Справа № 741/455/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/619/21
Категорія - ч.1 ст.121 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за №0000204 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Носівського районного суду Чернігівської області від 10 червня 2021 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Заворичі Броварського району Київської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

за участю учасників кримінального провадження

прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника адвоката ОСОБА_8 .

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанцій обставини

Вироком Носівського районного суду Чернігівської області від 10 червня 2021 року ОСОБА_6 визнано винуватим та йому призначено покарання за ч. 1 ст. 121 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі статті 75 КК України, його звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки, з покладенням певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили змінено з тримання під вартою на домашній арешт.

Зараховано йому у строк відбування покарання перебування під вартою з 01.11.2020 року по 10.06.2021 року.

За вироком суду визнано доведеним, що 28 червня 2020 року близько 21 години Лановий ОСОБА_9 перебував у господарстві, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , спілкувався з ОСОБА_10 , де між ними на грунті неприязних відносин виникла сварка. У ході сварки ОСОБА_6 мав на меті спричинення тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_10 , умисно, наніс ОСОБА_10 один удар ножем в область черевної порожнини, чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення черевної порожнини з ушкодженням великого сальника, тонкого кишківника та його брижі, що призвело до внутрішньо-черевної кровотечі, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

Вимоги і узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію дій обвинуваченого, доведеність його вини, просив вирок скасувати та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 1 ст. 121 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом 1 інстанції при призначенні обвинуваченому покарання безпідставно визнано обставиною, що пом`якшує покарання, відсутність судимості. Згідно довідки, наявної в матеріалах кримінального провадження, ОСОБА_6 у 2016 році було засуджено за вчинення умисних тяжких злочинів, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 307 КК України, та звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки. Хоча на момент скоєння нового злочину судимість було погашено у зв`язку з відбуттям іспитового строку, проте ці обставини свідчать про те, що він не в повній мірі став на шлях виправлення. З огляду на викладене, апелянт вважає, що дану обставину не можна вважати такою, що пом`якшує покарання, а слід розцінювати як дані про особу обвинуваченого.

Крім того, п. 2 ч. 1 ст. 66 КК України не містить посилання на часткове відшкодування завданого збитку, тому суд 1 інстанції безпідставно врахував часткове добровільне відшкодування завданого збитку як обставину, що пом`якшує покарання. Стороною захисту відшкодовано потерпілому лише третю частину завданої шкоди, що було зроблено тільки перед судовими дебатами, що на думку апелянта, свідчить про нещирість таких намірів.

Також судом залишено без уваги процесуальну поведінку обвинуваченого під час досудового розслідування, зокрема те, що після скоєння кримінального правопорушення він переховувався від органу досудового розслідування, у зв`язку із чим його було оголошено у розшук та обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Позиції учасників судового провадження

Прокурор у судовому засіданні підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Обвинувачений та його захисник у судовому засіданні заперечували доводам апеляційної скарги прокурора.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при ухваленні вироку

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного у вироку діянні за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, його дії вірно кваліфіковані судом за ч. 1 ст. 121 КК України, та в апеляційній скарзі не оспорюється.

Аналізуючи доводи прокурора щодо невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та безпідставного призначення покарання із застосуванням вимог ст. 75 КК України, колегія суддів вважає їх обґрунтованими виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

У відповідності до вимог ст. 65 КК України та роз`яснень наведених у постанові Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання в кожному конкретному випадку, суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При обранні ОСОБА_6 покарання суд, у відповідності до ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, які його обтяжують.

Зі змісту вироку вбачається, що обставинами, які пом`якшують покарання, згідно ст. 66 КК України, суд обґрунтовано визнав щире каяття обвинуваченим ОСОБА_6 та добровільне часткове відшкодування завданого збитку потерпілому.

Твердження прокурора про відсутність в діях ОСОБА_6 пом`якшуючої обставини, - часткове відшкодування завданих збитків, не заслуговує на увагу, так як її наявність підтверджується матеріалами кримінального провадження. Окрім іншого, визнання зазначеної обставини як пом`якшуючої, не суперечить вимогам ст. 66 КК України.

Обтяжуючі покарання обставини, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Згідно матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 є особою, яка в силу ст. 89 КК України, не має судимості, проте раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів, але належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, хоча й судимість погашена, через незначний проміжок часу вчинив новий злочин, що в даному випадку слід розцінювати як дані, що характеризують особу та не свідчить про його позитивну характеристику.

Вирішуючи питання про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням відповідно до вимог ст. 75 КК України, суд 1 інстанції не дав належної оцінки встановленим ним обставинам і, що протиправні дії ОСОБА_6 призвели до тяжких наслідків у виді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, не в повній мірі врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, обставини спричинення тілесних ушкоджень, зокрема, спосіб нанесення удару, поведінку обвинуваченого під час вчинення злочину, а тому безпідставно дійшов до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України.

Вказані судом 1 інстанції обставини, на підставі яких він прийшов до висновку про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, не є переконливими аргументами, які б свідчили про можливість його виправлення у разі звільнення від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України.

Призначаючи покарання за новим вироком, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжкого злочину, конкретні обставини вчинення протиправного діяння, що свідчили про наявність факту нехтування найважливішими соціальними цінностями, якими є життя та здоров`я людини, а зневажливе ставлення до них збільшує ступінь небезпечності вчиненого діяння, наслідки, які настали, характер кримінального правопорушення, враховуючи особу обвинуваченого, відсутність обставин, що обтяжує покарання, обставини, що його пом`якшують, позицію потерпілого, який у суді 1 інстанції на суворості покарання не наполягав, і вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді реального позбавлення волі на строк, що був визначений судом першої інстанції, що буде достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Таке покарання відповідатиме загальним засадам призначення покарання та принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Строк відбування покарання обвинуваченому слід рахувати з часу фактичного затримання, зарахувавши в строк відбування покарання час перебування його під вартою.

За таких обставин, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, вирок суду у частині призначеного покарання - скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості з постановленням нового вироку.

Керуючись ст.ст. 374, 404, 405, 409, 418, 420 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Носівського районного суду Чернігівської області від 10 червня 2021 року відносно ОСОБА_6 скасувати в частині призначення покарання.

ОСОБА_6 визнати винним та призначити покарання за ч. 1 ст. 121 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з часу фактичного затримання, зарахувати йому у строк відбування покарання перебування під вартою з 01.11.2020 року по 10.06.2021 року.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений до касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня його проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4