У Х В А Л А

04 січня 2022 року м. Шаргород

Справа №607/13848/20
Провадження №1-кп/152/4/22

Шаргородський районний суд

Вінницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю:
секретаря судового
засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження строку домашнього арешту у кримінальному провадженні №0000283 за обвинувальним актом від 19.08.2020 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.4, 5 ст.185 КК України,

ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.4, 5 ст.185 КК України,

ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.185 КК України,

з участю:

сторін кримінального провадження

зі сторони обвинувачення:

прокурора групи прокурорів

у кримінальному провадженні

прокурора Підволочиського відділу

Теребовлянської окружної

прокуратури Тернопільської

області ОСОБА_3

зі сторони захисту:

обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого
ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника обвинуваченого
ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 ,

встановив:

В провадженні Шаргородського районного суду Вінницької області знаходиться кримінальне провадження за обвинувальним актом, складеним слідчим та затвердженим прокурором, з додатками, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000283 25.10.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_4 і ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.4, 5 ст.185 КК України, та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.185 КК України.

У кримінальному провадженні здійснюється судовий розгляд по суті.

29.12.2021 року прокурор групи прокурорів у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про продовження строку домашнього арешту щодо обвинуваченого ОСОБА_4 (а.с.36-44 т.11).

Прокурор просить продовжити на строк два місяці застосований щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту, при цьому покласти на обвинуваченого обов`язки: прибувати до Шаргородського районного суду на кожну вимогу; щодобово у період доби з 21 години до 06 години не залишати місце проживання в квартирі АДРЕСА_1 , без дозволу суду; утриматися від спілкування із іншими обвинуваченими та представниками потерпілих, свідками у цьому кримінальному провадженні; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та роботи; прибувати до визначеної службової особи відділу поліції №1 Одеського районного управління поліції із встановленою органом поліції періодичністю; здати до органів ДМС у разі наявності закордонний паспорт або інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну в разі невиконання даного обов`язку за попередньою ухвалою.

У клопотанні прокурор зазначає, що відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою для застосування ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні ним тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років, а також наявність ризиків встановлених ч.1 ст.177 КПК України.

Клопотання прокурор мотивує тим, що наявні ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, що є підставою для застосування запобіжного заходу.

Так, прокурор ОСОБА_3 вважає, що ОСОБА_4 , усвідомлюючи міру покарання, може переховуватися від суду з метою уникнення відповідальності; будучи обізнаним про місце фактичного проживання усіх потерпілих та свідків, маючи номери їх мобільних телефонів, може незаконно впливати на вказаних осіб, чинити на них тиск та шляхом погрози схиляти до надання неправдивих показань на свою користь або відмовитися від участі в кримінальному провадженні чи іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, що може негативно вплинути на хід досудового розслідування; може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальні правопорушення, у яких обвинувачується.

Крім того, прокурор, обґрунтовуючи клопотання, зсилається на те, що неможливо закінчити кримінальне провадження до спливу строку дії застосованого щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу, дія якого закінчується 08.01.2022 року, у зв`язку із чим просить застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_7 не заперечували щодо продовження строку запобіжного заходу у виді домашнього арешту, але просять застосований щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у виді щодобового домашнього арешту визначити з 22 години до 05 години щодоби, враховуючи, що обвинувачений неофіційно працевлаштований і у період карантинних заходів останньому не вистачає часу для того, щоб доїхати до місця роботи та по закінченню робочого дня до місця проживання.

Інші учасники кримінального провадження при розгляді клопотання прокурора покладаються на вирішення суду.

Прокурор ОСОБА_3 заперечував щодо зміни часу щодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_4 , наполягає на задоволенні клопотання про продовження строку запобіжного заходу.

Розглянувши клопотання прокурора ОСОБА_3 , вислухавши думки сторін кримінального провадження, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Судом встановлено, що запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 застосовано спершу за рішенням слідчого судді, а пізніше продовжено неодноразово судом, у провадженні якого перебувало означене кримінальне провадження, тобто у спосіб, встановлений кримінальним процесуальним законодавством України.

Востаннє запобіжний захід щодо ОСОБА_4 у виді тримання під вартою продовжено на строк шістдесят днів на підставі ухвали Шаргородського районного суду від 21.07.2021 року з 21 липня 2021 року до 24 години 18 вересня 2021 року, при цьому судом визначено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3 ст.177 КПК України як мету та підставу для застосування такого виду запобіжного заходу (а.с.18-22 т.7).

