ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/1171/20
Провадження №1-кп/477/71/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2021 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
із секретарями судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши в м. Миколаєві у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Жовтневого районного суду Миколаївської області кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000546 за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Миколаєва, не одруженого, який на утриманні неповнолітніх дітей або інших непрацездатних осіб не має, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого частиною 3 ст. 297 КК України;
за участю сторін кримінального провадження:
прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
а також потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
В С Т А Н О В И В:
Відповідно до обвинувачення, викладеного в обвинувальному акті, 19 травня 2020 року, приблизно о 17:30, у ОСОБА_4 за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 , виник умисел на крадіжку металевих виробів із місцевого селищного кладовища, розташованого по вул. Центральній В той же день, близько 18:00,
ОСОБА_4 , прийшовши до кладовища, розташованого по
АДРЕСА_2 , зайшов на його

територію і, переслідуючи корисну мету, а також виражаючи свою зневагу до моральних засад суспільства в частині поваги до померлих осіб та місць їх поховань, ігноруючи елементарні правила моральності, переконавшись у відсутності на кладовищі інших осіб, застосовуючи фізичну силу, розхитавши витягнув із землі металевий стіл, що знаходився в місці поховання ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , чим осквернив могилу цих осіб, завдавши шкоду моральним засадам суспільства та матеріальну шкоду ОСОБА_9 на суму 1000 грн.
Із викраденим він зник з кладовища і розпорядився ним на власний розсуд.
Крім того, 19 травня 2020 року, приблизно о 18:10, ОСОБА_4 , перебуваючи на тому ж кладовищі, розташованого по АДРЕСА_2 , вирішив повторно викрасти металеві виробів з іншої могили.
Тоді ж, ОСОБА_4 , переслідуючи корисну мету, а також виражаючи свою зневагу до моральних засад суспільства в частині поваги до померлих осіб та місць їх поховань, ігноруючи елементарні правила моральності, переконавшись у відсутності на кладовищі інших осіб, застосовуючи фізичну силу, розхитавши демонтував металеву хвіртку із огорожі могили ОСОБА_12 , чим повторно осквернив могилу, завдавши шкоду моральним засадам суспільству та матеріальну шкоду ОСОБА_13 на суму 500 грн.
Із викраденим він зник з кладовища і розпорядився ним на власний розсуд спричинивши ОСОБА_8 матеріальний збиток на суму 500 грн.
За вчинення описаних діянь ОСОБА_4 обвинувачується за ч. 3 ст. 297 КК України наруга над могилою та предметами, що знаходяться на могилі, вчинене повторно, з корисливим мотивом.
В судовому засіданні ОСОБА_14 свою вину у пред`явленому обвинуваченні не визнав та просив його виправдати. Вказав, що не вчиняв діянь, які йому вміняються. Він лише з дозволу матері здав на металобрухт частину їх власної металевої огорожі і для підтвердження, що це їх власна річ, передав в пункті приймання металобрухту копію свого паспорту. Під час слідства себе обмовив, оскільки поліцейські пообіцяли, що йому за це нічого серйозного не буде. При проведенні слідчого експерименту поліцейські самі показували місця події, підводили його до них і вказували що казати.
Його захисник вказав на необхідність виправдання ОСОБА_4 , так як його вина не була підтверджена належними та допустимими доказами. Посилався що суттєво було порушено право на захист ОСОБА_4 - йому не було надано захисника при допиті в якості підозрюваного, а потім і при проведенні слідчого експерименту за його участю. Крім того вказував, що сам протокол слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_4 не відповідає вимогам ст. 104 та ст. 105 КПК України: в ньому відсутня описова частина та послідовність дій процесуальної дії, відсутня інформація про результати, отримані після проведення процесуальної дії;

а також в протоколі записано, що до нього додається відеозапис слідчої дії на DVD-R диску, але до протоколу, який суду представив прокурор, додано мікро CD-картку, а на конверті, до якого поміщена ця картка, відсутній підпис підозрюваного.
На підтвердження винуватості ОСОБА_4 стороною обвинувачення було представлено наступні докази.
1. Протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 22 травня 2020 року, відповідно до якого ОСОБА_9 звернувся до Вітовського відділення поліції Корабельного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області із проханням прийняти міри до невідомої особи, яка в період часу із 20 травня до 22 травня 2020 року, пошкодила огорожу на могилі його батьків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 і таємно викрала металевий стіл із могили.
2. Протокол огляду місця події від 22 травня 2020 року, відповідно до якого, в присутності потерпілого ОСОБА_9 , було оглянуто територію кладовища в АДРЕСА_2 , де зафіксовано під час огляду пошкоджену металеву огорожу могили ОСОБА_16 та ОСОБА_15 і відсутність металевого столику, а також виявлено пошкоджену лавку.
3. Заява від 23 червня 2020 року ОСОБА_8 поданої до Вітовського відділення поліції Корабельного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області із проханням прийняти міри до невідомої особи, яка в період часу із травня до 22 червня 2020 року, викрала з могили її чоловіка ОСОБА_12 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 металеву хвіртку із огорожі могили на кладовищі в АДРЕСА_2 , спричинивши їй збиток на суму 500 грн.
4. Протокол огляду місця події від 23 червня 2020 року, відповідно до якого, в присутності потерпілої ОСОБА_8 , було оглянуто територію кладовища в АДРЕСА_2 , де зафіксовано відсутність хвіртки на металевій огорожі могили ОСОБА_12 ; розмір огорожі складав 2,2 м на 2 м, висотою 0,5 м.
5. Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_9 пояснив, що в один із днів у травні 2020 року йому зателефонувала племінниця жінки і повідомила, що на могилі його батьків зламана огорожа. Після цього він викликав поліцію, співробітники якої по приїзду прийняли його заяву про виявлення правопорушення та оглянули місце події. На могилі батьків була зламана огорожа та викрадений стіл. Вказавши також, що стіл металевий був в землі залитий бетоном, тому його не витягли, а зламали і забрали.
Проте цими дослідженими доказами підтверджується лише факт вчинення правопорушення у виді наруги над могилами і викрадення майна з могил, але вони не підтверджують, що ці діяння вчинив ОСОБА_4 .
6. Крім того, на підтвердження вини ОСОБА_4 , був наданий протокол слідчого експерименту від 22 червня 2020 року за його участю, до якого додано мікро CD-картка із відеозаписом цієї слідчої дії. Переглядом відеозапису в судовому засіданні встановлено, що слідча дія розпочинається і проводиться на кладовищі; на початку слідчої дії слідча поліції ознайомила підозрюваного ОСОБА_4 із його процесуальними правами, в тому числі з правом мати захисника і побачення з ним до першого допиту, а також право на дачу показів мовою, якою вільно волоідє. Проте слідча поліції у нього не з`ясувала чи бажає він брати участь під час слідчого експерименту без захисника.
В той же час даний доказ суд вважає недопустимим за наступних підстав.
Так, в ст. 240 КПК України визначено, що з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.
До участі в слідчому експерименті можуть бути залучені підозрюваний, потерпілий, свідок, захисник, представник (ч. 3 цієї статті).
Про проведення слідчого експерименту слідчий, прокурор складає протокол згідно з вимогами цього Кодексу. Крім того, у протоколі докладно викладаються умови та результати слідчого експерименту (ч. 6 ст. 240 КПК України).
В статті 104 КПК України передбачено вимоги до складання протоколу, а саме, він складається з:
1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце, час проведення та назву процесуальної дії; особу, яка проводить процесуальну дію (прізвище, ім`я, по батькові, посада); всіх осіб, які присутні під час проведення процесуальної дії (прізвища, імена, по батькові, дати народження, місця проживання); інформацію про те, що особи, які беруть участь у процесуальній дії, заздалегідь повідомлені про застосування технічних засобів фіксації, характеристики технічних засобів фіксації та носіїв інформації, які застосовуються при проведенні процесуальної дії, умови та порядок їх використання;
2) описової частини, яка повинна містити відомості про: послідовність дій; отримані в результаті процесуальної дії відомості, важливі для цього кримінального провадження, в тому числі виявлені та/або надані речі і документи;
3) заключної частини, яка повинна містити відомості про: вилучені речі і документи та спосіб їх ідентифікації; спосіб ознайомлення учасників зі змістом протоколу; зауваження і доповнення до письмового протоколу з боку учасників процесуальної дії.
До протоколу може бути доданий відеозапис процесуальної дії (ст. 105 КПК України).
В той же час, в наданому суду протоколі слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_4 відсутнє докладне викладення умов і результати слідчого експерименту. В ньому тільки записано, що проводиться слідчий експеримент з метою уточнення та перевірки показань підозрюваного і відразу записано, що після проведення слідчого експерименту було переглянуто відеозапис його проведення. Тобто в протоколі суть проведеного слідчого експерименту не описана.
Крім того, як визначає ст. 240 КПК України слідчий експеримент проводиться шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної слідчої дії, однак проведена слідча дія за участю підозрюваного, на думку суду, не є в повній мірі слідчим експериментом, а більше схожа на допит підозрюваного на місці події із застосуванням відеозйомки.
За статтями 86, 87 КПК України доказ визнається допустимим, якщо його отримано у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використано при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може послатися суд при ухваленні судового рішення. Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та іншими законами України, у тому числі внаслідок порушення права особи на захист та шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених КПК України, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень.
Згідно ч. 2 ст. 89 КПК України у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.
Сторони кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими (ч. 3 ст. 89 КПК України).
22 червня 2020, в період часу з 14:00 до 14:05, ОСОБА_4 було роз`яснено право на захист і він виявив бажання самостійно здійснювати свій захист, а послуг адвоката він не потребує. Про це був складений протокол. Потім в той же день, в період часу із 14:10 до 14:55 він був допитаний в якості підозрюваного, проте в протоколі допиту зазначено, що після роз`яснення йому прав, в тому числі й права на захист, він бажає мати захисника. Проте допит був проведений без захисника. Проведений після допиту слідчий експеримент за участю ОСОБА_4 також був виконаний без участі захисника.
Таким чином, виходячи з положень ст. 42, 87, 89, 104, 240 КПК України протокол слідчого експерименту з додатком за участю підозрюваного ОСОБА_4 є недопустими доказом в наслідок суттєвого порушення його права на захист.
7. Допитана в судовому засіданні як свідок ОСОБА_17 підтвердила, що в червні 2020 року ОСОБА_4 приніс їй для продажу частину металевої огорожі, але не підтвердила, що це була хвіртка від металевої огорожі могили кладовища.
8. Надані суду дані з інтернет сайтів про вартість майна: огорожі 460 грн/пог.м., стіл декоративний з підставкою 1000 грн., не відображають дійсну вартість майна, яка була викрадена з могил по цій справі, оскільки не зафіксовано конкретні розміри майна, їх вага та інші якості і виходячи з них не зроблено дійсну оцінку

