Справа № 445/705/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/48/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2021 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження № 0000197 за апеляційною скаргою прокурора Золочівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на вирок Золочівського районного суду Львівської області від 27 листопада 2020 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , має на утриманні одну неповнолітню дитину, одружену, раніше не судиму,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого, ч.1 ст. 190, ч.1,4 ст. 358 КК України,

за участю:

прокурорів - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинуваченої - ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_10 ,

встановила:

Прокурор подав апеляційну скаргу на вирок Золочівського районного суду Львівської області від 27 листопада 2020 року яким ОСОБА_7 визнано невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 190, ч.1, 4 ст. 358 КК України, та виправдано її у зв`язку з недоведеністю вчинення нею вказаних кримінальних правопорушень.

Апелянт просить оскаржуваний вирок скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і призначити новий розгляд провадження в суді першої інстанції. Вважає вирок незаконним через невідповідність висновків суду викладеним у вироку фактичним обставинам справи та через неповному судового розгляду.

Апелянт покликається на те, що ухвалюючи реабілітуюче рішення, суд мотивував його тим, що прокурором не доведено обставини обвинувачення, що саме обвинуваченою вчинено підробку документа, а також що особисто обвинувачена його подавала та отримала внаслідок подання певну вигоду. Також судом не було враховано ряд письмових доказів наданих прокурором, а саме копію акту про проведення перевірки правильності та повноти інформації, що надається заявниками для призначення субсидій, копію свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19.11.2018, копію банківської квитанції від 22.04.2020, хоча сторона захисту не клопотала про визнання їх не допустимими доказами.
Більше того, із зазначених у вироку висновків суду не вбачається об`єктивних відомостей, які свідчать про недопустимість або неналежність зазначених доказів.
Крім цього, суд у вироку посилається на те, що у кримінальному провадженні не була проведена судово - почеркознавча експертиза, хоча факт заповнення та підписання документів обвинуваченою, для отримання субсидії, сторонами не оспорювався.
Обвинувачена в останньому слові зазначила, що в ході досудового розслідування працівники поліції чинили на неї психологічний тиск, пояснень письмових вона не писала, такі писав працівник поліції і давав їй лише їх підписати, однак суд всупереч вимогам ч.4 ст. 365 КПК України не відновив з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження, та перевірку їх доказами. .
Таким чином, висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Однобічність суджень суду першої інстанції перешкодила ухваленню в кримінальному провадженні законного та обґрунтованого рішення.
При розгляді зазначеного кримінального провадження судом також порушено загальні засади кримінального провадження.
У супереч вимогам ст. 21, 22 КПК України суддя ОСОБА_1 , під час підготовчого та судових засідань, тобто до прийняття рішення по суті в нарадчій кімнаті, неодноразово висловлювався про невинуватість обвинуваченої ОСОБА_7 у вчиненні злочинів.

