ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 644/1915/21 Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/3289/20 Головуючий апеляційної інстанції ОСОБА_2
Категорія: Умовно-дострокове звільнення
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 листопада 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , без участі представника ДУ Харківська ВК №43 належним чином повідомлених про розгляд справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові дану справу за апеляційною скаргою засудженого на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 28.09.2021 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Зміст оскарженого судового рішення суду першої інстанції.

Вказаною ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_9 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таке рішення суду мотивовано тим, що засуджений ОСОБА_7 не довів своє виправлення, за час відбування покарання характеризується посередньо, стягнень та заохочень не мав, у зв`язку з чим виправлення засудженого не відбулося.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з вказаним рішенням, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив оскаржувану ухвалу скасувати.

Обґрунтовуючи такі вимоги апеляційної скарги, засуджений вказав, що вже відбув дві третини покарання, має позитивну характеристику та подяку від Сумського слідчого ізолятора, в Харківській ВК працевлаштований за власним бажанням та отримав два заохочення, про що, як на його думку, умисно не зазначено в оскаржуваній ухвалі.

Вказує, що судом першої інстанції не було враховано позитивної характеристики з місця його мешкання. Також судом першої інстанції було проігноровано наявність й нього трьох заохочень, що свідчать про позитивні зміни засудженого та відсутність стягнень. Також не було враховано наявність у нього тяжких хронічних захворювань, необхідність медичного лікування за місцем проживання, а не в умовах ізоляції.

Вважає, що судом першої інстанції було порушено його право на захист, оскільки клопотання було розглянуто за його відсутності, також звертає увагу на тривалий час такого розгляду, а саме протягом 8 місяців.

Зазначає що ним особисто було подано клопотання про умовно-дострокове звільнення, яке на теперішній час не було розглянуто та не було об`єднане в одне провадження .

Звертає увагу на те, що він визнав вину у вчиненому злочині, розкаявся, вказує, що хоча інкримінований злочин відносить до тяжких, про те не пов`язаний з насиллям або посяганням на честь та гідність особи, має бажання погасити збитки завдані ним, що відображається в його бажанні працювати.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Засуджений та його захисника просив задовольнити вимоги апеляційної скарги у повному обсязі.

Прокурор заперечувала проти задоволення вимог апеляційної скарги засудженого, вважала оскаржувану ухвалу законною та обґрунтованою.

Інші учасники, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Жодних заяв або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи, від них не надходило.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи засудженого та його захисника, думку прокурора, перевіривши представлені матеріали провадження та особової справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Зі змісту ст.81 КК України вбачається, що до осіб, які відбувають покарання, у тому числі у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною працею та зразковою поведінкою довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим покарання.

За змістом зазначеної норми сумлінну поведінку слід розуміти як комплекс зразкового дотримання режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні вказівок і розпоряджень адміністрації колонії, відсутність порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених.

Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. Сумлінне ставлення до праці проявляється у поліпшенні кількісних та якісних показників виконуваної роботи, підвищення виробничої кваліфікації, бережливому ставленні до обладнання та інструментів, додержання охорони праці та техніки безпеки.

Крім того, у роз`ясненнях Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які викладені в постанові Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26 04 2002 року, відповідно до яких суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії.

Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб.

Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

Згідно з наявної в матеріалах особової справи характеристики на засудженого ОСОБА_7 , останній засуджений вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 17.02.2020 року за ч.1 ст.263 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання за цим вироком більш суворим за вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 17.01.2019 року та остаточно призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі. Зараховано у строк тримання під вартою з 11.10.2017 року по 17.02.2020 року.

Початок строку 17.02.2020 року. Кінець строку 11.10.2022 року.

ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі знаходиться з 13.10.2017 року.

З 13.10.2017 року тримався в державній установі «сумський слідчий ізолятор». За час тримання характеризувався посередньо, мав одне заохочення, стягнень не мав.

З 16.10.2020 рок відбуває покарання в Харківській виправній колонії №43. За час тримання характеризується посередньо, стягнень та заохочень не мав.

Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику на свою адресу.

Намагається утримувати в чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбу, не завжди має охайний зовнішній вигляд.

Не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ним належного догляду, використання їх тільки за призначенням.

До виконання передбаченим законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість.

Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має.

Безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні.

Намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

Відповідно до ст.123 КВК України не приймає особисту участь у організації виховних заходів, які проводяться в установі.

Відповідно до ст.123 КВК України бере участь в реалізації програм диференційованого виховного впливу «Освіта», «Духовне відродження», «Подолання наркотичної залежності» відвідує заплановані заходи, але не робить для себе належні висновки.

Відповідно до ст.110 КВК України підтримує соціально-корисні зв`язки з матір`ю шляхом телефонних розмов.

