Справа № 539/5313/21
Провадження № 1-кп/539/114/2022
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 лютого 2022 року Лубенський міськрайонний суд
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, освіта середня спеціальна , розлученого, має на утриманні двох малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в порядку ст. 89 КК України не судимого
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.120, ст.128 КК України, -
ОСОБА_4 систематично жорстоко поводив себе по відношення до своєї матері ОСОБА_7 , що проявлялося у нанесені тілесних ушкоджень та побоїв, безжального, грубого ставлення, завданні психічних страждань, а саме мордуванні, позбавленні їжі, ліків, води, неодноразово виганяючи останню з будинку ночувати на вулицю. Достовірно усвідомлюючи, що ОСОБА_7 на передодні перенесла тяжке захворювання, а саме інсульт та у зв`язку з чим мала вади з опорно-рухового механізму (паралізувало ліву сторону тіла).
16 вересня 2020 року, ОСОБА_8 , перебуваючи за місцем власного проживання за адресою АДРЕСА_1 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, ударами рук та ніг наніс ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді синця навколо правого ока, синця в області підборіддя справа в подальшому не втримавши рівновагу впав на останню, чим спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді косо-поперечного перелому лівої ключиці ближче до грудино-ключичного з`єднання з крововиливами в м`які тканини в місці перелому.
Вказані дії призвели до того, що ОСОБА_7 , 20.09.2020 залишила місце проживання та направилася до озера, що розташоване у с. Новаки, Лубенського р-ну, Полтавської обл., де вирішила покінчити життя самогубством шляхом утоплення.
20 вересня 2020 року працівниками поліції у воді зазначеного озера виявлено без ознак життя тіло ОСОБА_7 з тілесні ушкодження у вигляді косо- поперечного перелому лівої ключиці ближче до грудино-ключичного з`єднання з крововиливами в м`які тканини в місці перелому, синця навколо правого ока, синця в області підборіддя справа, які були спричинені при життєво, а причиною смерті згідно з висновком судово-медичної експертизи №235 від 16.10.2020 року являється утоплення.
Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 120 КК України, як доведення особи до самогубства, що є наслідком жорстокого з нею поводження.
Крім того, 16 вересня 2020 року приблизно о 16 год. 00 хв. ОСОБА_4 перебуваючи вдома за адресою: АДРЕСА_1 , де почав сварку із мамою ОСОБА_7 .
В ході конфлікту ОСОБА_8 штовхнув у спину свою маму ОСОБА_7 , та не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, піднімаючи останню з необережності, втративши рівновагу, наніс їй один удар коліном правої ноги в ділянку лівої ключиці. Розуміючи, що від його удару ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження ОСОБА_8 пішов з будинку, залишивши останню на підлозі, не надавши першу медичну допомогу. Згідно висновку судово-медичної експертизи №235 від 16.10.2021, на тілі ОСОБА_7 встановлено тілесні ушкодження у вигляді косо-поперечний перелом лівої ключиці ближче до грудино-ключичного з`єднання з крововиливами в м`які тканини в місці перелому, що по ступеню тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.
Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ст.128 КК України, як необережне тілесне ушкодження середньої тяжкості.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень за вищевикладених обставин визнав повністю.
Показання ОСОБА_4 є послідовними та логічними, не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінальних правопорушень, а тому суд вважає ці показання достовірними.
Крім того вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих правопорушень підтверджується матеріалами щодо притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства відносно ОСОБА_7 , а також висновком експерта №38/1922 від 30.11.2021, згідно якого ОСОБА_7 у період часу, що передував її смерті, з високою імовірністю перебувала в емоційному стані фрустрації, зумовленого переживанням негативного підсумку життя, самотністю, неможливістю задоволення потреб у відпочинку, безпеці, домівці, страхом перед фізичною агресією з боку ОСОБА_4 , безнадією та безвихіддю, вичерпанні усіх доступних для неї способів вирішення проблеми. Емоційний стан фрустрації ОСОБА_7 , у період часу, що передував її смерті, з високою імовірністю виник внаслідок жорстоких дій ОСОБА_4 : байдужого ставлення, словесної і фізичної агресії. Індивідуально-психологічними особливостями ОСОБА_7 з високою імовірністю були невисокий рівень домагань, орієнтованість на загальноприйняті схвалюванні норми співжиття, сімейні цінності, задоволення потреб в благополуччі, емоційному комфорті, не конфліктність, поступливість, уникання конфліктів.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень за вищевикладених обставин, прокурор також не оспорює фактичні обставини провадження, суд, за згодою учасників судового провадження, визнає недоцільним дослідження інших доказів щодо фактичних обставин справи. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції. Судом роз`яснено учасникам судового провадження положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.
Відповідно до ст.66 КК України суд враховує, що свою вину у вчинених кримінальних правопорушеннях ОСОБА_4 визнав повністю і визнає це обставиною, яка пом`якшує покарання.
Обставин, що, відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання судом не встановлено.
Враховуючи суть та ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, який за місцем проживання характеризується негативно, не працює, всі обставини по справі, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді обмеження волі.
Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України, при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.
У відповідності до ч. 1 ст. 70 КК України, враховуючи думку учасників процесу, обставини справи та особу винного, суд вважає за необхідне визначити ОСОБА_4 шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Разом з тим, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України. При цьому суд враховує визнання вини обвинуваченим, думку потерпілої, викладену в заяві, згідно якої остання прохає обвинуваченого суворо не карати, а також особу обвинуваченого, який має на утриманні двох малолітніх дітей.
Суд вважає, що іспитовий строк має бути застосований до обвинуваченого терміном 2 роки.
Відповідно до ст.76 КК України слід зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Документально підтверджені витрати на проведення судової експертизи по кримінальному провадженню, слід стягнути з обвинуваченого відповідно ч.2 ст.124 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 349, ст.ст. 368, 373-376 КПК України, суд,
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.120, ст.128 КК України та призначити йому покарання:
за ч. 1 ст. 120 КК України у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців обмеження волі;
за ст. 128 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі.
Згідно ч.1 ст.70 КК України визначити ОСОБА_4 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та остаточно вважати його засудженим на 1 (один) рік 6 (шість) місяців обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання ОСОБА_4 звільнити з іспитовим строком терміном 2 (два) роки.
Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 17 161 грн. 00 коп. за проведення експертизи №38/1922 від 30.11.2021.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 349 КПК України, до Полтавського апеляційного суду через Лубенський міськрайонний суд шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_1