Чинним кримінальним процесуальним кодексом, зокрема п.15 ч.2 ст. 36, ч.2 ст. 337, ч.1 ст. 338, прокурор наділений повноваженнями щодо зміни обвинувачення під час судового розгляду (зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення).
Відповідно до ч.2 ст. 338 КПК прокурор, дійшовши до переконання, що обвинувачення потрібно змінити, повинен виконати вимоги ст. 341 кодексу, а саме - погодити змінений обвинувальний акт із прокурором вищого рівня (на час розгляду провадження - з керівником органу прокуратури, в якому він працює). При цьому суд зобов`язаний відкласти засідання й надати прокурору час для складання та погодження відповідного процесуального документа. Безпідставне ненадання або необгрунтоване обмеження часу для вирішення цього питання є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, тобто безумовною підставою для скасування судового рішення (Ухвала Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.07.2015 у справі № 5-1706км15).
Під час судового розгляду, в судовому засіданні 24.11.2020, прокурором, відповідно до вимог ст. 338, 341 КПК України, заявлено клопотання про надання часу для складання та погодження обвинувального акта із зміненим обвинуваченням на 14 календарних днів, однак судом частково задоволено дане клопотання та дано 24 години для складання та погодження відповідних процесуальних документів, тобто до 15 год. 30 хв. 25.11.2020. У подальшому прокурором було заявлено клопотання про оголошення перерви до 07.12.2020 оскільки не було узгоджено з керівництвом зміну обвинувального акту. Через сумнів в неупередженості головуючого судді йому прокурором було заявлено клопотання про відвід, у задоволенні якого було відмовлено. Клопотання прокурора про допит свідків також було залишено без задоволення.
Апелянт зазначає, що через не вжиття судом першої інстанції для всебічного повного та неупередженого дослідження всіх обставин справи, прокурор був вимушений заявити клопотання про оголошення перерви для підготовки до судових дебатів, однак цього права його було позбавлено, тобто йому не надали належної можливості виступу в судових дебатів з промовою на підтримання висунутого обвинувачення. Інші учасники процесу такого права позбавленні не були і виступили в судових дебатах. Таке порушення суперечить вимогам Конвенції з прав людини та основоположних свобод, де передбачено право на справедливий суд.
Крім цього суддя ОСОБА_1 при постановленні виправдального вироку по справі ОСОБА_7 порушив таємницю нарадчої кімнати, оскільки після проголошення вироку повідомив учасників процесу про втручання в його діяльність під час перебування в нарадчій кімнаті, оскільки до нього телефонували щодо постановлення ним виправдального вироку. Даний факт підтверджено заявою судді.
ОСОБА_7 подала заперечення на апеляційну скаргу в якій просить залишити вирок суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення. Зазначає, що судом першої інстанції було всебічно досліджено матеріали справи, зібрані як на досудовому слідстві так і з`ясовано в судових засіданнях. Сторона обвинувачення її вини не довела, оскільки судово-почеркознавча експертиза не проводилася, що в свою чергу говорить про неповноту досудового розслідування, а тому суд виніс вирок на підставі доказів, які надав представник державного обвинувачення. Суддя звертав увагу прокурору на те, що у випадку відсутності у прокурора доказів вини ОСОБА_7 стверджувати про винуватість обвинуваченої прокурор не може. Такі висловлювання не були визнанням її невинуватою, а лише констатацією фактів. Стосовно зміни обвинувачення, то прокурор дійсно просив у суду час для цього і йому було надано 24 години, це більш ніж достатньо для зміни обвинувачення, а не 14 днів як хотів прокурор. Допит свідка ОСОБА_11 був проведений в повному обсязі і необхідності в додатковому допиті не було. Крім того прокурор не вказав, що саме бажає з`ясувати у даного свідка. Питання про те, чи мала вона право на субсидію з`ясовувалося і свідок пояснила, що мала навіть при спадкуванні будинку батьків, але необхідно було написати окрему заяву про яку ОСОБА_7 ніхто не роз`яснював. Наголошує, що не працювала в органах соціального захисту і не знала всіх тонкощів призначення субсидії.

Судом першої інстанції у вироку зазначено, що згідно обвинувального акту ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що 25 жовтня 2019 року, точного часу не встановлено, вона, з метою подальшого використання документа для призначення субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, умисно, шляхом внесення неправдивих відомостей та завірення документа своїм особистим підписом, підробила офіційний документ - декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії , в якому у розділі V Інформація про витрати на придбання майна, товарів або оплату послуг на суму, яка на дату купівлі, оплати, набуття права власності в інший законний спосіб перевищує 50 тис. гривень, протягом 12 місяців перед зверненням за призначенням житлової субсидії особисто, письмово зазначила завідомо неправдиву інформацію про те, що ОСОБА_7 не набувала права власності на майно на суму, що перевищує 50 тис. гривень, які здійсненні протягом 12 місяців перед зверненням за призначенням житлової субсидії, хоча, 09.11.2018 року вона набула право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 , вартістю 214 568 гривень.

Вищевказані дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст. 358 КК України, тобто підроблення іншого офіційного документа, який видається чи посвідчується установою, організацією, громадянином-підприємцем, приватним нотаріусом, аудитором чи іншою особою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права, з метою використання його підроблювачем.

Крім цього, ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що 25 жовтня 2019 року, точного часу не встановлено, вона, умисно, шляхом подання в Управління соціального захисту населення Золочівської районної державної адміністрації Львівської області, з метою отримання субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, використала раніше завідомо підроблений нею документ - Декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, в якому містилася завідомо неправдива інформація про те, що ОСОБА_7 не набувала права власності на майно на суму, що перевищує 50 тис. гривень, які здійсненні протягом 12 місяців перед зверненням за призначенням житлової субсидії, хоча, 09.11.2018 року вона набула право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 , вартістю 214 568 гривень.

Вищевказані дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.4 ст. 358 КК України, тобто як використання завідомо підробленого документа.

