Справа215/1737/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2021 року Тернівський районий суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області
в складі: головуючого, судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
Учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3

законного представника потерпілого ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №1 в м.Кривому Розі кримінальне провадження № 0000263 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, одруженого, не працюючого, на утриманні має неповнолітню дитину ОСОБА_6 , 2016 року народження, освіта середня спеціальна, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст.125 ч.1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

17.02.2020 приблизно о 17-00 годині ОСОБА_5 разом зі своїм малолітнім сином ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходилися за місцем свого мешкання, а саме в приміщенні кухні будинку АДРЕСА_1 .
Перебуваючи в приміщенні кухні будинку АДРЕСА_1 малолітній ОСОБА_6 розлив на підлогу воду, після чого ОСОБА_5 , підійшов до ОСОБА_6 та почав на нього лаятися.
Після чого, ОСОБА_5 на ґрунті раптово виниклого конфлікту, маючи прямий умисел, направлений на заподіяння легких тілесних ушкоджень малолітньому потерпілому ОСОБА_6 , тобто посягаючи на найвищу соціальну цінність - життя та здоров`я людини, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно почав наносити удари рукою в область передньої частини обличчя та тулубу, точну кількість ударів в ході досудового розслідування не встановлено.
В результаті вчинення зазначених навмисних дій ОСОБА_5 заподіяв малолітньому потерпілому ОСОБА_6 , тілесні ушкодження, а саме: синці обличчя, тулубу, правої завушної області, подряпини обличчя, крововилив слизової оболонки нижньої губи, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 411 від 16.03.2020, відноситься до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, як такі що мають незначні скороминучі наслідки.
Умисні дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ст. 125 ч.1 КК України за ознаками умисного легкого тілесного ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винуватим себе не визнав пояснив, що сина ОСОБА_7 не бив. 17.02.2020 р. перебував у дворі будинку АДРЕСА_1 , де з братом ОСОБА_8 заготовляли дрова. Близько 17-18.00 год. він зайшов у будинок, почув що син ОСОБА_9 плаче, та побачив у дитини садно на носі. Дружина ОСОБА_10 зізналася, що це вона вдарила дитину дерев`яною лопаткою, але в поліції оговорила його, що це він побив дитину. Оговорювала його під час досудового розслідування і матір дружини ОСОБА_11 . На теперішній час як він, так і його дружина і інші родичі вирішили розповісти в суді правду про обставини подій.

Свідок ОСОБА_10 мала статус законного представника малолітнього потерпілого ОСОБА_7 , була замінена на представника органу опіки та піклування ухвалою суду від 17.06.2021 р. а.с.175 т.2 в зв`язку зі зміною пояснень. Свідок ОСОБА_12 , як дружина обвинуваченого дала згоду на надання свідчень, та пояснила що ввечері 17.02.2021 р. зайшла в будинок, та побачила що син ОСОБА_9 лежить на підлозі з черговою істерикою. Вона стала його піднімати і випадково зачепила рукою за обличчя, внаслідок чого у дитини появилися крововиливи і садна на обличчі. Її чоловік ОСОБА_13 в цей час був надворі, пиляв дрова, а коли приїхала поліції вона оговорила його.

Свідок ОСОБА_14 , мати обвинуваченого, підтвердила пояснення ОСОБА_15 і обвинуваченого ОСОБА_16 в частині того, що її син ОСОБА_13 був на вулиці, а в будинку вона знаходилася з онуком ОСОБА_9 і невісткою ОСОБА_17 . ОСОБА_9 почав «битися» в істериці, та ОСОБА_10 не втрималася, та почала бити дитину дерев`яною лопаткою по обличчю та спині, загалом нанесла близько 5-6 ударів.

Свідок ОСОБА_18 , підтвердив пояснення обвинуваченого, що він з братом пиляв дрова, та в будинок вони зайшли близько 20-22 год. І він побачив у ОСОБА_9 травму на лобі.

Свідок ОСОБА_11 мати ОСОБА_15 пояснила в суді, що вона прийшла до «дітей» 17.02.2020 р. близько 16.00 год., пробула десь приблизно до 18.00 год. І ніяких конфліктів не чула і травм у дитини не бачила.

Не зважаючи на не визнання своєї вини обвинуваченим суд критично ставиться до пояснень обвинуваченого і свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_18 , ОСОБА_11 , які спростовуються сукупністю досліджених доказів, та вважає винуватість обвинуваченого доведеною.

