УХВАЛА

Справа № 569/2077/22

1-кс/569/779/22

09 лютого 2022 року Рівненський міський суд Рівненської області

у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
слідчого ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне клопотання слідчого СВ Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 за погодженням із прокурором Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, а саме: на грошові кошти купюрами номіналом 500 гривень в загальній кількості 57 штук (26 000 гривень), грошові кошти купюрами номіналом по 1000 гривень в загальній кількості 4 штуки (4000 гривень), та картку «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , які вилучені у громадянина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановити заборону власнику, чи будь-якій іншій особі користуватися та розпоряджатися вказаним майном до прийняття кінцевого рішення у кримінальному провадженні, передати зазначені речі на зберігання в камеру схову речових доказів Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області.

В обґрунтування клопотання вказав, що у провадженні СВ Рівненського РУП Головного управління поліції Національної поліції в Рівненській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000313 від 05.02.2022 року за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Із матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_5 , будучи раніше судимий, востаннє 04.11.2021 Рівненським міським судом за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України до остаточного покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць, маючи не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, на шлях виправлення та перевиховання не став, а знову вчинив умисний корисливий злочин проти власності.

Так, 05.02.2022, близько 12 год. 20 хв., ОСОБА_5 діючи повторно, за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_6 та іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами, перебуваючи за адресою АДРЕСА_1 , маючи єдиний спільний умисел на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, шляхом обману, під приводом повідомлення неправдивих відомостей щодо потрапляння у ДТП невістки та необхідності термінового надання грошових коштів на лікування та уникнення кримінальної відповідальності, проникли до приміщення квартири АДРЕСА_2 , за вищевказаною адресою, після чого, продовжуючи свій злочинний умисел на викрадення чужого майна, перебуваючи в одній із кімнат вказаної квартири, таємно викрали належні ОСОБА_7 та її сину ОСОБА_8 грошові кошти в розмірі 30 000 гривень та 4000 доларів США, що на момент вчинення злочину по курсу Національного банку України становило 113080,4 гривень, та належний ОСОБА_7 гаманець чорного кольору, чим завдали потерпілим майнову шкоду в загальному розмірі 143080,4 гривень.

05.02.2022 в ході огляду місця події в громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було виявлено та вилучено наступне майно: грошові кошти купюрами номіналом 500 гривень в загальній кількості 57 штук (26 000 гривень), грошові кошти купюрами номіналом по 1000 гривень в загальній кількості 4 штуки (4000 гривень), які упаковано спец-пакету НПУ № KIV 4124105, картку «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яку упаковано спец-пакету НПУ № KIV 4124103.

Слідчий у судовому засіданні клопотання про арешт майна підтримав, просив задоволити.

Заслухавши слідчого, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, оцінивши їх у сукупності з іншими доказами, слідчий суддя прийшов до висновку, що у задоволенні клопотання слід відмовити із наступних підстав.

Так, з урахуванням положень ст.ст. 2, 7 КПК України, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону. Вказана норма узгоджується зі ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Як убачається із п.7 ч. 2 ст.131 КПК України, що заходом забезпечення кримінального провадження для досягнення його дієвості є арешт майна.
Відповідно до ч.4 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Оскільки грошові кошти оглянуті, а застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження є досить надмірним для потерпілої, ОСОБА_9 , слідчий суддя враховуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, прийшов до висновку, про відмову в задоволенні клопотання.
На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст.167,170, 171, 173,309 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна - відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_10