Крім цього, ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що вона, 02 листопада 2018 року, точного часу не встановлено, звернулася в Управління соціального захисту населення Золочівської РДА Львівської області, що за адресою: м. Золочів, вул. Пачовського 7, Львівської області, із заявою від свого імені про призначення житлової субсидії, при цьому особисто була ознайомлена із обов`язком про те, що у разі зміни обставин, які можуть вплинути на отримання житлової субсидії ( придбання майна на суму, що перевищує 50 000 гривень), вона була зобов`язана протягом місяця повідомити про дані зміни у структурний підрозділ з питань соціального захисту населення. Крім цього 02.11.2018 року ОСОБА_7 подала в Управління соціального захисту населення Золочівської районної державної адміністрації Львівської області декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, після чого ОСОБА_7 була нарахована та виплачена субсидія для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг.

09.11.2018 року ОСОБА_7 набула право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 вартістю 214 568 гривень. Після чого ОСОБА_7 , умисно, з корисливих мотивів та корисливою метою, а саме з метою залишення за собою права на отримання житлової субсидії, розуміючи те, що у разі подання нею інформації про придбання нею вищевказаного нерухомого майна, їй буде припинено надання житлової субсидії, шляхом обману, не повідомила про факт придбання нею вищевказаного нерухомого майна, вартість якого перевищувала суму в 50 000 гривень, у структурний підрозділ з питань соціального захисту населення, хоча мала всі можливості для даного повідомлення.

Продовжуючи свої дії, ОСОБА_7 , 25 жовтня 2019 року, точного часу не встановлено, звернулася в Управління соціального захисту населення Золочівської районної державної адміністрації Львівської області, що за адресою: м. Золочів, вул. Пачовського 7, Львівської області, із заявою про призначення їй житлової субсидії. В той же час, усвідомлюючи те, що у разі подання нею у повному обсязі або достовірних відомостей про свої доходи і витрати, їй може бути відмовлено у призначенні житлової субсидії або припинено її надання, шляхом обману, умисно, з корисливих мотивів та корисливою метою, а саме з метою отримання субсидії подала декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії в якому містилася завідомо неправдива інформація про те, що ОСОБА_7 не набувала права власності на майно на суму, що перевищує 50 тис. гривень, які здійсненні протягом 12 місяців перед зверненням за призначенням житлової субсидії, хоча, 09.11.2018 року ОСОБА_7 набула право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 вартістю 214 568 гривень.

Внаслідок ненадання ОСОБА_7 до Управління соціального захисту населення Золочівської районної державної адміністрації Львівської області відомостей про зміни обставин, які могли вплинути на отримання житлової субсидії, а також в подальшому надання останньою недостовірних відомостей до Управління соціального захисту населення Золочівської районної державної адміністрації Львівської області їй, в порушення вимог пп.5 п.5 «Положення про порядок призначення та надання населенню субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 №848, нараховано та виплачено субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг за період з грудня 2018 по лютий 2020 років на загальну суму 20 077 гривень 55 копійок, внаслідок чого завдано шкоду державі на вищевказану суму.

Вищевказані дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст. 190 КК України, тобто як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Заслухавши доповідача, міркування прокурорів, кожного окремо, про задоволення апеляційної скарги в повному обсязі, думку захисника адвоката ОСОБА_10 , підтриману обвинуваченою ОСОБА_7 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження, переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Статтею 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод (далі Конвенції) визначено право на справедливий суд, що знайшло своє відображення у положеннях статей 7, 10, 22 КПК, відповідно до яких зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться рівність перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту своїх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК, свобода сторін кримінального провадження у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений цим Кодексом. При цьому, суд зобов`язаний, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створити необхідні умови для реалізації сторонами їх процесуальних прав та виконання ними процесуальних обов`язків.

Відповідно до п.1, 3 ч.1 ст. 409 КПК підставами для скасування або зміни апеляційним судом судового рішення є неповнота судового розгляду та істотне порушення кримінального процесуального закону.

Викладені в апеляційній скарзі прокурора доводи щодо ненадання йому часу для зміни обвинувачення та підготовки до судових дебатів колегія суддів вважає такими, що заслуговують на увагу.

Частиною 1 ст. 341 КПК України передбачено, що якщо у результаті судового розгляду прокурор дійде переконання, що необхідно відмовитися від підтримання державного обвинувачення, змінити його, висунути додаткове обвинувачення або розпочати провадження щодо юридичної особи, він повинен погодите відповідні процесуальні документи з прокурором вищого рівня.. Суд за клопотанням прокурора відкладає судове засідання та надає прокурору час для складання та погодження відповідних процесуальних документів.

