КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 20 серпня 2021 року про продовження строку тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 296 КК України,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 20 серпня 2021 року ОСОБА_6 , обвинуваченому у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 296 КК України, продовжено строк тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» до 18 жовтня 2021 року включно, та відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України ухвалено ОСОБА_6 розмір застави не визначати.
Рішення суду мотивовано наявністю ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме тим, що ОСОБА_6 може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, вчиняти інші кримінальні правопорушення, а тому застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, на даний час не забезпечить дотримання обвинуваченим процесуальних обов`язків під час судового розгляду.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 20 серпня 2021 року, постановити нову ухвалу, якою змінити ОСОБА_6 , обраний щодо нього раніше запобіжний захід у виді тримання під вартою на більш м`який не пов`язаний з позбавлення волі. а саме: домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною покидати місце проживання у період часу з 22:00 год. до 06:00 години, заставу чи особисте зобов`язання із застосуванням електронного засобу контролю або без такого.
В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що суд, вказавши на ризики переховування від суду, незаконного впливу на потерпілих, вчинення інших кримінальних правопорушень, не вказав у чому полягають зазначені ризики, і які докази вказують на їх наявність, а також не врахував ту обставину, що обвинувачений уже майже 2 роки тримається під вартою.
Окрім того, справа про обвинувачення ОСОБА_6 розглядалась суддею ОСОБА_7 , а клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою розглянуто суддею ОСОБА_8 .
При цьому в оскаржуваній ухвалі жодним чином не вказано на наявність підстав для автоматизованого розподілу даної справи відповідно до вимог п. 20-5 розділу XI "Перехідні положення" Кримінального процесуального кодексу України, які стосуються виключно запобіганню поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), і не можуть застосовуватись у інших випадках, як наприклад перебування судді у відпустці.
Також суд не дослідивши жодних доказів на підтвердження ризиків, доказів на підтвердження даних про особу обвинуваченого не надав жодної оцінки доводам захисту, зокрема в частині відсутності обґрунтованої підозри та ризиків, і взагалі не спростував доводів захисту щодо відсутності підстав для продовження запобіжного заходу.
Окрім того, захисник вказує, що суд не обґрунтував неможливості застосування до обвинуваченого застави, чим порушив ст. 183 КПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України, яка набрала чинності 14.01.2021, у зв`язку з відсутністю клопотання захисника про розгляд апеляційної скарги за участю сторін, апеляційний розгляд здійснюється без участі сторін кримінального провадження.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали за апеляційною скаргою захисника, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.
Висновок, викладений в ухвалі Подільського районного суду м. Києва від 20 серпня 2021 року щодо підстав для продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 ґрунтується на матеріалах провадження та відповідає вимогам закону.
Так, суд, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , врахував наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу згідно з вимогами ст. 178 КПК України.
Наведені в ухвалі ризики щодо можливості обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, вчиняти інші кримінальні правопорушення ґрунтується на досліджених у суді матеріалах провадження оскільки, як вважає суд, утримання обвинуваченого під вартою сприятиме забезпеченню виконання процесуальних рішень у кримінальному провадженні у розумні строки, а тому застосування більш м`яких запобіжних заходів, на даному етапі судового розгляду, не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Зокрема, суд послався на можливість обвинуваченого ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, переховуватися від суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення, що може негативно вплинути на розгляд даного кримінального провадження.
З огляду на тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч. ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 187 КК України, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок, викладений в ухвалі суду, про наявність ризиків переховуватись від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.
Отже, у даному випадку наявні підстави для продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою.
Колегія суддів зауважує, що при продовженні строку тримання під ватрою суду належить враховувати існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та наявність обставин, передбачених ст. 178 КПК України, та за наявності відповідних підстав і обставин суд може продовжити строк дії запобіжного заходу незалежно від тривалості застосування цього запобіжного заходу.
Відтак, колегія судді не приймає до уваги посилання в апеляції захисника про те, що суд не врахував тривалість тримання під вартою ОСОБА_6 .
Доводи захисника на те, що в оскаржуваній ухвалі не вказано на наявність підстав для автоматизованого розподілу даної справи відповідно до вимог п. 20-5 розділу XI "Перехідні положення" Кримінального процесуального кодексу України, які стосуються виключно запобіганню поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), і не можуть застосовуватись у інших випадках, як наприклад перебування судді у відпустці є безпідставними, оскільки в ухвалі зазначено, що у зв`язку з неможливістю у визначений КПК України строк суддею ОСОБА_7 розглянути клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою було здійснено автоматизований розподіл даної судової справи між суддями та розгляд вказаного клопотання визначено судді Подільського районного суду в м. Києві ОСОБА_8 .
При цьому п. 20-5 розділу XI "Перехідні положення" Кримінального процесуального кодексу України застосовується в період дії карантину, незалежно від причини, з якої суддя не може розглянути клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою особи.
Посилання захисника на те, що суд не дослідив жодних доказів на підтвердження ризиків та на підтвердження даних про особу обвинуваченого, не надав жодної оцінки доводам захисту, зокрема, в частині відсутності обґрунтованої підозри та ризиків, і взагалі не спростував доводів захисту щодо відсутності підстав для продовження запобіжного заходу також є необґрунтованими.
Так, суд, розглядаючи клопотання прокурора про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд врахував конкретні обставини справи, особу обвинуваченого та обґрунтовано визнав доведеним існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки існує можливість переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування та суду, незаконний вплив на потерпілого у кримінальному провадженні та можливість вчинення інших кримінальних правопорушень.

Колегія суддів приходить до висновку, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою, а не домашній арешт, особисте зобов`язання або застава, як просить захисник обвинуваченого в апеляційній скарзі, має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні на даній стадії судового розгляду.
Що ж стосується посилання захисника на те, суд першої інстанції виніс необґрунтоване та безпідставне рішення про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , не визначивши розмір застави, то таке посилання не ґрунтується на фактичних обставинах та не відповідає вимогам закону.
Так, висновок про незастосування застави в ухвалі суду вмотивовано тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину із застосуванням насильства, а правилами ч. 4 ст. 183 КПК України, у такому випадку суд має право не визначати розмір застави.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 422-1 КПК України, колегія суддів, -
у х в а л и л а :

Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 20 серпня 2021 року про продовження строку тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 296 КК України, до 18 жовтня 2021 року включно, без визначення розміру застави залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №758/1857/20

Провадження №11-кп/824/3855/2021 Категорія КК: ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 289
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_8
Доповідач ОСОБА_1