Справа № 442/9847/21
Провадження № 1-кп/442/96/2022
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2022 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

з участю секретаря: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі кримінальне провадження внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000871 від 19.11.2021 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дрогобича Львівської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працевлаштованого, не військовозобов`язаного, депутатом та адвокатом не є, раніше неодноразово судимого, востаннє вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20.12.2021 за ч.2 ст.125, ч.2 ст.190, ч.2 ст.185, ч.1,ч.4 ст.70 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 5 місяців,-

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,-

в с т а н о в и в :
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово судимим, востаннє вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20.12.2021 за ч.2 ст.125, ч.2 ст.190, ч.2 ст.185, ч. 1, ч.4 ст.70 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 5 місяців, вчинив новий умисний злочин проти власності.

Так 30.09.2021 орієнтовно 10 годині 05 хвилин ОСОБА_4 перебував у приміщенні магазину господарських товарів « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованому на АДРЕСА_2 , в якому здійснює підприємницьку діяльність фізична особа - підприємець ОСОБА_5 , та в нього виник прямий умисел на протиправне заволодіння чужим майном.

Реалізовуючи свій протиправний умисел ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільну-небезпечність своїх злочинних дій, керуючись корисливим мотивом, спрямованим на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, скориставшись відсутністю уваги сторонніх осіб, переконавшись, що за його діями ніхто не стежить та він ніким не буде викритий, підійшов до стелажу та шляхом вільного доступу, умисно таємно повторно викрав чотири банки шампуню марки «HeadsShoulders цитрус» вартістю по 102 гривні кожна та два шампуні марки «Clear 2в1» вартістю по 84 гривні 90 копійок кожна, які сховав під безрукавку темно синього кольору, в котру був одягнутий та пройшов із викраденим повз касову зону не розплатившись за товар, внаслідок чого повторно таємно викрав майно фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 на загальну суму 577 гривень 80 копійок, чим завдав йому майнову шкоду на вказану суму.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 послідовно та в повній мірі підтвердив обставини вчиненого ним злочину. Також суду пояснив, що викрадені речі продав, а кошти використав для власного споживання. У вчиненому злочині щиро розкаюється, визнає та просить суд суворо його не карати.

Потерпілий ОСОБА_5 та його законний представник ОСОБА_6 , в судове засідання не з`явилися, однак подали суду заяву в якій просять суд слухати справу у їхній відсутності, претензій до обвинуваченого не мають, щодо міри покарання, покладаються на думку суду.

Крім повного визнання своєї винності обвинуваченим ОСОБА_4 , його винуватість у вчиненні інкримінованого йому правопорушення доведена зібраними органом досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, які учасники судового провадження не оспорювали та вважали їх дослідження в судовому засіданні недоцільним. Судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності та істинності їх позицій відсутні.

Заслухавши думку учасників судового провадження, роз`яснивши їм зміст ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин і визнає фактичні обставини доведеними наявними у матеріалах кримінального провадження доказами.

При таких обставинах суд вважає, що дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч.2 ст. 185 КК України, оскільки він, своїми протиправними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно.

При призначенні покарання обвинуваченому, суду слід суворо дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засуджених є їхнє виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів. З урахуванням того, що позбавлення волі є одним із найсуворіших покарань, то таке покарання слід призначати до реального відбування тільки тоді, коли у суду є достатнє переконання, що звільнення особи від відбування такого, не сприятиме виправленню засудженого.

Згідно ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При обранні виду і розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховуєступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який не вперше притягується до кримінальної відповідальності, негативно характеризується по місцю проживання, на обліку у лікаря психіатра та у лікаря нарколога не знаходиться, має на утримання троє не повнолітніх дітей та обставини вчинення кримінального правопорушення.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 згідно ст. 66 КК України, суд враховує повне визнання вини.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 згідно ст. 67 КК України, судом встановлено рецидив злочину.

Під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, його повне визнання вини, наслідки суспільно-небезпечного діяння, відсутність будь-яких намірів уникнути кримінальної відповідальності, зважено на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, тому суд прийшов до переконання, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів буде покарання в межах санкції ч.2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі.
Крім того, враховуючи те, що кримінальне правопорушення, з приводу якого розглядається дане кримінальне провадження, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив до винесення вироку Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області від 20.12.2021 року, суд вважає за необхідне керуватися при визначенні остаточного покарання за сукупністю злочинів, правилами ч.4 ст. 70 КК України.

Судових витрат не має.

З речовими доказами слід поступити відповідно до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Керуючись ст. ст. 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -
у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та обрати йому покарання у виді 1 (один) рік 6 (шість) місяців позбавлення волі;

На підставі ч.4 ст. 70 КК України, шляхом складання призначених покарань, частково приєднати ОСОБА_4 не відбуту частину покарання за вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20.12.2021 року за ч.2 ст. 125, ч.2 ст. 190, ч.2 ст. 185, ч.1,ч.4 ст.70 КК України у виді 4 (чотирьох) років 5 (п`ять) місяців позбавлення волі та остаточно визначити до відбуття ОСОБА_4 покарання 4 (чотири) роки 6 (шість) місяці позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з 20.10.2021 року.

Речовий доказ DVD-R диск із записом зовнішніх камер відео спостереження залишити при матеріалах кримінального провадження, які зберігаються у прокурора.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя ОСОБА_1