завданого збитку. Тому вони не можуть бути як окремим доказом на підтвердження винуватості ОСОБА_4 , так і в сукупності з іншими доказами.
Потерпіла ОСОБА_8 до суду не з`явилася, будучи повідомленою належним чином неодноразово направляла суду заяви з проханням розглядати справу без її участі, підтвердивши у заявах про викрадення невідомим дверцят огорожі з могили її чоловіка ОСОБА_12 .
Стаття 17 КПК України встановлює, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Згідно правового змісту норм ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Кожен обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Таким чином, у правовій державі при ухваленні судового рішення не допускається обвинувальний ухил, по суті якого кожен, хто постав перед судом повинен бути визнаний винним, а навпроти гарантується та усіляко забезпечується презумпція невинуватості особи. Доведення вини особи поза розумним сумнівом є стандартом доведення, необхідним для визнання особи винною із застосуванням принципу змагальності судового процесу. При цьому, саме сторона обвинувачення несе тягар доведення вини і зобов`язана доводити свою версію подій за цим стандартом. Це означає, що позиція, яка представлена обвинуваченням, має бути доведена в тій мірі, що у «розумної (розсудливої) людини» не може лишатися «розумного сумніву», що обвинувачений винен.
Таким чином, достовірними та беззаперечними доказами, поза розумним сумнівом, не було підтверджено вину ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 297 КК України.
Тому, згідно з положеннями ст. 373 КПК України суд зобов`язаний ухвалити вирок про його виправдання через недоведення вини.
Враховуючи виправдання ОСОБА_4 цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 до нього про відшкодування збитків задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373 374 КПК України, суд

У В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 297 КК України, та виправдати його за недоведеністю вини.
В задоволенні цивільного позову ОСОБА_9 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальних збитків у сумі 4000 грн та моральних збитків у сумі 2000 грн відмовити.
Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з моменту
його проголошення.
Копію вирок негайно вручити обвинуваченому, прокурору, захиснику, потерпілим направити не пізніше наступного дня.

Суддя ОСОБА_1