивий даний антиген, такою особою може бути і сама ОСОБА_15 в межах системи АВО;
- висновком експерта №883/34 від 12.05.2021, відповідно до якого виявлені тілесні ушкодження при проведенні судово-медичної експертизи ОСОБА_15 у вигляді: розривів тканини селезінки та печінки, судин брижжі, котрі потягли за собою розвиток гострої крововтрати мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя та знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті;
- висновком експерта №336 від 12.05.2021, згідно з яким безпосередньою причиною смерті ОСОБА_15 явилась гостра внутрішня крововтрата як результат травматичних ушкоджень органів черевної порожнини розривів тканин печінки, селезінки, судин брижжі кишечника, на що вказують патоморфологічні травматичні зміни вище вказаних внутрішніх органів, наявністю значної кількості темно-червоної рідкої крові в черевній порожнині, нерівномірне кровонаповнення та малокрів`я внутрішніх органів (гістологічно); при проведенні судово-медичної експертизи трупа були виявлені наступні тілесні ушкодження: багрові синці різноманітної форми та величини на обличчі, саден, покритих червоно-коричневою кіркою, розташованою нижче рівня оточуючої шкіри на обличчі, передньої поверхні грудної клітки з обох сторін, більше справа, передньої поверхні черевної стінки, більше зліва, в ділянці верхніх та нижніх кінцівок, крововиливів в слизову оболонку верхньої та нижньої губи, переломів 2-3 правих ребер по середньо-ключинній анатомічній лінії, 8-го лівого ребра по середньо-підпахвовій анатомічній лінії з наявністю темно-червоних крововиливів в проекції переломів; розривів тканини селезінки та печінки, судин брижжі. Вище вказані тілесні ушкодження виникли від дії тупої контактуючої, слідоутворюючої, травмуючої поверхні, не залишивши в них яких-небудь специфічних та характерних ознак, дозволяючих ідентифікувати їх контактуючу слідоутворюючу поверхню, по терміну свого виникнення можуть відповідати даті 10 квітня 2020 року. Виявлені тілесні ушкодження у вигляді саден та синців на обличчі, крововиливів в слизову верхньої та нижньої губи мають ознаки легких тілесних ушкоджень і в причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті не знаходяться. Виявлені тілесні ушкодження у вигляді розривів тканини селезінки та печінки, судин брижжі, котрі потягли за собою розвиток гострої крововтрати мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя та знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті. Також при проведенні судово-медичної експертизи трупа були виявлені переломи 6,7,8 правих ребер по задньо-підпаховій анатомічній лінії з наявністю чітко вираженої кісткової мозолі. Ці тілесні ушкодження являються давніми, на час проведення експертизи трупа їх давність утворення визначити не можливо. Ці тілесні ушкодження мають ознаки середньої тяжкості тілесних ушкоджень по критерію довготривалого розладу здоров`я та в прямому причинному зв`язку з настанням смерті не знаходяться. Виявлені тілесні ушкодження при проведенні судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_15 могли виникнути при нанесенні множинних, не підлягаючих рахунку ударів натуральною зброєю чоловіка, котрими є руки та ноги взуті у взуття. При проведенні судово-токсилогічної експертизи трупа з крові був виявлений етиловий спирт в концентрації 2,48 промілє, що при житті на час настання смерті відповідало б кордону середньої ступені тяжкості алкогольного сп`яніння та сильному алкогольному сп`янінню;
- актом спеціальної медичної комісії з проведення медичних оглядів для направлення на примусове лікування від 12.05.2020, згідно з яким обвинуваченому рекомендовано проходження курсу лікування від зловживання алкоголем;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 13.04.2020 за участі обвинуваченого ОСОБА_12 , під час якого останній показав механізм нанесення ударів рукою по обличчю, по тулубу, ногою по тілі, ногою по спині, ногами в пах
ОСОБА_15 ;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 10.04.2020 за участі свідка ОСОБА_17 ; під час якого останній вказав на механізм нанесення ударів ногою
ОСОБА_12 по тілу ОСОБА_15 , рукою по щокам останньої.
- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 10.04.2020, під час якого ОСОБА_12 з затриманням погодився;
Часткове визнання своєї вини ОСОБА_12 стосовно умисного вбивства ОСОБА_15 суд оцінює як спосіб захисту обвинуваченого і бажання уникнути відповідальності за особливо тяжкий злочин. Доводи обвинуваченого про відсутність умислу на заподіяння смерті потерпілій спростовуються таким.