Винуватість ОСОБА_5 підтверджується протоколом слідчого експерименту за участю ОСОБА_12 з відеозаписом вказаної слідчої дії а.с.30-34 т.2, яка пояснила, що її чоловік ОСОБА_13 з сином ОСОБА_9 перебував в кімнаті, вона ж знаходилася в приміщенні кухні. Коли вона зайшла в кімнату, то побачила як ОСОБА_13 завів руку дитини за спину і наніс багато ударів по обличчю дитині долонею. Після цього на шум з другої кімнати вийшла мати чоловіка ОСОБА_14 .

Висновком судово-медичного експерта №411 від 16.03.2020 р. а.с.50-51 т.2, за яким малолітньому ОСОБА_19 , 2016 р.народження були заподіяні легкі тілесні ушкодження у вигляді синців обличчя, тулубу, правої завушної області, подряпини обличчя, крововилив слизової оболонки нижньої губи. Давність ушкоджень може відповідати обставинам, виникли від не менше як від 9-ти разового прикладання фізичної сили в області обличчя, тулубу, правої завушної області за механізмом улар-стиснення та тертя-ковзання.

Висновком додаткової судово-медичої експертизи а.с.167-168 т.2 проведеної за ухвалою суду, яким виключено отримання малолітнім ОСОБА_20 , 2016 р.народження тілесних ушкоджень при обставинах падіння з височини власного зросту з прискоренням чи без нього.

Саме 19.02.2020 р. мати дитини ОСОБА_10 звернулася до Тернівського відділення поліції з заявою про вчинення злочину чоловіком ОСОБА_21 17.02.2020 а.с.8-9, т.2, та 20.02.2020 р. ОСОБА_22 був обстежений в приміщення КЗ «Дніпропетровське обласне бюро СМЕ» а.с.45-46 т.2.

Суд критично ставиться до пояснень обвинуваченого, та розцінює їх як спосіб захисту. Пояснення ОСОБА_5 з запереченнями щодо заподіяння тілесних ушкоджень малолітньому ОСОБА_19 , а також пояснення свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_18 , ОСОБА_11 спростовуються об`єктивними судово-медичними даними і дослідженими письмовими доказами в матеріалах кримінального провадження.

Судом встановлено також, що пояснення обвинуваченого і свідків є суперечливими і не узгоджується між собою. Так обвинувачений ОСОБА_13 і його брат ОСОБА_23 вказують різний час своєї відсутності в житловому приміщенні будинку де був побитий малолітній з різницею загалом в чотири години. Свідок ОСОБА_14 вказує, що ОСОБА_10 завдала дитині 5-6 ударів дерев`яною лопаткою, тоді як сама ОСОБА_10 пояснила, що фактично «зачепила» дитину рукою за обличчя і ударів не наносила.

Крім того, що всі ці особи є родичами між собою і обвинуваченим, ці пояснення є вкрай суперечливими, спростовуютья висновком судово-медичних експертиз, тому до них слід ставитися критично.

Оцінюючи докази, суд керується вимогами ст. 94 КПК України, за якими суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Оцінюючи зібрані у справі докази, суд також враховує прецеденту практику Європейського суду з прав людини, зокрема у рішеннях «Нечипорук і Йонкало проти України» (п.150) від 21.04.2011 року та «Кобець проти України» (п.43) від 14.02.2008 року, згідно яких суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати із сукупності ознак чи не спростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Таким чином, всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження, оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає що протоколом слідчого експерименту, висновками експертів, зібрані обвинуваченням докази в їх сукупності є достовірними, та достатньою мірою підтверджують винуватість ОСОБА_5 в кримінальному правопорушенні за ч.1 ст. 125 КК України, за ознаками умисного легкого тілесного ушкодження.
Призначаючи покарання, суд враховує, що ОСОБА_5 раніше не судимий, вчинив кримінальне правопорушення відносно малолітньої особи. З урахуванням ступеню тяжкості скоєного кримінального правопорушення яке згідно ст.12 КК України відносяться до категорії кримінальних проступків, вищезазначених обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність згідно ст.ст.66, 67 КК України; суд вважає необхідним та достатнім призначити обвинуваченому покарання у вигляді громадських робіт.

Керуючись ст.ст.373-376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ст.125 ч.1 КК України, та призначити покарання 100( сто) годин громадських робіт.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Тернівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

СУДДЯ: