490/2482/20 20.09.2021
н/п 1-кп/490/60/2021
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/2482/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2021 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду обвинувальний акт, складений за результатами досудового розслідування обставин кримінального провадження №0001117 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Миколаївської області, Баштанського району, с. Добре, українця, громадянина України, неодруженого, з середньою освітою, працюючого на посаді помічника оператора ТОВ "ЕВРО ПАУЕР - БРСМ - Нафта", раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , що мешкає АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

21.03.2020р. близько 04:00 год., ОСОБА_4 , знаходячись в салоні транспортного засобу таксі "Ідеальне таксі 994" марки "Nissan Primera" реєстраційний номер НОМЕР_1 , на передньому пасажирському місці, рухаючись з зупинки громадського транспорту "Площа Перемоги" у напрямку зупинки громадського транспорту "Садова" в м. Миколаєві, помітив на сидінні мобільний телефон марки "Samsung" моделі "Galaxy S8" чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_2 вартістю 4933 гривень, у чорному силіконовому чохлі торгівельної марки "Samsung" моделі "Galaxy S8" вартістю 56,67 гривень, з карткою пам`яті Micro SD 4 GB виробника "Silicon Power" вартістю 50 гривень, належний ОСОБА_6 , після чого у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою власного незаконного збагачення, впевнившись що його дії непомітні для оточуючих, ОСОБА_4 , шляхом вільного доступу взяв до рук вказаний вище мобільний телефон та поклав до кишені своєї кофти. В подальшому ОСОБА_4 , дочекавшись зупинки вказаного таксі на зупинці "Садова" по проспекту Центральному , вийшов з салону зазначеного автомобіля біля Кафедрального собору за адресою: м. Миколаїв, вул. Садова, 12 та утримуючи викрадене майно при собі, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_6 матеріальний збиток на загальну суму 5 039,67 грн.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні за викладених вище обставин злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, винним себе не визнав. У судовому засіданні від 11.11.2020р. пояснив що був на святкуванні дня народження та 21.03.2020р. зранку викликав таксі, щоб їхати додому, оскільки був нетверезий. Сів на переднє пасажирське місце таксі, а дівчина на заднє пасажирське. Через деякий час ОСОБА_4 відчув, що під ним з правої частини сидіння щось лежить. Правою рукою намагався нащупати цей предмет, однак він впав між сидінням та правими пасажирськими дверима. Побачив що це мобільний телефон та подумав ще це його телефон й поклав до правої кишені кофти, в яку був одягнутий. Приїхавши за обумовленою адресою - по вул. Садовій в районі перехрестя з пр. Центральним, ОСОБА_4 з дівчиною вийшли з автомобіля та пішли в сторону вул. Чигрина - в напрямку квартири, яку він винаймав та яка знаходилась близько за 10 хв. ходьби від місця зупинки. Коли прийшли додому, ОСОБА_4 витягав речі з кишень кофти та виявив окрім свого телефону ще й телефон, який йому не належить. Спробував розблокувати телефон, однак доступ до нього був захищений паролем, лише помітив на екрані пропущені виклики. Надалі поклав його на кухні та не звертав увагу на те чи хтось телефонував та не намагався встановити його власника, оскільки мав недобре самопочуття та хотів спати. Спав в іншій кімнаті та жодних дзвінків на чужий телефон не чув. Наступного дня ввечері спробував зняти блокування, щоб з`ясувати кому телефон може належати. Однак в ході розблокування випадково видалив усю інформацію. Після цього вставив до телефону свою сім картку та користувався ним, оскільки знав що таким чином його знайдуть працівники поліції та він їм зможе повернути мобільний пристрій, що в подальшому й трапилось. Сім картку власника телефону зберігав у себе вдома.

В судовому засіданні від 12.01.2021р. ОСОБА_4 частково змінив покази та пояснив, що намагався розблокувати телефон та зняти пароль не для того щоб встановити його власника, а для того щоб вставити свою сім картку, щоб його могли знайти працівники поліції. В мережі Інтернет знайшов інструкції як розблокувати телефон, однак в ході проведення маніпуляцій випадково натиснув на меню про видалення усіх даних з телефону. Після чого вставив свою сім картку та почав користуватися чужим телефоном.

Із сумою проведеної судової товарознавчої експертизи у даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 погодився у повному обсязі. Цивільний позов потерпілого не визнав.

Між тим провина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується сукупністю досліджених доказів.
Так, допитаний у судовому засіданні у якості потерпілого ОСОБА_6 вказав, що влаштувався працювати водієм таксі у оператора 994 та деякий час практикувався. Оскільки для вказаної роботи необхідний мобільний телефон, на який встановлюється відповідне програмне забезпечення задля приймання викликів, то знайомий ОСОБА_6 дав йому у тимчасове користування свій телефон із вже встановленою програмою. В подальшому ОСОБА_6 придбав собі мобільний телефон "Samsung" моделі "Galaxy S8", на який також встановив необхідне програмне забезпечення, однак ще не встиг ним користуватися та користувався телефоном свого знайомого. 21.03.2020р. ОСОБА_6 також користувався телефоном свого знайомого, а свій телефон поклав на переднє пасажирське місце, ближче до лівої частини сидіння. Близько 04:00 год. отримав замовлення, за яким необхідно забрати пасажирів з Площі Перемоги та доставити в Центральний район на вул. Садову. Приїхавши за викликом, забрав двох пасажирів - ОСОБА_4 сів на переднє пасажирське місце, а дівчина на заднє праве. В ході руху ОСОБА_4 скрутився, у зв`язку з чим ОСОБА_6 припустив що йому погано та спитав як він себе почуває. На вказане ОСОБА_4 відповів, що у нього впав мобільний телефон. В подальшому ОСОБА_4 попрохав зупинитись за зупинці громадського транспорту по вул. Садовій, розрахувався та разом із дівчиною вийшов, а ОСОБА_6 поїхав у напрямку ТРЦ "Сіті Центр". Під час руху згадав про свій телефон, який перед поїздкою поклав на переднє пасажирське місце, однак його не виявив. Зателефонував оператору таксі, пояснив ситуацію та отримав номер клієнта, який здійснював замовлення. Почав телефонувати на свій номер, та на номер клієнта, виклики йшли однак слухавку ніхто не піднімав. Хоча з моменту висадки пасажирів та до моменту здійснення дзвінків пройшло не більше п`яти хвилин, а мобільний телефон ОСОБА_6 не був на беззвучному режимі. Потім ОСОБА_6 почав їздити по району, намагаючись власними силами знайти зазначених пасажирів, однак безрезультатно. Через десять хвилин повторно зателефонував на свій мобільний телефон, однак він вже був вимкнений. Таким чином ОСОБА_6 звернувся до працівників поліції із заявою про вчинене кримінальне правопорушення, в якій виклав обставини злочину та зазначив точний час його вчинення - 04:15 год. Окрім того ОСОБА_6 припустив, що в саме в той момент під час руху в таксі, коли ОСОБА_4 скрутився у дивній позі, він міг правою рукою позаду себе тягнутися до телефону ОСОБА_6 , який лежав на сидінні ближче до лівої частини. Також ОСОБА_6 додав, що його телефон був прив`язаний до сервісу "Акаунт Google".

Наведені пояснення спростовують твердження ОСОБА_4 про те, що він виявив чужий мобільний телефон лише після того, як прийшов до орендованої квартири, яка знаходиться близько за 10 хв. ходьби від місця висадки з таксі, при цьому не чув ніяких вхідних дзвінків та в подальшому після виявлення чужого телефону, не вимикав його.

Допитаний у судовому засіданні у якості спеціаліста ОСОБА_7 пояснив, що у разі коли доступ до мобільного телефону захищений паролем, можна вимкнути телефон та надалі затиснути комбінацію з трьох клавіш - таким чином перейти у режим відновлення, який видасть меню, в якому можна здійснити ряд операцій, в тому числи зняти усі налаштування, однак випадково це зробити складно та встановити власника телефону таким чином не вдасться. Окрім того, якщо відомості телефону синхронізовані із сервісом "Акаунт Google", то у випадку збросу налаштувань телефону через комбінацію клавіш, вказаний сервіс додатково запитає пароль. Зазначений захист також можна обійти та відв`язати телефон від сервісу "Акаунт Google", про що можна знайти відповідні інструкції у пошукових системах мережі Інтернет. Однак знову ж таки проведення цих маніпуляцій супроводжується періодичними запитами від сервісу "Акаунт Google" щодо підтвердження дій. Тобто в такому разі випадково видалити усі дані телефону фактично не можливо.

Наведене спростовує пояснення ОСОБА_4 щодо "випадковості" знищення усіх даних з мобільного телефону ОСОБА_6 , оскільки як вбачається з пояснень потерпілого, його телефон був прикріплений до сервісу "Акаунт Google", що значно ускладнює процедуру розблокування телефону шляхом проведення ряду маніпуляцій із періодичними запитами сервісу на підтвердження дій, що фактично робить процес випадкового знищення даних неможливим.