Термін застосування статті 100,101 КВК України щодо зміни умов триманні за відбуття 1/3 призначеного строку покарання, а саме -11.06.2019 року. Рішенням Комісії виправної колонії від 04.11.2020 року в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким відмовлено як особі, яка не стала на шлях виправлення.

Термін застосування статті 82 КК України щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким за відбуттям 1/2 призначеного строку покарання, а саме 11.04.2020 року. Рішенням комісії виправної колоні від 04.11.2020 року в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким відмовлено як особі, яка не стана на шлях виправлення.

Термін застосування умовно-дострокового звільнення від покарання згідно ст.81 КК України за відбуттям 2/3 призначеного строку покарання, а саме -11.02.2021 року.

Згідно до положень ст.6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя у суспільстві.

Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

За змістом ст.ст.100,154 КВК України, ст.ст.81,82 КК України процес виправлення засудженого для висновків про можливість його умовно-дострокового звільнення повинен мати послідовний характер: ст.100 КВК України - особа стає на шлях виправлення, ст.82 КК України - особа стала на шлях виправлення, ст.81 КК України особа довела своє виправлення.

На думку судової колегії, виходячи з характеристик особи засудженого протягом усього строку відбування покарання, застосування до ОСОБА_7 положень про умовно-дострокове звільнення було б передчасним та неефективним.

Також колегія суддів враховує, що ОСОБА_7 лише з січня березень та з липня - вересень характеризується з позитивної сторони.

Колегія суддів бере до уваги те, що ОСОБА_7 раніше був засуджений сім разів, за злочини проти власності пов`язані з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище, який був тричі звільнений від відбування покарання умовно-достроково, у тому числі на значний невідбутий строк 1 рік 4 місяці 15 днів, що свідчить, що він належних висновків для себе не зробив та в цілому підтверджує підвищену суспільну небезпеку та сталу антисоціальну поведінку ОСОБА_7 , та не свідчить про те, що він, відбувши покарання, стає на шлях виправлення і перевиховання.

Враховуючи вище викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо не доведення засудженим ОСОБА_7 своєю поведінкою та ставленням до праці протягом всього періоду відбування покарання не довів свого виправлення.
Наведене свідчить про те, що встановлені судовим розглядом дані щодо обставин відбування ОСОБА_7 покарання свідчать про те, що наразі відсутні достатні підстави для висновку щодо умовно-дострокового звільнення засудженого.

Доводи засудженого про фактично відбутий ним термін 2/3 строку покарання, що на його думку свідчить про можливість застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, колегія суддів до уваги не бере, оскільки як встановлено вище ОСОБА_7 не довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці своє виправлення.
Доводи про те, що судом першої інстанції не було враховано позитивні характеристики з місця проживання, апеляційний суд оцінює критично, оскільки суд вирішуючи питання про звільнення засудженого умовно-достроково, враховує його зміни в поведінці та ставленні до праці за весь період відбування покарання, а не за той час який передував його взяття від варту.

Також колегія суддів не переглядає доводи апеляційної скарги щодо хвороби засудженого, як одна з підстав для застосування до ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, оскільки судом першу інстанції такі аргументи були дослідженні та їм було надано належну оцінку. Інших доводів щодо цього апелянт не навів та доказів не надав.
Доводи апелянта про порушення його права на захист в суді першої інстанції та надто тривалий час розгляду, колегія суддів до уваги не бере, оскільки з наявних матеріалів провадження встановлено, що призначений розгляд клопотання неодноразово відкладався з поважних причин, у тому числі за заявами прокурора, захисника, а також у зв`язку із перебування судді в нарадчій кімнаті. Та як встановлено судом першої інстанції, захисник просив розглядати подане ним клопотання в інтересах ОСОБА_7 без його участі.
Щодо доводів про подане ОСОБА_7 клопотання про умовно-дострокове звільнення до суду першої інстанції, яке на теперішній час не було розглянуто та не було об`єднане в одне провадження, колегія суддів до уваги не бере, оскільки такі обставини не входять до кола питань пов`язаних з переглядом ухвали суду першої інстанції від 28.09.2021 року.

Викладені в оскаржуваній ухвалі висновки суду першої інстанції, колегія суддів вважає вірними, оскільки вони ґрунтуються на аналізі даних про поведінку засудженого за весь період відбування покарання, а не лише за час, що безпосередньо передував розгляду питання про застосування умовно-дострокового звільнення.
Тому апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що засуджений ОСОБА_7 на даний час не довів своє виправлення.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, через що, апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає.
Керуючисьч.2 ст.376, ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 28.09.2021 року про відмову в задоволенні клопотання захисника, поданого щодо засудженого ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу засудженого, - залишити без задоволення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:

___________ ________________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4