Стандарт доведення винуватості поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване кримінальне правопорушення було вчинене і обвинувачений є винним у вчиненні цього кримінального правопорушення. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.
Вирішуючи питання про наявність чи відсутність у винного умислу на вбивство, треба виходити з сукупності всіх обставин справи і брати до уваги ті з них, які можуть свідчити про бажання чи свідоме допущення винним смерті потерпілого. При цьому, перш за все потрібно враховувати спосіб, знаряддя та засоби вчинення злочину, кількість, характер та локалізацію спричинених тілесних ушкоджень, причини припинення дій з боку винної особи, її взаємовідносини з потерпілим, поведінку обох, яка передувала події злочину. Про умисел на позбавлення життя свідчить умисне нанесення пошкоджень у життєво важливі органи потерпілого, в результаті чого настає його смерть.
Згідно з ч. 2 ст. 24 КК України, прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.
Суд не приймає до уваги доводи обвинуваченого ОСОБА_12 стосовно того, що він не вчиняв умисного вбивства, та приходить до висновку про наявність у його діях умислу на вбивство ОСОБА_15 , оскільки вони не відповідають встановленим фактичним обставинам справи та спростовуються сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів.
Так, потерпіла ОСОБА_11 у судовому засіданні пояснила, що під час спільного проживання з обвинуваченим її сестра ОСОБА_15 періодично приїздила до неї, оскільки ОСОБА_12 бив її та залякував.
Висновком експерта №336 від 12.05.2021 також підтверджується, що смерть ОСОБА_15 настала від гострої внутрішньої крововтрати як результат травматичних ушкоджень органів черевної порожнини, що могли виникнути при нанесенні руками та ногами у взутті множинних ударів, які не підлягають рахунку.

Під час проведених слідчих експериментів за участю як обвинуваченого, так і свідка ОСОБА_17 , останні добровільно та детально показали як саме вони розпивали спиртні напої та як згодом розвивався конфлікт між ОСОБА_12 і ОСОБА_15 . Обвинувачений ОСОБА_12 продемонстрував механізм нанесення ударів ОСОБА_15 , послідовність власних дій та назвав часовий відрізок, протягом якого тривало побиття.
Більше того, у судовому засіданні свідок ОСОБА_17 надав послідовні показання про те як ОСОБА_12 на ґрунті ревнощів завдавав ОСОБА_15 численних ударів руками та ногами у її життєво-важливі органи, коли потерпіла лежала, не висловлювала заперечень та не захищалася, а обвинувачений продовжував завдавати їй ударів.
Також висновком експерта №383 від 07.05.2020 підтверджується наявність на правій руці обвинуваченого крові ОСОБА_15 та версія обвинувачення про те, що ОСОБА_12 завдавав їй удари, зокрема, руками.
Доводи обвинуваченого про те, що він не мав умислу на заподіяння смерті потерпілій, є неспроможними, адже завдаючи удари у життєво важливі органи потерпілій, яка не захищалася, він усвідомлював, що здійснює посягання на її життя, а також передбачав, що наслідком таких дій може бути смерть потерпілої і бажав настання такого наслідку.
Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 7 лютого
2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» за п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України кваліфікуються дії особи, яка раніше вчинила умисне вбивство, за винятком убивства, передбаченого статтями 116-118 цього Кодексу. Відповідальність за повторне умисне вбивство настає незалежно від того, чи була винна особа раніше засуджена за перший злочин, вчинила вона закінчене вбивство чи готування до нього або замах на нього, була вона виконавцем чи іншим співучасником злочину .
Згідно з п. 20 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України умисне вбивство без кваліфікуючих ознак, передбачених ч. 2 ст. 115 КК України, а також без ознак, передбачених статями 116-118 КК України, зокрема в обопільній сварці чи бійці або з помсти, ревнощів, інших мотивів, викликаних особистими стосунками винного з потерпілим, підлягає кваліфікації за ч. 1 ст. 115 КК України.
Зібрані органами досудового слідства та досліджені у судовому засіданні докази є належними, оскільки підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, допустимими, оскільки отримані законно, в порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством України, яке діяло на час їх отримання, шляхом проведення органами досудового слідства відповідних процесуальних дій, достовірними, оскільки фактичні дані, отримані з вказаних доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження. Усі досліджені докази в своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей, доповнюють один одного і дають можливість суду прийти до однозначного висновку про те, що
ОСОБА_12 поза розумним сумнівом вчинив кримінальне правопорушення, передбачене п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене особою, яка раніше вчинила умисне вбивство.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.
Вирішуючи питання про обрання виду та міри покарання обвинуваченому
ОСОБА_12 , суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
Згідно з висновком судово-психіатричного експерта №114-2020 від 12.05.2020 ОСОБА_12 , зокрема, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними в період часу, до якого відносяться інкриміновані йому протиправні вчинки, може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на даний час, по своєму психічному стану не потребує в застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру.
Так, суд враховує, що ОСОБА_12 раніше судимий за злочин проти життя та здоров`я особи, не працює, не має стійких соціальних зв`язків, шкоду не відшкодував, а також думку потерпілої про вид покарання, яка наполягала на суворій мірі покарання.
Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_12 відповідно до ст. 66
КК України не встановлено.
Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Відтак суд дійшов висновку, що необхідним та достатнім для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, є призначення обвинуваченому ОСОБА_12 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 115 КК України.
Таке покарання буде відповідати тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.
Положеннями ч. 2 ст. 127 КПК України передбачено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Відповідно до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Суд вважає необхідним задовольнити частково цивільний позов на підставі статей 1166, 1167 ЦК України.
Частиною 1 статті 1201 ЦК України встановлено, що особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати витрати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання.
Так, цивільний позов потерпілої в частині відшкодування матеріальної шкоди слід задовольнити в сумі 5000 грн, оскільки саме таку суму згідно з товарним чеком вона витратила на ритуальні послуги.
Також судом встановлено, що потерпілій ОСОБА_11 неправомірними діями обвинуваченого була завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях внаслідок смерті її сестри. Душевний біль потерпілої від втрати сестри є очевидним та не може вимірюватись у грошовому вигляді.
Суд вважає, що в рахунок відшкодування моральної шкоди слід стягнути 100 000 грн, що відповідатиме такому розміру шкоди, який завдано потерпілій неправомірними діями обвинуваченого. При цьому суд враховує, що моральну шкоду нанесено особливо тяжким кримінальним правопорушенням вбивством сестри потерпілої.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_12 до набрання вироком законної сили залишити у вигляді тримання під вартою та вважати продовженим.
Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 10.04.2020 ОСОБА_12 було затримано в порядку ст. 208 КПК України. У подальшому за ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 10.04.2020 до ОСОБА_12 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Відтак за правилами ч. 5 ст. 72 КК України слід зарахувати ОСОБА_12 попереднє ув`язнення за період з 10.04.2020 по 24.11.2021 у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.
Питання про скасування арешту вирішити відповідно до вимог ч. 4 ст. 174
КПК України.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Питання про речові докази у кримінальному провадженні необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115
КК України, та призначити покарання у виді 14 (чотирнадцяти) років позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_12 до набрання вироком законної сили залишити у вигляді тримання під вартою та вважати продовженим.
Строк покарання ОСОБА_12 обчислювати з 10 квітня
2020 року.
Зарахувати ОСОБА_12 строк попереднього ув`язнення у строк покарання з 10 квітня 2020 року по 24 листопада 2021 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_11 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_11 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 5000 (п`ять тисяч) гривень.
Стягнути з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_11 у рахунок відшкодування моральної шкоди 100 000 (сто тисяч) гривень.
У решті позовних вимог відмовити.
Скасувати, накладений ухвалою слідчого судді Брусилівського районного суду Житомирської області від 10 квітня 2020 року, арешт на змив із плями речовини бурого кольору, чотири скляні чарки, два пластикових стаканчики, шість недопалків та виріз тканини з подушки із слідами речовини бурого кольору.
Речові докази: змив із плями речовини бурого кольору, чотири скляні чарки, два пластикових стаканчики, шість недопалків та виріз тканини з подушки із слідами речовини бурого кольору, які зберігаються в камері схову речових доказів Брусилівського ВП Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області знищити; жіночу кофту, джинси, які зберігаються в камері схову речових доказів Брусилівського ВП Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області знищити; чоловічі джинси, футболку, кросівки, які зберігаються в камері схову речових доказів Брусилівського ВП Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області знищити.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Коростишівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3