Окрім наведеного провина ОСОБА_4 доводиться наступними письмовими доказами:

- протоколом про прийняття слідчим СВ Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області заяви ОСОБА_6 від 21.03.2020р. про вчинене кримінальне правопорушення, в якій ОСОБА_6 зазначив обставини викрадення належного йому мобільного телефону "Samsung" моделі "Galaxy S8" 21.03.2020р. о 04:15 год. Наведені відомості узгоджуються із часом вчинення кримінального правопорушення, зазначеного в обвинувальному акті та з поясненнями потерпілого в судовому засіданні;

- відомостями за результатами виконання ухвали Центрального районного суду м. Миколаєва від 09.02.2021р. про тимчасовий доступ до документів операторів мобільного зв`язку щодо деталізації інформації за мобільними номерами НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , згідно яких вбачається, що 21.03.2020р. до 04:27 год. мобільний номер НОМЕР_3 (належний потерпілому ОСОБА_6 ) був в мережі та приймав виклики, однак з 04:28 год. коли потерпілий ОСОБА_6 телефонував з мобільного номеру свого знайомого НОМЕР_5 , мобільний номер НОМЕР_3 вже був вимкнений. Наведені відомості відповідають поясненням потерпілого ОСОБА_6 про те, що він виявив відсутність свого телефону о 04:15 год. невдовзі після висадки пасажирів, після чого через короткий проміжок часу почав телефонувати на свій номер, але слухавку ніхто не брав, та вже через десять хвилин його номер був вимкнений й не приймав вхідні виклики. Окрім того наведені відомості спростовують пояснення ОСОБА_4 про те, що останній виявив чужий телефон коли прийшов за місцем орендованої квартири та не вчиняв жодних дій з ним аж до ранку наступного дня, оскільки фактично вбачається, що ОСОБА_4 вимкнув мобільний телефон, належний ОСОБА_6 , через тринадцять хвилин після заволодіння ним;
- протоколом огляду предмету з фототаблицею від 06.04.2020р. - мобільного телефону "Samsung" моделі "Galaxy S8" та сім картки мобільного оператору "Водафон", які добровільно видав ОСОБА_4 . В ході огляду встановлено, що зазначений мобільний телефон має ІМЕІ: НОМЕР_2 та серійний номер НОМЕР_6 ; сім картка мобільного оператору "Водафон" має номер: НОМЕР_3 . Під час огляду ОСОБА_6 підтвердив, що це саме та картка з тим мобільним номером, який був в його телефоні "Samsung" моделі "Galaxy S8" на момент викрадення. Наведені відомості повністю узгоджуються із поясненнями ОСОБА_6 , наданими в ході судового розгляду, про контактний номер його телефону;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 23.04.2020р., згідно якого ОСОБА_8 на фотознімку №3 впізнала ОСОБА_4 , із яким 21.03.2020р. близько 04:00 год. їхали в таксі в напрямку від Площі перемоги до вул. Садової;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 22.04.2020р., згідно якого ОСОБА_6 на фотознімку №2 впізнав ОСОБА_4 , якого 21.03.2020р. близько 04:00 год. віз на таксі в напрямку від Площі перемоги до вул. Садової;

- заявою ОСОБА_4 від 31.03.2020р., з якої вбачається що останній добровільно видає працівникам поліції мобільний телефон "Samsung" моделі "Galaxy S8" та сім картку мобільного оператору, яка була в ньому.

Протокол проведення слідчого експерименту від 23.04.2020р. слід вважати недопустимим доказом по справі, оскільки вбачається що фактично такий був проведений з метою повторного допиту ОСОБА_4 , однак отримані покази не містять обставин, які б не були з`ясовані в ході допиту обвинуваченого в ході судового розгляду та не встановлюють жодних фактичних даних, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. З огляду на викладене, фототаблиця, яка є невід`ємною частиною протоколу слідчого експерименту, також не може вважатися самостійним доказом по справі.

Суд критично ставиться до показів свідка ОСОБА_8 , наданими в судовому засіданні, оскільки такі суперечать встановленим обставинам справи та не узгоджуються із сукупністю доказів, досліджених судом. Так ОСОБА_8 пояснила, що 21.03.2020р. вранці разом із ОСОБА_4 поверталися з вечірки до квартири, яку винайняли на ніч. Викликали таксі на Площу перемоги в напрямку вул. Садової. Від зупинки на вул. Садової до зазначеної квартири близько п`яти хвилин ходьби, може трохи більше. Поки йшли - розмовляли, однак ОСОБА_4 про телефон нічого не казав. Ні яких дзвінків в цей час не було. Прийшовши до квартири, зняли верхній одяг, ОСОБА_4 повішав свою кофту на вішалку та разом пішли на кухню їсти. Після того як поїли, мали намір йти до спальні. Перед тим як лягати спати ОСОБА_4 пішов до своєї кофти у прихожу за своїм мобільним телефоном та повернувся й зі здивуванням сказав що у своєму кармані виявив чужий телефон. Вказаний телефон був увімкнений однак під паролем. ОСОБА_4 не намагався встановити власника знайденого телефону. Зранку жодних розмов щодо знайденого телефону не було, ОСОБА_8 поїхала до себе додому, а ОСОБА_4 до себе.

Таким чином фактично свідок ОСОБА_8 стверджувала, що ОСОБА_4 виявив чужий мобільний телефон через досить тривалий проміжок часу (з урахуванням часу на ходьбу до квартири - близько 10 хв., часу на їжу, та часу готування до сну), між тим наведені пояснення спростовуються показами потерпілого ОСОБА_6 , який вказав, що гучність його телефону була у звичайному режимі, а не у беззвучному. Одразу після виявлення відсутності телефону потерпілий через 5 хвилин почав телефонувати на свій номер та на номер ОСОБА_4 , однак слухавку ніхто не брав, а вже через 10 хвилин його телефон був вимкнений; відомостями операторів мобільного зв`язку, згідно яких мобільний номер НОМЕР_3 (належний потерпілому ОСОБА_6 ) о 04:19 год. був в мережі та приймав виклики, однак з 04:28 год. (через 9 хвилин) коли потерпілий ОСОБА_6 телефонував з мобільного номеру свого знайомого НОМЕР_5 , мобільний номер НОМЕР_3 вже був вимкнений.

Таким чином дослідивши докази у справі, які є достовірними, належними, допустимими та достатніми, такими, що узгоджуються між собою та оцінюючи їх у сукупності суд вважає, що версія обвинуваченого про те, що останній не мав корисливого умислу на заволодіння мобільним телефоном ОСОБА_6 , взяв його в салоні таксі помилково будучи у нетверезому стані переплутавши зі своїм телефоном, після висадки з таксі по ходу руху за місцем мешкання не чув ніяких викликів на чужий телефон та виявив його через досить тривалий проміжок часу, в подальшому випадково видалив усі дані телефону, у зв`язку з чим вставив свою сім картку й користувався ним, тим самим очікуючи поки його місцезнаходження встановлять працівники поліції щоб їм повернути чуже майно - є неспроможними, та фактично спростовуються поясненнями потерпілого, який вказав, що його телефон працював у звичайному режимі гучності, після виявлення його відсутності через 5 хв. почав телефонувати на свій номер з робочого телефону та на номер пасажира, однак в обох випадках ніхто не брав слухавку, а через 10 хв. телефон потерпілого вже не приймав вхідні виклики оскільки був вимкнений; поясненнями спеціаліста, з яких вбачається про фактичну неможливість випадкового видалення усіх даних з мобільного телефону, особливо якщо телефон підключений до сервісу "Акаунт Google"; відомостями операторів мобільного зв`язку щодо деталізації вхідних/вихідних дзвінків, з яких вбачається, що з моменту заволодіння телефоном ОСОБА_6 - о 04:15год., його мобільний номер приймав вхідні дзвінки до 04:28год., тобто був вимкнений через 13 хв. після вчинення злочину. Аналізуючи викладене, суд вважає, що ОСОБА_4 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, незаконно вилучаючи мобільний телефон, належний ОСОБА_6 без згоди на це потерпілого і без його відому, мав на меті саме умисне безповоротне заволодіння вказаним майном з корисливим мотивом та з метою власного збагачення. На це додатково вказує та обставина, що ОСОБА_4 маючи реальну можливість повернути ОСОБА_6 його телефон, такого не зробив, а навпаки на вхідні дзвінки як на свій телефон та і на телефон потерпілого не відповідав; вимкнув мобільний телефон потерпілого через 13 хв. після заволодіння ним, не бажаючого свого викриття; в подальшому вчинив активні умисні дії щодо видалення усієї інформації з телефону ОСОБА_6 ; маючи реальну можливість звернутись до екстреної служби "102", з незрозумілих підстав витягнув з викраденого телефону сім-картку, вставив свою та користувався мобільним телефоном ОСОБА_6 , очікуючи поки його місцезнаходження ідентифікують працівники поліції.

Таким чином суд приходить до висновку, що наведені вище дії ОСОБА_4 стороною обвинувачення правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

При призначенні покарання обвинуваченому суд відповідно до ст. 65 КК України враховує, що він вчинив умисний злочин середньої тяжкості проти власності, його особу, а саме те, що він не одружений, працює помічником оператора ТОВ "ЕВРО ПАУЕР - БРСМ - Нафта", раніше не судимий, має постійне місце мешкання, за яким характеризується посередньо, на обліку у лікарів психіатра чи нарколога не перебуває. Також судом враховано відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне за вчинений злочин ОСОБА_4 призначити покарання у виді громадських робіт, яке вважає таким, що відповідає особі обвинуваченого і тяжкості вчиненого ним злочину.

В межах даного кримінального провадження потерпілим ОСОБА_6 заявлено цивільний позов до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням на загальну суму 80 000 грн.

Визначаючи межі відшкодування моральної шкоди у кратному співвідношенні, суд виходить із того, що на даний час у законодавстві України немає жодного нормативно-правового акту, який би встановлював способи вирахування ступеня і розміру моральної шкоди, оскільки оцінка такої шкоди залежить від суб`єктивного відношення та не може бути виміряна точно. Однак для полегшення сприйняття та з метою встановлення певних грошових еквівалентів (меж), суд вважає необхідним застосувати кратне співвідношення ступеня моральної шкоди до розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на час розгляду справи. Оскільки, виходячи із визначення, передбаченого ЗУ "Про прожитковий мінімум" від 15.07.99 р. № 966-XIV, "прожитковий мінімум" - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Саме прожитковий мінімум визначає вартісну величину фізіологічних та соціальних потреб людини і особистості.

Так, згідно ст. 7 ЗУ "Про державний бюджет України на 2021 рік" встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 1 липня 2021р. по 1 грудня 2021р. складає 2379 грн.

В даному кримінальному провадженні, при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди судом враховано моральні страждання завдані потерпілому ОСОБА_6 , який є ветераном прикордонної служби, що полягали у переживаннях щодо втрати усієї важливої інформації та контактних даних в його телефоні (зокрема службової програми, яка була необхідна для роботи та через втрату якої він позбавився робочого місця); також беруться до уваги час та зусилля необхідні на відновлення знищеної інформації, та на участь потерпілого у проведенні процесуальних дій під час досудового розслідування; приймаються доводи потерпілого щодо погіршення здоров`я у зв`язку із нервуванням через вчинений щодо нього злочин. З огляду на викладене суд приходить до переконання, що розмір відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 11 895 грн.., буде відповідати принципам розумності та справедливості.

Стороною обвинувачення зазначено про проведення у кримінальному провадженні судової товарознавчої експертизи №424 від 15.04.2020 року на суму 2288,30 грн. ОСОБА_4 із вказаною сумою процесуальних витрат погодився у повному обсязі.

Таким чином, відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого підлягають стягненню на користь держави 2288,30 грн. в рахунок відшкодування вказаних витрат.

Відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України, речові докази у кримінальному провадженні, а саме: мобільний телефон марки "Samsung" моделі "Galaxy S8" чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_2 , у чорному силіконовому чохлі торгівельної марки "Samsung" моделі "Galaxy S8", з карткою пам`яті Micro SD 4 GB виробника "Silicon Power", який переданий потерпілому ОСОБА_6 під розписку на відповідальне зберігання - залишити останньому як власнику.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у вигляді 140 (сто сорок) годин громадських робіт.

Початок строку відбування покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 до ОСОБА_4 - задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 11 895 грн. (одинадцять тисяч вісімсот дев`яносто п`ять) грн. моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні на проведення судової товарознавчої експертизи №424 від 15.04.2020 року на суму 2288,30 грн.

Відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України, речові докази у кримінальному провадженні, а саме: мобільний телефон марки "Samsung" моделі "Galaxy S8" чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_2 , у чорному силіконовому чохлі торгівельної марки "Samsung" моделі "Galaxy S8", з карткою пам`яті Micro SD 4 GB виробника "Silicon Power", який переданий потерпілому ОСОБА_6 під розписку на відповідальне зберігання - залишити останньому як власнику.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1