ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1452/21 Справа № 187/926/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 28 серпня 2021 року про відмову в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000120 стосовно
ОСОБА_7 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровську Дніпропетровської області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима,
підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -
за участю:
прокурора (в режимі відеоконференції) ОСОБА_6
підозрюваної ОСОБА_8
захисника ОСОБА_9
ВСТАНОВИВ :
Обставини, встановлені рішенням слідчого судді та короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою слідчого судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 28 серпня 2021 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ ВП № 10 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_10 , погоджене прокурором ОСОБА_6 та застосовано до підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту строком до 20 жовтня 2021 року, із забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 в період часу з 21 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв. та покладено інші обов`язки, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України.
Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, яка підтверджується документами, долученими до клопотання слідчого.
Також, слідчий суддею враховано, що ОСОБА_7 у нарколога та психіатра на обліку не перебуває, має середньо-спеціальну освіту, офіційно не працевлаштована, інвалідом не являється, не заміжня. Підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, який відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину та за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.
Досудовим розслідуванням не надано суду жодних відомостей, які вказують про неналежне виконання ОСОБА_7 своїх батьківських обов`язків, умисне ухилення від їх виконання, відносно доньки ОСОБА_11 , як до самої події, яка інкримінована їй як злочин, так і після неї, в той час коли дитина перебувала в закладах охорони здоров`я.
Слідчим та прокурором повідомлено про те, що перед судом ініційовано питання про примусове відібрання малолітньої ОСОБА_11 у матері ОСОБА_7 , одна на даний час таке рішення судом не прийнято.
Вирішуючи питання про наявність ризиків, для запобігання яких до ОСОБА_7 слід застосувати запобіжний захід слідчий суддя врахував твердження сторони обвинувачення про існування ризику впливу на свідків з боку підозрюваної, однак, вказані свідки вже допитані, жодних доказів, які вказують на вплив на даних свідків з боку ОСОБА_7 немає.
Слідчий суддя дійшов висновку, що органами досудового слідства не доведено, що ризику можливого переховування підозрюваної від досудового слідства і суду, неможливо запобігти шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, а тому для забезпечення виконання нею процесуальних обов`язків та запобіганню її переховуванню від досудового розслідування чи суду буде достатнім запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою клопотання слідчого задовольнити та застосувати стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
В обґрунтування апеляційних вимог, прокурор посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді, вважає, що встановлені під час досудового розслідування обставини, які підтверджуються доданими до цього клопотання матеріалами, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 вказаного кримінального правопорушення, а також про існування ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема є підстави вважати, що підозрювана може переховуватись від органу досудового розслідування та суду і незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні.
Зазначає, що слідчий суддя не врахував належним чином тяжкість злочину, пов`язаного з домашнім насильством за який передбачено покарання до 8 років позбавлення волі, що свідчить про ризик підозрюваної ухилятись від органу досудового розслідування, а також, що остання може впливати на свідків ОСОБА_12 , який є її співмешканцем та свідка ОСОБА_13 , яка є донькою ОСОБА_12 . Також підозрювана може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, в якому підозрюється та вплинути на потерпілу, тобто своє доньку, яка не допитана через її фізичний стан.
Позиції учасників судового провадження.
Прокурор в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та з підстав, викладених в ній, просив її задовольнити, ухвалу слідчого судді скасувати і постановити нову, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Підозрювана та її захисник заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, посилаючись на її безпідставність, просили відмовити в її задоволенні, а ухвалу слідчого судді залишити без змін.
Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши суддю-доповідача, думки сторін кримінального провадження, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги прокурора, апеляційний суд доходить наступних висновків.
Слідчий суддя, відмовляючи в задоволенні клопотання прокурора, окрім обґрунтованості підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, зазначив наступне.
Досудовим розслідуванням не надано суду жодних відомостей, які вказують про неналежне виконання ОСОБА_7 своїх батьківських обов`язків, умисне ухилення від їх виконання, відносно доньки ОСОБА_11 , як до самої події, яка інкримінована їй як злочин, так і після неї, в той час коли дитина перебувала в закладах охорони здоров`я.
Досудовим розслідуванням не з`ясовано думка законного представника потерпілої малолітньої ОСОБА_11 щодо доцільності подальшого догляду за ОСОБА_11 з боку ОСОБА_7 .
Жодних доказів, які вказують на вплив на даних свідків з боку ОСОБА_7 немає.
Суд враховує, що матеріали провадження не містять відомостей про ухилення підозрюваної від слідства, та слідчий підтвердив, що ОСОБА_7 з`являється за кожною вимогою.
Виходячи із наведеного суд вважав недоведеним органами досудового слідства, що за наявності ризику можливого переховування підозрюваної від досудового слідства і суду, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою неможливо забезпечення виконання нею процесуальних обов`язків та запобігти її переховуванню від досудового розслідування чи суду.
Суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги прокурора, не може погодитись з вищевикладеними висновками слідчого судді, вважає їх суперечливими, а рішення слідчого судді, що для запобігання встановленим ризикам можливо шляхом застосування домашнього арешту буде достатнім, апеляційний суд вважає необґрунтованим, з огляду на наступне.
Частиною першою статті 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Як слідує з матеріалів клопотання, в провадженні СВ ВП № 10 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області є кримінальне провадження № 0000120 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України за фактом спричинення ОСОБА_7 своїй малолітній доньці ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_2 , комплекс тілесних ушкоджень в області голови, які за своїм характером, відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи № 105 від 06.08.2021, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя в момент заподіяння, що відповідає вимогам п. 2.1.3. «в, г» «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року, №6.
Закритий перелом середньої третини правої ключиці за своїм характером відноситься до середнього ступеню тяжкості по критерію тривалого розладу здоров`я строком понад 3 тижні (більш як 21 добу), що відповідає вимогам п. 2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року, №6.
Численні синці нижніх кінцівок як кожний окремо, так і у своїй сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень, у відповідності до вимог п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року, №6.
Всі вищевказані ушкодження, у своїй сукупності призвели до розвитку судомного синдрому в області голови, що має ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент заподіяння.
28 серпня 2021 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
Стосовно обґрунтованості підозри.
Висновки слідчого судді про обґрунтованість підозри ОСОБА_14 та про причетність її до вчинення злочину підтверджуються матеріалами провадження. Підозра обґрунтована достатніми доказами для вирішення питання про застосування запобіжного заходу, зокрема змістом повідомлення з лінії «102» про спричинення тяжких тілесних ушкоджень; результатом огляду місця події, під час якого в приміщенні будинку, розташованому по АДРЕСА_2 , наволочку з подушки зі слідами РБК з кімнати № 2, простиню світло зеленого кольору зі слідами РБК, що зафіксовано в протоколі огляду від 12.06.2021; показами свідка ОСОБА_12 , який пояснив, що одного разу, приходив до ОСОБА_7 та був свідком того, що вона била доньку ОСОБА_11 по руках, щоб та не балувалася, 10.06.2021 був свідком того як ОСОБА_15 з донькою поверталися додому, ОСОБА_11 в цей час голосно плакала, а ОСОБА_15 тягнула та смикала її за праву руку яку тримала в області зап`ястя; показами свідка ОСОБА_16 , яка пояснює, що 08.06.2021 перебуваючи в с. Шульгівка Петриківського району поблизу домоволодіння по вулиці Береговій була свідком того, як на території домоволодіння відбувався конфлікт між жінкою та дитиною, як вона зрозуміла між матір`ю та донькою, під час якого мати спричинила тілесні ушкодження донці в область голови; висновком судового експерта № 105 від 06.08.2021, згідно якого у потерпілої ОСОБА_14 , виявлено комплекс тілесних ушкоджень в області голови, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя, що відповідає вимогам п. 2.1.3. «в,г» «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року, №6.
Висновки слідчого судді про обґрунтованість підозри, підтверджуються матеріалами справи, не заперечуються самою підозрюваною та не оскаржуються в апеляційній скарзі.
Враховуючи вищевикладене, твердження слідчого судді, що досудовим розслідуванням не надано суду жодних відомостей, які вказують про неналежне виконання ОСОБА_7 своїх батьківських обов`язків, умисне ухилення від їх виконання, відносно доньки ОСОБА_11 , суд апеляційної інстанції вважає такими, що суперечать його ж твердженням про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у заподіянні своїй дочці тяжких тілесних ушкоджень.
Щодо обґрунтованості ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Відповідно до клопотання слідчого метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є запобігання ризикам, передбачених у п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Як слідує з оскарженої ухвали слідчий суддя вважав не доведеним ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України у вигляді можливого впливу на свідків та вважав доведеним ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України у вигляді можливого переховування, проте для його запобігання можливого застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло у нічний час.
З такими висновками слідчого судді не погоджується суд апеляційної інстанції з огляду на таке.
Стосовно ризику впливу на свідків, зокрема на свідка ОСОБА_12 , то апеляційний суд зазначає, що перебуваючи під домашнім арештом за адресою місця проживання даного свідка, підозрювана з об`єктивних причин матиме можливість для впливу на даного свідка, який ще не допитаний в судовому засіданні, тому відповідно ст. ст. 23, 95 КПК України його показання ще не є доказом для суду. Даний свідок також не допитувався і в порядку ст. 225 КПК України, у зв`язку з чим заявлений стороною обвинувачення ризик існує.
Крім того, ОСОБА_7 тимчасово за згодою свідка ОСОБА_12 проживала у будинку, який йому належить та в якому останній також проживав. Проте, слідчий суддя не з`ясував думку власника житла щодо можливості виконання за його місцем проживання домашнього арешту щодо особи з якою даний свідок не перебуває в офіційних відносинах і згідно його показань, дозволи ОСОБА_7 тимчасово там проживати.
Також, в суді апеляційної інстанції встановлено, що на день розгляду даної апеляційної скарги ОСОБА_7 змінила місце проживання, яке визначено в ухвалі слідчого судді.
Таким чином, враховуючи, що у ОСОБА_7 не має постійного місця проживання, остання підозрюється у вчиненні тяжкого злочину з який передбачено покарання у виді позбавлення волі до 8 років, існує реальний ризик можливого її переховування від органу досудового розслідування та суду.
Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України у виді вчинення іншого кримінального правопорушення, про який зазначає прокурор в своїй апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає безпідставним, оскільки даний ризик не заявлений в клопотанні слідчого та не розглядався слідчим суддею.
Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
За змістом ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.
Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
Відповідно до ст. 178 КПК України, апеляційний суд, перевіряючи обґрунтованість та достатність обраного виду запобіжного заходу, окрім обґрунтованості підозри та наявності ризиків, враховує, що ОСОБА_7 не має постійного місця проживання, тимчасово проживала у свідка ОСОБА_12 , офіційно не працевлаштована, не заміжня, підозрюється у вчиненні злочину стосовно своєї малолітньої дитини, а також, що ініційовано питання про примусове відібрання малолітньої ОСОБА_11 у матері ОСОБА_7 .
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку, що вищезазначені обставини не отримали належної оцінки слідчим суддею, що потягло помилкове рішення в частині обраного виду запобіжного заходу необхідного для запобігання, встановленим ризикам, що в даному випадку є підставою для скасування ухвали слідчого судді та постановлення нової ухвали.
Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Таким чином, для нівелювання встановлених ризиків у виді переховування від органу досудового розслідування та/або суду, незаконного впливу на потерпілого і свідків необхідним та достатнім буде запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Враховуючи, що злочин у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , вчинений із застосуванням насильства, суд апеляційної інстанції не визначає розмір застави.
Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку про обґрунтованість апеляційної скарги прокурора ОСОБА_6 , тому ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали в суді апеляційної інстанції відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, проте скарга підлягає частковому задоволенню, у зв`язку з неможливістю встановити строк дії запобіжного заходу більше строків досудового розслідування.
Керуючись ст. ст. 181, 183, 193, 194, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 28 серпня 2021 року про відмову в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , підозрюваної за ч. 1 ст. 121 КК України скасувати.
Постановити нову, якою клопотання клопотання слідчого СВ ВП № 10 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_10 , погоджене прокурором ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, у кримінальному провадженні № 0000120 задовольнити частково.
Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 27 жовтня 2021 року, включно, без визначення розміру застави.
Взяти ОСОБА_7 під варту негайно.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4