Згідно з ч. 1 ст. 364 КПК у судових дебатах виступають прокурор, потерпілий, його представник та законний представник, цивільний позивач, його представник та законний представник, цивільний відповідач, його представник, обвинувачений, його законний представник, захисник, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Судові дебати є важливим етапом судового розгляду, коли обвинувачений та інші, зазначені в ч.1 ст. 364 КПК учасники судового провадження, виступають із промовами, в яких оцінюють обставини, установлені під час кримінального провадження, та досліджені докази, обґрунтовуючи свої висновки з питань, що підлягають вирішенню судом при постановленні судового рішення, з метою схиляння суду до прийняття позиції промовця (сторони кримінального провадження).

Під час судових дебатів найбільшою мірою проявляється така загальна засада кримінального провадження, як змагальність сторін у доведенні перед судом переконливості їхніх правових позицій, що у свою чергу сприяє всебічному, повному та неупередженому дослідженню всіх обставин кримінального провадження та постановленню законного й обґрунтованого рішення суду.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, 24.11.2021 року в судовому засіданні суду першої інстанції прокурором було подано клопотання про відкладення судового засідання через необхідність зміни обвинувачення (а.с. 142 т.3), яке частково було задоволено але при цьому суддя звернув увагу прокурору про його систематичну неявку в судові засіданні саме по даному кримінальному провадженні, у той час як по інших справах він прибув в приміщення цього ж суду і питання карантинних обмежень в інших провадженнях стороною обвинувачення не піднімалися.

25.11.2020 до суду першої інстанції прокурором ОСОБА_6 було подано клопотання про оголошення перерви в судовому засіданні для підготовки і подачі заяви про відвід судді ОСОБА_1 (а.с. 163 т.3), у задоволені якого було відмовлено з покликанням на затягуванням судового розгляду зі сторони обвинувачення (а.с.165 т.3). У подальшому суд першої інстанції перейшов до судових дебатів в яких прокурор відмовився виступати через не готовність до таких. При цьому головуючий закцентував увагу на тому, що прокурором, через його неявку, неодноразово зривалися судові засідання, які суд сприйняв, як безпідставне затягування розгляду справи і порушення строків розгляду справи в суді.

На думку колегії суддів неналежна поведінка сторони обвинувачення через неодноразову неявку в судові засідання, по даному кримінальному провадженні, та присутність прокурора ОСОБА_6 в інших справа в цьому ж суді (підтвердження цьому є в т.3 а.с. 150,151, 154-162) свідчить про неповагу до суду і потребує відповідного реагування керівника прокуратури. Однак такі дії сторони обвинувачення не можуть бути підставою для суду першої інстанції в питанні дотримання прав учасників процесу щодо процесу змагальності в суді та їх участі в судових дебатах, у відповідності до чинного законодавства.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції не вжив необхідних заходів для забезпечення реалізації прокурора права на виступ у судових дебатах, не забезпечив сторонам рівних умов для реалізації їхніх процесуальних прав. Такі обставини свідчать про порушення принципів юридичної рівності, змагальності та справедливого судового розгляду, оскільки кожній стороні повинна надаватися розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (рішення у справі «Ankerl v. Switzerland» від 23 жовтня 1996 року, заява №17748/91, п. 38), що, з огляду на практику Європейського суду з прав людини, не узгоджується з положеннями ст. 6 Конвенції щодо забезпечення права на справедливий суд.

Вказане порушення відповідно до положень ч. 1 ст. 412 КПК є істотним, що згідно з приписами п. 3 ч. 1 ст. 409 цього Кодексу є підставою для скасування судового рішення.

У зв`язку з тим, що оскаржене судове рішення підлягають скасуванню з наведених підстав, суд не перевіряє інші доводи у касаційній скарзі.

Під час нового розгляду суду першої інстанції необхідно врахувати наведене, ретельно, повно й усебічно, з дотриманням вимог кримінального процесуального закону розглянути провадження, за результатами чого ухвалити законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення, яке відповідатиме вимогам ст. 370 КПК.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

постановила :

Апеляційну скаргу прокурора Золочівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Золочівського районного суду Львівської області від 27 листопада 2020 року, яким ОСОБА_7 визнано невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 190, ч.1, 4 ст. 358 КК України, та виправдано її у зв`язку з недоведеністю вчинення нею вказаних кримінальних правопорушень - скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: