Дата документу 25.11.2021 Справа № 321/1764/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/934/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №321/1764/19Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст.185 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2021 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Токмацького районного суду Запорізької області від 26 лютого 2021 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Торез Донецької області, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ,

та

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Дніпро Дніпропетровської області, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винуватими і засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИЛА
Вказаним вироком районного суду ОСОБА_9 та ОСОБА_10 визнано винуватими і засуджено за вчинення кримінального правопорушення за наступних обставин.

Приблизно о 06 годині 12.09.2019 року ОСОБА_10 , діючи повторно з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_9 , який діяв з корисливих мотивів, переслідуючи єдиний прямий злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, шляхом пошкодження замка вхідних дверей проникли у приміщення АТС, розташованої за адресою: вул.40 років Перемоги, 72, с.Високе Михайлівського району Запорізької області, звідки таємно викрали станцію ІКМ-15 «ІВА» на 15 каналів з`єднувальної лінії Михайлівка-Високе, три блоки апаратури ущільнення РСМ-4 та десять плат апаратури УПИ-АОН станційно-лінійної ділянки №5 районного центру телекомунікації №534 Запорізької філії, загальною вартістю 67764,88 грн., які перебувають у власності ПАТ «Укртелеком». Після чого, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 на легковому автомобілі марки «MAZDA» моделі «323», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , з викраденим майном та знаряддями вчинення злочину зникли з місця події, чим отримали можливість розпоряджатися ним на свій розсуд. Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_10 та ОСОБА_9 завдали ПАТ «Укртелеком» майнову шкоду на загальну суму 67764,88 грн.

Дії ОСОБА_9 кваліфіковано за ч.3 ст.185 КК, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у інше приміщення. Йому призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК.

Дії ОСОБА_10 кваліфіковано за ч.3 ст.185 КК, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у інше приміщення. Йому призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК шляхом приєднання невідбутої частини покарання за вироком Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 17.12.2018 року остаточно призначено покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Вирішено питання про початок строку відбування покарання, зарахування в строк покарання строку попереднього ув`язнення, запобіжний захід, цивільний позов, процесуальні витрати та речові докази.

Вирок щодо ОСОБА_10 в апеляційному порядку не оскаржено.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 просив вирок в частині солідарного стягнення з нього та ОСОБА_10 на користь ПАТ «Укртелеком» матеріальної шкоди в розмірі 67 764, 88 грн. скасувати та в задоволенні позовних вимог відмовити у зв`язку з їх недоведеністю. Свої вимоги мотивував тим, що суд прийняв як належний та допустимий доказ розміру матеріальної шкоди довідку про вартість викраденого, знищеного або зловмисного пошкодження майна та перебування його на балансі. Між тим, вказана довідка не може бути належним та допустимим доказом розміру матеріальної шкоди, оскільки вона складена безпосередньо співробітниками ПАТ «Укртелеком», які зацікавлені у вирішенні цього позову. Інших документів, які би підтверджували розмір матеріальної шкоди в сумі 67 764, 88 грн., позивачем надано не було, а з урахуванням того, що викрадене майно було повністю вилучене співробітниками поліції та повернуто позивачу, то дійсний розмір матеріальної шкоди не встановлений.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника, які повністю підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні; захисника ОСОБА_8 , який при вирішенні апеляційної скарги покладався на розсуд суду; прокурора, яка заперечила проти апеляційної скарги та просила вирок залишити без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

В своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 не оспорював подію кримінального правопорушення, висновки суду про доведеність його винуватості, кримінально-правову оцінку його діянь, а також вид і розмір призначеного йому покарання, а тому колегія суддів з огляду на положення ч.1 ст.404 КПК вирок суду в цій частині не переглядала.

Обвинувачений ОСОБА_9 не погодився із вироком суду в частині вирішення цивільного позову у справі, вважаючи, що рішення суду в цій частині є необґрунтованим.

Колегія суддів вважає такі доводи обвинуваченого слушними.

Так, відповідно до ст.370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Цивільний позов розглядається у кримінальному провадженні за правилами, визначеними КПК України, і при цьому застосовуються норми ЦПК України.

Положеннями ч.1 ст.129 КПК України передбачено, що суд, зокрема, ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Частиною 5 ст.128 КПК передбачено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Засади, до яких належить і законність, закріплено у статтях 7, 9 КПК. Водночас за правилами ч.6 ст.9 вказаного Кодексу у випадках, коли його положення не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади, визначені ч.1 ст.7 КПК.

Загальними вимогами цивільного процесуального права передбачено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову.

Відповідно до ст.374 КПК у мотивувальній частині обвинувального вироку, в числі іншого, зазначаються підстави для задоволення цивільного позову.

При цьому суд зобов`язаний усебічно, повно й об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати характер і розмір витрат, зумовлених злочином, установити злочинний зв`язок між діянням і шкодою, що настала, і дати у вироку належну оцінку таким обставинам.

Приймаючи у межах кримінального провадження рішення в частині, що стосується цивільного позову, суд першої інстанції наведених вимог не дотримався.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ПАТ «Укртелеком» було заявлено цивільний позов про стягнення з обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_9 матеріальної шкоди в розмірі 67 764,88 грн.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «Укртелеком» районний суд обмежився у вироку лише загальним висновком про те, що розмір завданої кримінальним правопорушенням шкоди підтверджено.

Однак при цьому суд ретельно не перевірив усіх вимог позивача і на обґрунтування свого рішення про стягнення із обвинувачених коштів у рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди не навів у вироку жодного доказу. Отже, суд належно не виконав приписів статей 370, 374 КПК.

Між тим, з матеріалів провадження вбачається, що цивільним позивачем на підтвердження заявлених вимог було надано лише довідку про вартість викраденого майна, яка становить 67764,88 грн.

Допитана в судовому засіданні представник потерпілого та цивільного позивача ОСОБА_11 пояснила, що викрадене обладнання АТС було знайдено неподалік у лісосмузі, однак воно було не придатне для використання. Проте на підтвердження даних обставин позивачем не було надано суду доказів.

Отже задовольняючи позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди районний суд взагалі не мотивував свого рішення в цій частині, не виклав змісту позовних вимог, не спростував доводів сторони захисту в цій частині і не навів обґрунтованих мотивів своїх висновків.

За наведених обставин вирок районного суду в частині вирішення цивільного позову ПАТ «Укртелеком» до обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_9 не відповідає вимогам статей 370, 374 КПК, а тому в цій частині вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Токмацького районного суду Запорізької області від 26 лютого 2021 року щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в цій справі в частині вирішення цивільного позову ПАТ «Укртелеком» скасувати.

Призначити в цій частині новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала в частині залишення вироку суду без змін набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з часу її проголошення.

Ухвала в частині скасування вироку і призначення нового розгляду оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4