ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3184/21 Справа № 187/1236/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у закритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2021 року про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000435 стосовно
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровську зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 20.05.2019 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 296 КК України, зі змінами апеляційним судом, до покарання у виді штрафу в сумі 17 000 грн.,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 1 ст. 309 КК України,
за участю:
обвинуваченого ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ :
Обставини, встановлені ухвалою суду та короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2021 рок задоволено клопотання прокурора та продовжено ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 25 грудня 2021 року, з визначенням застави у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 681 000 гривень.
В обґрунтування прийнятого рішення суд зазначив, що як вбачається із обвинувального акту ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 1 ст. 309 КК України, один з яких відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів та передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років та не тяжкого злочину за ч. 1 ст. 309 КК України, що передбачає покарання у вигляді позбавлення волі до 3 років, що може свідчити про можливість ухилення обвинуваченого від суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності.
Під час розгляду клопотання прокурора суд встановив, що є всі підстави вважати, що перебуваючи на волі, обвинувачений ОСОБА_6 зможе незаконно вплинути на свідків та малолітнього потерпілого ОСОБА_7 , оскільки розуміє значення викривальних показів останніх та в разі визнання його винуватим, він може бути засудженим до позбавлення волі на тривалий термін.
При визначенні розміру застави суд, керуючись межами, встановленими п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України та враховуючи майновий стан обвинуваченого, вважає достатнім для запобігання доведеним ризикам, забезпечення виконання ним покладених на нього обов`язків та досягнення мети запобіжного заходу без обмеження його права на свободу, можливим застосувати до ОСОБА_6 заставу в розмірі трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня 2021 року.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить змінити ухвалу суду, зменшивши розмір застави до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Зазначає, що у справі відсутні докази його винуватості, а інші доказі є недопустимими, оскільки отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, згідно з положеннями ст. 87 КПК України. Вважає, що розмір застави є завідомо непомірний для нього, оскільки до затримання він отримував заробітну плату в розмірі 12 000 грн.
Позиції учасників судового провадження.
Обвинувачений в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу і з підстав, викладених в ній просив її задовольнити.
Учасники судового розгляду про час та дату апеляційного провадження повідомлені належним чином, клопотань про особисту участь до суду не надходили, у зв`язку з чим та на підставі ч. 4 ст. 422-1 КПК України апеляційний суд здійснює розгляд без його участі.
Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
За наслідками розгляду клопотання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати шістдесяти днів. До спливу строку дії запобіжного заходу суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Дослідивши матеріали провадження, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції належним чином дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.
З матеріалів справи вбачається, що в провадженні Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2021 року є кримінальне провадження стосовно ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 1 ст. 309 КК України.
Прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з підстав наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Суд, розглянувши клопотання прокурора, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме, переховування обвинуваченого від суду, незаконного впливу на свідків, а також вчинення інших кримінальних правопорушень, для запобігання яким застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і не оскаржується в апеляційній скарзі обвинуваченим.
Питання обґрунтованості підозри не є предметом апеляційної перевірки, з огляду на стадію кримінального провадження, а саме, що кримінальне провадження перебуває на стадії судового провадження і вже висунуте обвинувачення і обвинувальний акт перебуває в суді на розгляді.
Обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.
Державне обвинувачення - процесуальна діяльність прокурора, що полягає у доведенні перед судом обвинувачення з метою забезпечення кримінальної відповідальності особи, яка вчинила кримінальне правопорушення.
Ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити такі питання чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений, чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення, чи підлягає обвинувачений покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення та інші.
Враховуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції не входить в перевірку доводів обвинуваченого ОСОБА_6 щодо недоведеності його винуватості у вчиненні інкримінованих йому злочинів, оскільки це є завданням судового розгляду, за результатами проведення якого суд першої інстанції має оцінити докази та ухвалити відповідне процесуальне рішення.
Інші доводи апеляційної скарги обвинуваченого зводяться до непомірності розміру визначеної застави, перевіривши які, суд апеляційної інстанції вважає їх безпідставними з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті (ч. 3 ст. 183 КПК України).
Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Розмір застави визначається у таких межах щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Таким чином, визначаючи заставу у розмірі трьохсот прожиткових мінімумів для працездатних осіб, суд першої інстанції діяв у відповідності до положень ч.ч. 4, 5 ст. 182 КПК України і рішення суду в цій частині є законним та обґрунтованим, у зв`язку з чим не підлягає скасуванню, а відтак апеляційну скаргу обвинуваченого слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 182, 183, 194, 199, 331, 405, 407, 422-1 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2021 року про продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого за ч. 4 ст. 152, ч. 1 ст. 309 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4