15.09.2021 року Шаргородським районним судом було змінено обвинуваченому у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч.4, 5 ст.185 КК України, ОСОБА_4 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, який встановлено здійснювати щодобово у період доби з 21 години до 06 години за адресою зареєстрованого місця проживання останнього: АДРЕСА_2 ; строк дії ухвали визначено протягом двох місяців починаючи з 19 години 30 хвилин 15.09.2021 року до 19 години 30 хвилин 15.11.2021 року включно; покладено на обвинуваченого ОСОБА_4 строком на два місяці, обов`язки, встановлені в ст.194 КПК України. При цьому, судом було встановлено відсутність ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3, 4 ст.177 КПК України, частина з яких, зокрема, передбачені п.п.1, 3 ст.177 КПК України, зазначені в ухвалі суду про продовження строку дії запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 у виді тримання під вартою від 21.07.2021 року, оскільки ці ризики не існували, на переконання суду, але суд зазначив, що, виходячи з обвинувального акту, ОСОБА_4 інкримінується вчинення кількох (шести) кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.4, 5 ст.185 КК України, у досить короткий проміжок часу між собою, тому вважав, що наявний ризик, передбачений п.5 ст.177 КПК України, зокрема, вчинити інше кримінальне правопорушення і що наявність вказаного ризику є підставою для застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді щодобового домашнього арешту (а.с.94-103 т.7).

Таким чином, суд звертає увагу процесуального прокурора, що в ухвалі від 15.09.2021 року вже надавав оцінку ризикам, встановленим у ст.177 КПК України, при зміні запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 з тримання під вартою на щодобовий домашній арешт, на що прокурором не звернуто уваги і повторно зазначено про підстави до застосування ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та про наявність ризиків, встановлених п.п.1, 3 ст.177 КПК України, при цьому, прокурор посилається у клопотанні на те, що ризик, передбачений п.3 ст.177 КПК України може негативно вплинути на хід досудового розслідування, тоді як у кримінальній справі уже з 02.08.2021 року здійснюється судовий розгляд у цьому складі Шаргородського районного суду, а до того здійснювався судовий розгляд у складі суду під головуванням судді ОСОБА_9 .

Також, суд звертає увагу процесуального прокурора, що на стадії судового розгляду ОСОБА_4 має процесуальний статус обвинуваченого у цьому кримінальному провадженні, у зв`язку із чим безпідставним є мотивування клопотання про продовження строку домашнього арешту останньому, зсилаючись на те, що ОСОБА_4 є підозрюваним.

До того ж, суд звертає увагу сторони обвинувачення, що запобіжний захід у виді домашнього арешту уже застосовано судом щодо обвинуваченого ОСОБА_4 ухвалою від 15.09.2021 року та продовжено на підставі ухвали суду від 08.11.2021 року до 08.01.2022 року (а.с.151-160 т.8), тому безпідставним є посилання процесуального прокурора у клопотанні про застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у виді домашнього арешту, оскільки на разі вирішується клопотання прокурора про продовження строку домашнього арешту.

При цьому, всі обставини, на які зсилається прокурор, як зазначено вище, були предметом перевірки їх судом, оскільки щоразу повторно викладаються процесуальним прокурором у клопотаннях щодо запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 і на вказані обставини суд звертав увагу прокурора та вказував про безпідставність наведених вище стверджень прокурора, зокрема, в ухвалах від 15.09.2021 року та від 08.11.2021 року.

Вказані вище ухвали Шаргородського районного суду Вінницької області набрали законної сили.

Частиною 2 ст.21 КПК України встановлено, що вирок та ухвала суду, що набрали законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов`язковими та підлягають безумовному виконанню на всій території України.

Разом з тим, процесуальним прокурором вимоги ч.2 ст.21 КПК України не виконуються, оскільки повторно та безпідставно заявляються клопотання про врахування ризиків при застосуванні запобіжного заходу, які вже визнавалися судом безпідставними у вказаних вище ухвалах, що суд розцінює як зловживання правами стороною обвинувачення.

Нових доказів про наявність обставин, які б переконали суд, що ризики, передбачені п.п.1, 3 ст.177 КПК України, присутні, прокурором ні у клопотанні, ні під час судового розгляду клопотання не наведено.

Частиною 1 ст.8 КПК України встановлено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Верховний Суд в ухвалі від 30.05.2018 року у справі №676/7346/15-к зазначив, що Кримінальним процесуальним кодексом України не передбачено загального положення про заборону зловживання процесуальними правами. Однак заборона зловживання процесуальними правами є загально-правовим принципом і поширюється на всі галузі права.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 7 липня 1989 року, вказував на недопустимість нівелювання ключового принципу верховенства права у випадках, коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій, направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом.

Суд вважає, що обвинувачення у вчиненні ОСОБА_4 кількох епізодів особливо тяжких злочинів у короткий проміжок часу, згідно з обвинувальним актом, з огляду на обґрунтованість підозри, яка встановлена у судових рішеннях щодо обрання йому запобіжного заходу та його продовження, на переконання суду, є доказом на підтвердження ризику, встановленого п.5 ст.177 КПК України, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що є підстави для продовження строку дії запобіжного заходу у виді щодобового домашнього арешту, що буде відповідати меті застосування запобіжного заходу, забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам, визначеним п.5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки не можливо закінчити судовий розгляд кримінального провадження до спливу строку продовжуваного тримання ОСОБА_4 під домашнім арештом, так як в минулих судових засіданнях задоволено клопотання про виклик свідків, не досліджені судом письмові та речові докази.

Крім того, суд вважає, що запобіжний захід у виді щодобового домашнього арешту буде достатнім стримуючим засобом від можливого невиконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
Згідно із ст.181 КПК України, домашній арешт полягає у забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого. Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження… Строк дії ухвали слідчого судді та суду про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців… Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Строк тримання ОСОБА_4 під домашнім арештом закінчується 08.01.2022 року.

Частиною 6 ст.181 КПК України встановлено, що строк дії ухвали про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шість місяців.

Таким чином, сукупний строк тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати шість місяців лише під час досудового розслідування.

Разом з тим, суд звертає увагу, що в ухвалі від 15.09.2021 року про зміну обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт покладав один із обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, зокрема, здати на зберігання до відповідних держаних міграційних органів за місцем проживання свій паспорт для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

При цьому у судовому засіданні 27.10.2021 року обвинувачений ОСОБА_4 повідомив, що намагався здати до Держаної міграційної служби за місцем проживання свій паспорт, що дає право на виїзд з України і в`їзд в Україну, але йому відмовлено у прийнятті паспорта усно, у зв`язку із чим він звернувся із письмовою заявою до міграційної служби про надання йому письмових роз`яснень, а копію цієї заяви просив приєднати до справи.

Вказане клопотання задоволено судом та приєднано відповідну заяву (а.с.52 т.8).

В судовому засіданні 08.11.2021 року обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про приєднання до матеріалів справи інформаційного листа першого заступника начальника ГУ ДМСУ в Одеській області щодо порядку тимчасового вилучення паспорта громадянина Молдови, яке задоволено судом та приєднано вказаний інформаційний лист (а.с.135 т.8).

Відповідно до вказаного інформаційного листа ОСОБА_4 роз`яснено, що, згідно із п.4 Положення про Державну міграційну службу України, яке затверджене постановою КМУ від 20.08.2014 року за №360 (з наступними змінами), до компетенції ДМС України не входить функція тимчасового вилучення документів, що посвідчують особу, виданих іноземними державами (а.с.135 т.8).

У зв`язку із цим судом при вирішенні клопотання прокурора про продовження строку домашнього арешту ОСОБА_4 в ухвалі від 08.11.2021 року за наслідками розгляду клопотання прокурора вже було вирішено питання щодо покладення на ОСОБА_4 обов`язку здати на зберігання до відповідних держаних міграційних органів за місцем проживання свій паспорт для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Так, відповідно до ухвали суду від 08.11.2021 року (а.с.151-160 т.8), вказаний обов`язок судом на обвинуваченого ОСОБА_4 не покладено.

Разом з тим, процесуальним прокурором безпідставно заявлено у клопотанні, яке розглядається, про покладення на ОСОБА_4 обов`язку здати на зберігання до відповідних держаних міграційних органів за місцем проживання свій паспорт для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, якщо ним не виконано вимоги попередньої ухвали суду, тоді як у попередній ухвалі такий обов`язок на обвинуваченого не покладався.

Крім того, суд вважає, що наявні підстави для задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про застосування щодо нього запобіжного заходу у виді щодобового домашнього арешту у період доби з 22 години до 05 години з огляду на те, що після зміни йому судом запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт ним жодного разу не порушувалися умови запобіжного заходу та покладені судом обов`язки.

У зв`язку із викладеним, клопотання прокурора про продовження строку домашнього арешту слід задовольнити частково.

Керуючись ст.ст.176, 177, 181, 194, 196, 203, 205, 331, 350, 369, 372, 392 КПК України, суд

ухвалив:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження строку домашнього арешту задовольнити частково.

Продовжити строком на два місяці застосований ухвалою Шаргородського районного суду Вінницької області від 15.09.2021 року та продовжений ухвалою цього ж суду від 08.11.2021 року запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 у виді домашнього арешту, який здійснювати щодобово у період доби з 22 години до 05 години за адресою зареєстрованого місця проживання останнього: АДРЕСА_2 .

Строк дії ухвали визначити протягом двох місяців починаючи з 12 години 04.01.2022 року до 12 години 04.03.2022 року включно.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 строком на два місяці, тобто до 04.03.2022 року, обов`язки:

1) прибувати за кожним викликом до Шаргородського районного суду Вінницької області;

2) щодобово у період доби з 22 години до 05 години не залишати місце проживання в квартирі АДРЕСА_1 , без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну місця свого проживання та роботи;

4) утримуватися від спілкування з іншими обвинуваченими, представниками потерпілих та свідками у цьому кримінальному провадженні;

5) прибувати до визначеної службової особи відділу поліції №1 Одеського районного управління поліції №1 із встановленою органом поліції періодичністю.

В іншій частині клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження строку домашнього арешту відмовити.

Розгляд кримінальної справи відкласти на 28 лютого 2022 року на 10 годину.

Ухвалу про продовження запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_4 у виді щодобового домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого до відділу поліції №1 Одеського районного управління поліції №1.

Органу Національної поліції негайно поставити обвинуваченого ОСОБА_4 на облік, про що повідомити Шаргородський районний суд.

Копію ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_4 негайно після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: ОСОБА_1