Провадження № 1-кп/161/1086/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 21 вересня 2021 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001783 від 14.08.2021, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився, зареєстрований в АДРЕСА_1 , освіта середня спеціальна, неодружений, має на утриманні двох малолітніх дітей 2008 та 2011 років народження, судимий вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04.06.2020 за ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки.
у вчиненні злочину, передбаченого 2 ст.185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В

Обвинувачений ОСОБА_3 14.08.2021 близько 13.30 год., діючи умисно, з корисливих мотивів та керуючись метою таємного викрадення чужого майна, перебуваючи поблизу приміщення магазину «Сантехніка та водопостачання», що розташований за адресою: Волинська область, м.Луцьк, вул.Глушець, 1, шляхом вільного доступу, повторно таємно викрав бухту мідної труби, вартістю 1 750 гривень, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 майнової шкоди на вищевказану суму.
Крім цього, 18.08.2021 близько 12.00год., ОСОБА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів та керуючись метою таємного викрадення чужого майна, перебуваючи поблизу приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований за адресою: Волинська область, м.Луцьк, вул.Глушець, 1, шляхом вільного доступу, повторно таємно викрав бухту мідної труби, вартістю 1 125 гривень, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 майнової шкоди на вищевказану суму.
ОСОБА_3 інкримінується таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинене повторно, тобто вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч.2 ст.185 КК України, визнав повністю та не оспорюючи фактичних обставин, місця та часу події, про які зазначено в обвинувальному акті, показав, що дійсно перебуваючи поблизу приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , двічі викрав бухти мідної труби. Повідомив, що суми завданих збитків не оспорює, у вчиненому щиро розкаявся, просив суд суворо не карати.
Допитаний безпосередньо в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 підтвердив обставини, які викладені в обвинувальному акті, суму завданих збитків, та повідомив, що збитки йому не відшкодовані, щодо міри покарання поклався на розсуд суду.
Суд, у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження зміст обставин, викладених в обвинувальному акті, які ніким не оспорюються, не маючи сумніву у добровільності їх позицій, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 своїми умисними протиправними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненими повторно, вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України.
Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення кримінального правопорушення, тяжкості наслідків, що настали.
У відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до вимог ст.12 КК України, відносяться до категорії нетяжкого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , у відповідності до ст.66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відсутні.
Обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою винуватість, інформація про негативну характеристику відсутня, на обліку в нарколога чи психіатра не перебуває.
На підставі викладеного, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, думку потерпілого, який не наполягав на суворому покаранні, дані про особу обвинуваченого, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з огляду на положення ч.2 ст.50 КК України, обираючи серед альтернативних видів покарань, передбачених санкцією закону, за якими визнав ОСОБА_3 винуватим, вважає за необхідне призначити останньому покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі.
Підстав для призначення менш суворого покарання у виді арешту чи обмеження волі суд не вбачає, з огляду на дані про особу обвинуваченого.
Разом з тим, огляду на тяжкість кримінального правопорушення, конкретні обставини справи та те, що ОСОБА_3 судимий за вчинення умисного корисливого злочину проти власності, судимість за який не знята та не погашена в установленому законом порядку, знову вчинив новий умисний корисливий злочин, завдану шкоду не відшкодував, в ході судового розгляду не встановлено обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а тому, на думку суду, відсутні достатні підстави для застосування в даному конкретному випадку положень ст.69 КК України.
На думку суду, таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення й попередження вчинення як обвинуваченим, так і іншими особами, нових кримінальних правопорушень.
Враховуючи те, що ОСОБА_3 вчинив злочин в період відбування іспитового строку,призначеного за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04.06.2020, тому, на підставі ч.1 ст.71 КК України, суд вважає за необхідне до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Луцького міськрайонного суду області від 04.04.2020, та остаточно визначити до відбуття ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 3 (три) місяці.
Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_3 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Речові докази у справі, а саме: оптичний диск для лазерних систем зчитування інформації формату DVD-R, залишити при матеріалах кримінального провадження впродовж всього часу їх зберігання.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок суду може бути оскаржений учасниками судового провадження до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий