Справа № 397/112/21
н/п : 1-кп/397/58/21
В И Р О К
Іменем України

06.10.2021 смт. Олександрівка

Олександрівський районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене доЄдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000004 від 08.01.2021 за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця (зареєстрованого та проживаючого) АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, який не працює, одруженого, який має на утриманні двох малолітніх дітей, раніше неодноразово судимого:

-01.12.1997 Олександрівським районним судом Кіровоградської області за ч. 3 ст. 81 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки;

-21.01.2000 Олександрівським районним судом Кіровоградської області за ч. 2, 3 ст. 140, ст. 42 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки;

-24.03.2003 Олександрівським районним судом Кіровоградської області за ч. 2, 3 ст. 185, ст. 15 ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки;

-12.05.2006 Олександрівським районним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 186, ст. 357, ч. 3 ст. 296, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців;

-29.08.2013 Олександрівським районним судом Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік;

-31.03.2015 Олександрівським районним судом Кіровоградської області за ч. 1, 3 ст. 185, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки,

-04.04.2018 Олександрівським районним судом Кіровоградської області за ч. 1 ст. 119, ч. 1 ст. 122, ст. 70 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на три роки,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України(далі - КК України),
за участю учасників судового провадження:
прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
потерпілого ОСОБА_8 ,
захисника-адвоката ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
У С Т А Н О В И В:
07.01.2021 близько 11:00 год. ОСОБА_5 перебував на автобусній станції, що по вул. Чигиринській, 3, смт. Олександрівка Кропивницького району Кіровоградської області, де помітив ОСОБА_8 .

У цей момент у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння майном, належним ОСОБА_8 , а саме мобільним телефоном.

З метою реалізації свого злочинного наміру ОСОБА_5 підійшов до ОСОБА_8 та попросив у останнього мобільний телефон під приводом зателефонувати. ОСОБА_8 не підозрюючи злочинних намірів ОСОБА_5 надав останньому свій мобільний телефон.

ОСОБА_5 продовжуючи свої злочинні дії, направлені на відкрите заволодіння майном ОСОБА_8 , імітуючи телефонний дзвінок, діючи умисно, з корисливих мотивів та ціллю особистого самозбагачення почав тікати з майном останнього з території автобусної станції та таким чином, відкрито, повторно заволодів належним ОСОБА_8 мобільним телефоном марки «Nomi» моделі «і284», вартість якого складає 176,67 грн., в якому знаходилась карта пам`яті марки «Team Micro SD 8 Gb», вартістю 75,00 грн.

З місця вчинення злочину ОСОБА_5 зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 251,67 грн.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України визнав частково, оскільки не згоден із кваліфікацією кримінального правопорушення, вважає, що правильною є кваліфікація за ч. 2 ст. 190 КК України та надав показання, згідно з якими, він разом зі своєю цивільною дружиною ОСОБА_10 07.01.2021 перебував на автобусній станції, що знаходиться за адресою: вул. Чигиринська, 3, смт. Олександрівка Кропивницького району Кіровоградської області. Він давно знав ОСОБА_8 та побачивши його, вирішив підійти та почав вести бесіду на сторонню тему. Після чого вони зайшли до магазину, де почали вживати горілку та пиво. У подальшому вони пішли до залізничного вокзалу, де продовжили вживати алкогольні напої. В ході бесіди він попрохав у ОСОБА_8 мобільний телефон задля того, щоб здійснити телефонний дзвінок. ОСОБА_8 надав йому мобільний телефон марки «Nomi» та він зателефонував у своїх справах однак не зміг додзвонитися, після чого повернув ОСОБА_8 вказаний мобільний телефон. Через деякий час на мобільний телефон ОСОБА_8 прийшло повідомлення про те, що абонент знову знаходиться на зв`язку та він знову попрохав у ОСОБА_8 мобільний телефон задля телефонного дзвінка, на що останній відповів йому згодою. У той час підійшла електричка та він побачив, що ОСОБА_8 придрімав на лавці, а тому він автоматично сів разом із телефоном потерпілого ОСОБА_8 та свідком ОСОБА_11 , та вони поїхали до с. Михайлівка до нього додому. При цьому вказав, що він не чув, щоб потерпілий щось йому говорив, оскільки було дуже шумно. Мобільний телефон він загубив і знайшов його тільки через декілька днів у лісосмузі, коли йшли з с. Красносілля до с. Михайлівка на електричку, та він хотів його повернути ОСОБА_8 . Однак, у подальшому чи він сам віддав мобільний телефон, чи працівник поліції, чи його у нього вилучали він не може сказати, оскільки не пам`ятає. Крім того, вказав, що до крадіжки він взагалі не причетний, оскільки жодних речей у потерпілого ОСОБА_8 він не викрадав.

Окрім часткового визнання своєї вини, винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, яке ставиться йому у провину, підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів, а саме:

- показаннями потерпілого ОСОБА_8 , які він надав у судовому засіданні та вказав, що в січні 2021 року він перебував на автобусній станції, що по вул. Чигиринська, 3 в смт. Олександрівка Кропивницького району Кіровоградської області. До нього підійшов ОСОБА_5 , який також перебував на вказаній автобусній станції разом із дружиною та почав вести бесіду, в ході якої попрохав у нього мобільний телефон задля здійснення дзвінка з його мобільного телефону, на що останній погодився та дав ОСОБА_5 свій мобільний телефон, після чого ОСОБА_5 повернув йому його мобільний телефон. Через деякий час ОСОБА_5 знову підійшов до нього та попрохав ще раз дати йому зателефонувати з його мобільного телефону, на що останній погодився та віддав обвинуваченому мобільний телефон, для того, щоб ОСОБА_5 здійснив телефонний дзвінок. ОСОБА_5 почав розмовляти по вказаному телефону та почав відходити від нього, перебуваючи у його полі зору. Після цього, ОСОБА_5 розмовляючи по вказаному мобільному телефону почав тікати, на що він та жінка ОСОБА_5 почали кричати останньому, щоб він зупинився та віддав мобільний телефон, який йому не належить. На вказані вимоги ОСОБА_5 не реагував та втік з місця події;

- показаннями свідка ОСОБА_12 , які вона надала у судовому засіданні та вказала, щовона працює в магазині, який знаходиться на автобусній станції, що по вул. Чигиринська, 3 в смт. Олександрівка Кропивницького району Кіровоградської області, та вона була свідком того, як ОСОБА_5 прохав ОСОБА_8 надати йому мобільний телефон для здійснення телефонного дзвінка. Потерпілий дав ОСОБА_5 свій телефон, після чого останній почав відходити від ОСОБА_8 , а потім почав тікати із вказаним мобільним телефоном, на що ОСОБА_8 та дружина ОСОБА_5 почали кричати останньому, щоб він зупинився та повернув мобільний телефон ОСОБА_8 , однак ОСОБА_5 жодним чином не відреагував та втік. Після цього, вона закрила магазин та сівши за кермо свого автомобіля самостійно спробувала наздогнати ОСОБА_5 . Наздогнавши ОСОБА_5 на станції залізничного вокзалу сказала йому, щоб він повернув мобільний телефон ОСОБА_8 , на що ОСОБА_5 спочатку вказав, що він не крав ніякий телефон, а потім сказав, що він його викинув, та одразу як знайде поверне ОСОБА_8 . Вона маючи мобільний номер ОСОБА_8 почала телефонувати на вказаний номер задля того, щоб перевірити достовірність слів ОСОБА_5 , але телефон не відповідав, а потім був поза зоною мережі. Близько через годину остання почала телефонувати ОСОБА_5 задля того, щоб дізнатись, чи знайшов він та повернув вказаний мобільний телефон, на що ОСОБА_5 вказав, що здійснює його пошуки, а потім коли остання ще неодноразово йому телефонувала, останній не брав слухавки, після чого телефон ОСОБА_5 був поза зоною мережі. На наступний день, так і не дочекавшись того, що ОСОБА_5 поверне телефон, вона разом з потерпілим пішли до поліції та написали заяву про вчинений злочин;

- заявою ОСОБА_8 від 08.01.2021, відповідно до якої, останній просить притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_5 , який 07.01.2021 близько 11:30 год. на автостанції в смт. Олександрівка, відкрито заволодів належним йому мобільним телефоном марки «Nomi» сім-карта на номер НОМЕР_1 . (т.1 а.с. 134);

- протоколом огляду місця події з фототаблицею від 08.01.2021, відповідно до якого, під час огляду автостанції по вул. Чигиринська, 3, смт. Олександрівка Кропивницького району Кіровоградської області, було оглянуто будівлю автовокзалу та прилеглу територію (т. 1 а.с. 135-139);

- протоколом огляду з фототаблицею від 11.01.2021, відповідно до якого, під час огляду, який проводився у відділенні поліції, було виявлено мобільний телефон «Nomi», в якому знаходиться картка пам`яті «Micro SD на 8 Gb» сім карту мобільного зв`язку та акумуляторну батарею мобільного телефону «Nomi i284» (т. 1 а.с. 142-145);

- висновком експерта № 219-ТВ від 13.01.2021, згідно з яким, вартість мобільного телефону «Nomi i284» складає 176, 67 грн. та вартість картки пам`яті «Team Micro SD 8 Gb» складає 75 грн. (т. 1 а.с. 148-154).
Суд не погоджується з твердженнями захисника адвоката ОСОБА_9 з приводу того, що вказаний висновок експерта є неналежним доказом, оскільки суду не надано жодних доказів, які б вказували на зацікавленість експерта по даному кримінальному провадженні, як про це зазначила захисник. Натомість, вказаний висновок експерта є належним і допустимим доказом, який отримано в порядку, визначеному КПК України, при цьому експерт був попереджений про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку, а відтак у суду відсутні підстави ставити такий висновок під сумнів.
- протоколом огляду предметів від 14.01.2021 та постановою про визнання та здачу речових доказів від 14.01.2021, відповідно до яких, було оглянуто мобільний телефон «Nomi i284» та картку пам`яті «Team Micro SD 8 Gb» і вказані предмети визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні (т. 1 а.с. 155, 156);

Разом з цим, у судовому засіданні досліджені й інші письмові докази, а саме витяги з ЄРДР від 08.01.2021 (т. 1 а.с. 126-127), доручення про проведення досудового розслідування (т. 1 а.с. 128), постанова про призначення групи процесуальних прокурорів (т. 1 а.с. 129), постанова про призначення групи слідчих (т. 1 а.с. 130), рапорт (т. 1 а.с. 133),які хоча і не доводять та не спростовують винуватість обвинуваченого, однак підтверджують правомірність проведених слідчих дій та допустимість зібраних у даному кримінальному провадженні доказів.
На переконання суду досліджені в ході судового розгляду докази є належними, допустимими та достовірними, а з огляду на їх системну оцінку і достатніми для обґрунтованого висновку про наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_5 складу інкримінованого йому кримінального правопорушення, доведеності вини у його вчиненні.
У судовому засіданні ОСОБА_5 показав, що мобільним телефоном потерпілого ОСОБА_8 він заволодів на залізничному вокзалі, при цьому потерпілий задрімав і не бачив як він з телефоном сів до електрички. Суд визнає неправдивими наведені показання обвинуваченого ОСОБА_5 , оскільки вони повністю спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_12 , які є логічними, послідовними та узгоджуються між собою та з іншими письмовими доказами, зокрема із заявою потерпілого від 08.01.2021, відповідно до якої, останній просить притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_5 , який 07.01.2021 близько 11:30 год. саме на автостанції в смт. Олександрівка, відкрито заволодів належним йому мобільним телефоном марки «Nomi».
Також обвинувачений ОСОБА_5 не погоджується із кримінально-правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, яке йому ставиться у провину. Стверджує те, що він не вчиняв грабежу, оскільки будь яким чином не вчиняв викрадення чужого майна, а телефон йому було надано потерпілим добровільно, що не охоплюється диспозицією статті 186 КК України. За вказаних обставин вважає, що його дії кваліфіковано неправильно, оскільки за обставин, які викладені в обвинувальному акті, правильною кваліфікацією є шахрайство (ст. 190 КК України).
Не погоджуючись із твердженням обвинуваченого, суд зазначає наступне.
Виходячи з положень статті 186 КК, грабіж це відкрите викрадення чужого майна. При цьому викрадення вважається відкритим, якщо воно вчинюється у присутності власника майна або особи, у віданні чи під охороною якої перебуває майно, і винний усвідомлює, що ці особи розуміють сутність його злочинних дій. Грабіж вважається закінченим злочином з моменту заволодіння майном і таким моментом визнається поява у злочинця реальної початкової можливості розпоряджатися вилученим майном.
Поряд з наведеним, відповідно до положень статті 190 КК шахрайство це заволодіння майном або набуття права на нього шляхом обману потерпілого чи зловживання його довірою. Отже, предметом шахрайства є як чуже майно, так й право на нього. З об`єктивної сторони шахрайство полягає в протиправному заволодінні чужим майном, в набутті права на нього шляхом обману потерпілого чи зловживання його довірою. При цьому обман (повідомлення потерпілому неправдивих відомостей або приховування певних обставин) при шахрайстві застосовуються винною особою з метою викликати у потерпілого впевненість у вигідності або обов`язковості передачі йому майна чи права на нього. Особливістю шахрайства є те, що винний заволодіває чужим майном шляхом спонукання самого потерпілого до передачі йому майна чи уступки права на майно.
Тобто при шахрайстві потерпілий, будучи введеним в оману, сам добровільно передає винному майно чи право на нього. При цьому, на відміну від відкритого викрадення майна (грабежу), закінченим шахрайство вважається з моменту фактичного одержання винним майна чи права на нього.
Обман (повідомлення потерпілому неправдивих відомостей або приховування певних обставин) чи зловживання довірою (недобросовісне використання довіри потерпілого) при шахрайстві застосовуються винною особою з метою викликати у потерпілого впевненість у вигідності чи обов`язковості передачі їй майна або права на нього. При цьому обов`язковою ознакою шахрайства є добровільна передача потерпілим майна чи права на нього.
Якщо ж обман або зловживання довірою були лише способом отримання доступу до майна, а вилучення майна відбувалося відкрито, то склад шахрайства відсутній, і такі дії потрібно кваліфікувати як грабіж. (Вказана правова позиція також викладена у Постанові Верховного Суду у складі Касаційного кримінального суду від 21.07.2020 справа № 545/1937/18, провадження № 51-392км20).
Невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_5 суперечить фактичним обставинам кримінального провадження та спростовується послідовними показаннями потерпілого та свідка, які безпосередньо в суді підтвердили те, що обвинувачений дійсно 07.01.2021 на автостанції в смт. Олександрівка попрохав ОСОБА_8 надати йому мобільний телефон для того, щоб зателефонувати, тобто отримав доступ до майна потерпілого, шляхом зловживання довірою, однак у подальшому почав тікати із вказаним мобільним телефоном, при цьому потерпілий ОСОБА_8 та дружина ОСОБА_5 кричали обвинуваченому, щоб він зупинився та повернув мобільний телефон, який йому не належить, але на вказані вигуки ОСОБА_5 не реагував та зник у невідомому напрямку, що вказує на відкрите вилучення (викрадення) майна потерпілого.

Отже, обвинувачення, висунуте ОСОБА_5 відповідно до обвинувального акту, визнається судом доведеним. У зв`язку з цим суд, розглядаючи справу в межах висунутого обвинувачення, кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.
Крім того, органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникнення у житло, вчиненого повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Згідно з формулюванням обвинувачення, 12.01.2021 близько 06:30 год. ОСОБА_5 проходив по АДРЕСА_2 , належний ОСОБА_13 .

У той момент у ОСОБА_5 виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення майна з вказаного будинку.

З метою реалізації свого злочинного наміру ОСОБА_5 через незачинені двері проник до будинку АДРЕСА_2 , де діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих мотивів та ціллю особистого самозбагачення, розуміючи суспільну небезпечність своїх злочинних діянь та бажаючи їх настання, повторно, таємно викрав одну двоконфорочну плиту пічного опалення, вартість якої відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи № 465 ТВ від 28.01.2021 становить 1433,33 грн., одну металеву каструлю маки «Berger» об`ємом 1,5 л, вартість якої відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи № 412 від 21.01.2021 становить 66,18 грн., одну металеву каструлю маки «Berger» об`ємом 2 л, вартістю 74,16 грн., один чавунний казан ємкістю 10 л, вартістю 333,33 грн., емальований бідон, об`ємом 3 л, вартістю 78,67 грн., чавунний колісник на 8 ребер, вартістю 125,00 грн., 4 чавунних кільця до чавунної плити пічного опалення , вартістю 146,68 грн., належні ОСОБА_13 .

Після вчинення злочину ОСОБА_5 з місця злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_5 спричинив потерпілій матеріальної шкоди на загальну суму 2257,35 грн.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, не визнав, вказуючи на те, що він не здійснював вказане викрадення чужого майна.

На підтвердження винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, судом було досліджено наступні докази:

- показання свідка ОСОБА_14 , які вона надала у судовому засіданні та вказала, щоу січні 2021 року до неї звернулись невідома їй дівчина та ОСОБА_5 , які запропонували придбати в них конфорку, на що вона погодилась. Після цього вона передала грошові кошти за придбану конфорку, на що дівчина надала їй вказаний товар. Про те, що вказана річ була попередньо викрадена, вона нічого не знала;

- показання свідка ОСОБА_15 , наданими у судовому засіданні, згідно з якими у січні 2021 року вона перебувала на посаді начальника слідчого відділення Олександрівського ВП Знам`янського ВП ГУНП в Кіровоградській області та в ході виконання своїх службових обов`язків, провела огляди місця подій по даному кримінальному провадженню. При цьому пояснила, що на службу 102 надійшло повідомлення за фактом вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжки), поєднаного з проникненням у житло у с. Михайлівка Кропивницького району Кіровоградської області. До вказаного домоволодіння виїхали працівники карного розшуку, де назустріч йшла невідома їм дівчина, яка зізналась, що вони разом із ОСОБА_5 частину викрадених речей заховали біля смітника, а іншу частину продали;
- рапорт від 12.01.2021, згідно з яким 12.01.2021 до чергової частини Олександрівського ВП Знам`янського ВП ГУНП в Кіровоградській області від ОСОБА_13 надійшло повідомлення про те, що 12.01.2021 близько 10:26 год. остання прийшла додому за адресою: АДРЕСА_2 та виявила, що невідомі особи викрали з її будинку колісники, казан, дві каструлі зі скляними кришками. Подія трапилась у період з 10.01.2021 по час звернення. Підозрює ОСОБА_5 (т. 1 а.с. 157-158);

- заяву ОСОБА_13 від 12.01.2021, відповідно до якої, остання просить притягнути до відповідальності невідому особу, яка у період часу з 09.01.2021 по 09:00 год 12.01.2021 шляхом проникнення до її будинку за адресою: АДРЕСА_2 , здійснила крадіжку чавунної двоконфорочної плити, чавунного колісника, двох металевих прутів довжиною 2 м, чавунного казана об`ємом 10 літрів, двох металевих каструль об`ємом 1.5 л та 2 л. (т.1 а.с. 159);

- протокол огляду місця події з фототаблицею від 12.01.2021, відповідно до якого, по АДРЕСА_2 , було оглянуто території подвір`я та будинок ОСОБА_13 (т. 1 а.с. 160-162);

- протокол огляду з фототаблицею від 12.01.2021, згідно з яким, було оглянуто прилеглу території домоволодіння за адресою: (будинок та вулиця не зазначена) с. Михайлівка Кропивницького району Кіровоградської області, та виявлено, що перед парканом лежить один колісник до чавунної плити пічного опалення та чотири кільця до плити пічного опалення. Вказані речі були вилучені (т. 1 а.с. 163-164);

- протокол огляду місця події від 12.01.2021, відповідно до якого, було оглянуто сміттєзвалище, яке розташоване у с. Михайлівка Кропивницького району Кіровоградської області, та в середині канави було виявлено дві металеві каструлі об`ємом 1.5 л та 2 л, бідон емальований та казан чавунний об`ємом 10 л. (т. 1 а.с. 165);
- висновок експерта № 212-ТВ від 21.01.2021, згідно з яким вартість: однієї металевої каструлі марки «Berger» об`ємом 1,5 л становить 66,18 грн., однієї металевої каструлі марки «Berger» об`ємом 2 л становить 74,16 грн., одного чавунного казана ємкістю 10 л становить 333,33 грн., емальованого бідону об`ємом 3 л становить 78,67 грн., чавунного колісника на 8 ребер становить 125,00 грн., 4 чавунних кілець до чавунної плити пічного опалення становить 146,68 грн. (т. 1 а.с. 168-187);
- висновок експерта № 465-ТВ від 28.01.2021, відповідно до якого, вартість двоконфорочної чавунної плити пічного опалення становить 1433,33 грн. (т. 1 а.с. 190-193);
- протокол огляду предметів від 22.01.2021, відповідно до якого, було оглянуто металеві каструлі марки «Bergner» ємністю 1.5 л. та 2 л., чавунний казан ємністю 10 л, емальований бідон ємністю 3л., чавунний колісник на 8 ребер, чотири чавунних кільця до чавунної плити(т. 1 а.с. 194);

- постанову про визнання та здачу речових доказів від 14.01.2021, згідно з якою, металеві каструлі марки «Bergner» ємністю 1.5 л. та 2 л., чавунний казан ємністю 10 л, емальований бідон ємністю 3л., чавунний колісник на 8 ребер, чотири чавунних кільця до чавунної плитивизнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні (т. 1 а.с. 195).

Дослідивши під час судового розгляду усі без виключення надані сторонами докази, оцінюючи вказані докази відповідно до положень ст. 94 КПК України кожен окремо та у їх сукупності, суд уважає висунуте ОСОБА_5 обвинувачення за ч. 3 ст. 185 КК України недоведеним належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами і виходить з таких мотивів.
За змістом ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно з вимогами ст. 91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, зокрема, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення (п. 2 ч. 1).
Відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування зазначених обставин покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК України випадках, - на потерпілого.
Під час розгляду вказаного кримінального провадження суд надає кримінально-правову оцінку діям ОСОБА_5 в межах висунутого обвинувачення, що випливає із положень ч. 1 ст. 337 КПК України.
Так, відповідно до обвинувального акту, 12.01.2021 близько 06:30 год. ОСОБА_5 через незачинені двері проник до будинку АДРЕСА_2 , де повторно таємно викрав, одну двоконфорочну плиту пічного опалення, одну металеву каструлю марки «Berger» об`ємом 1,5 л, одну металеву каструлю марки «Berger» об`ємом 2 л, один чавунний казан ємкістю 10 л, емальований бідон об`ємом 3 л, чавунний колісник на 8 ребер, 4 чавунних кільця до чавунної плити пічного опалення, належні ОСОБА_13 .

Проте, суду не надано жодного доказу, який безпосередньо вказує на те, що саме ОСОБА_5 викрав речі потерпілої ОСОБА_13 .
Так, у судовому засіданні допитана свідок ОСОБА_14 , яка надала показання, відповідно до яких у січні 2021 року до неї звернулась невідома їй дівчина разом із ОСОБА_5 , яка запропонувала придбати у неї конфорку, на що вона погодилась. Після чого вона передала грошові кошти за придбаний товар, а їй дівчина надала вказану конфорку. Сам по собі факт того, що ОСОБА_5 був присутнім під час того, як дівчина, яка була разом із ним продавала вказану річ, не може слугувати доказом того, що останній таємно викрав майно потерпілої ОСОБА_13 .

Окрім цього, на підтвердження винуватості ОСОБА_5 у судовому засіданні були дослідженні протоколи огляду місця подій, згідно з якими працівниками поліції були виявлені частина викрадених у потерпілої речей на сміттєзвалищі по вул. Центральній в с. Красносілля Кропивницького району Кіровоградської області та біля паркану домоволодіння в с. Михайлівка Кропивницького району Кіровоградської області.

Проте, саме по собі виявлення та вилучення слідчим вказаних речей, зазначених у протоколах огляду місця події від 12.01.2021 з прилеглої території будівлі, а також сміттєзвалища, не може слугувати доказом того, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України.
Також, суд не бере до уваги показання свідка ОСОБА_15 , які надані в судовому засіданні, оскільки вона є працівником поліції та проводила досудове розслідування в даному кримінальному провадженні, а відтак є зацікавленою в результатах даного кримінального провадження.
Інші докази так само не дають підстави суду прийти до висновку, що саме ОСОБА_5 причетний до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
У п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року в справі «Кобець проти України» визначено, що доведення «поза розумним сумнівом» має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. За відсутності таких ознак не можна констатувати, що вину доведено поза розумним сумнівом.
Зважаючи на викладене, суд визнає висунуте ОСОБА_5 обвинувачення за ч. 3 ст. 185 КК України таким, що не знайшло свого підтвердження дослідженими під час судового розгляду доказами та не доведене стороною обвинувачення поза межами розумного сумніву, а тому відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, уважає за необхідне виправдати ОСОБА_5 за цим обвинуваченням у зв`язку із недоведеністю того, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, вчинено саме ОСОБА_5 .
Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу засудженого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Згідно з п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суди мають суворо додержуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
При вирішенні питання про призначення ОСОБА_5 покарання, суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином.

Як особа, ОСОБА_5 , характеризується негативно за місцем свого проживання, має схильність до крадіжок та вживання алкогольних напоїв, веде аморальний спосіб життя, проживає з матір`ю (т. 1 а.с. 222-223), раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності (т. 1 а.с. 211, 218-221), відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 33 має легку розумову відсталість, проте є осудним (т. 1 а.с. 207-209), зі слів обвинуваченого він одружений та має на утриманні двох малолітніх дітей.

Також, судом враховується і досудова доповідь на обвинуваченого, згідно з якою, виправлення ОСОБА_5 без позбавлення чи обмеження його волі становить дуже високу небезпеку для суспільства ( т. 1 а.с. 60-64).

Обставини, які пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Враховуючи викладене, обставини вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, має 7 судимостей, з яких 6 разів відбував покарання як у виді обмеження волі, так і позбавлення волі, однак на шлях виправлення не став та продовжив вчиняти корисливі кримінальні правопорушення, судимість на даний час не знята та не погашена, характеризується негативно за місцем свого проживання, відсутність обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання, суд приходить до переконливого висновку, що справедливим та достатнім для виправлення ОСОБА_5 , а також запобіганню вчинення ним нових кримінальних правопорушень, буде покарання у виді позбавлення волі на строк, визначений санкцією ч. 2 ст. 186 КК України.

Окрім цього, суд не вбачає підстав і для застосування стосовно обвинуваченого положень ст. 69 КК України, оскільки для застосування вказаної норми Закону України про кримінальну відповідальність законодавець визначив обов`язковою умовою наявність двох і більше обставин, які пом`якшують покарання, водночас у даному кримінальному провадженні судом жодних обставин, які пом`якшують покарання не встановлено.

Також суд не вбачає підстав для застосування стосовно ОСОБА_5 положень ст. 75 КК України.

При цьому, враховуючи те, що суд прийшов до висновку щодо необхідності призначення обвинуваченому ОСОБА_5 остаточного покарання у виді позбавлення волі, а тому на період апеляційного оскарження даного вироку суду, з метою уникнення ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливістю обвинуваченого переховуватися від суду, стосовно ОСОБА_5 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання його під вартою, строком на 60 днів.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні потерпілим не заявлявся.
У даному кримінальному провадженні проведено одну судову товарознавчу експертизу, яка стосується вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, вартість якої склала 1307.60 грн, а тому дані витрати, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України, необхідно стягнути з обвинуваченого на користь держави. Окрім цього, у даному кримінальному провадженні проведено дві судово-товарознавчі експертизи, які стосуються кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, загальна вартість яких склала 3097.55 грн, при цьому, у зв`язку із виправданням обвинуваченого ОСОБА_5 по даному епізоду, витрати за проведення вказаних експертиз необхідно віднести за рахунок держави.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 100, 124, 183, 368-371, 373-374, 376, 394-395 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та виправдати на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, у зв`язку із недоведеністю того, що ОСОБА_5 вчинив дане кримінальне правопорушення.
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Строк відбуття покарання рахувати з моменту набрання вироком законної сили.

Зарахувати ОСОБА_5 у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 12 січня 2021 року по день набрання вироком законної сили.

Застосувати стосовно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 04 грудня 2021 року.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати за проведення судової товарознавчої експертизи в розмірі 1307 (однієї тисячі трьохсот семи) гривень 60 (шістдесяти) копійок.

Речові докази:

-мобільний телефон марки «Nomi i 284» ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 та карту пам`яті марки «Team Micro SD 8 Gb», які передано до камери зберігання речових доказів сектору поліцейської діяльності № 1 (смт. Олександрівка) відділу поліції № 1 (м. Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області, повернути потерпілому ОСОБА_8

-металеву каструлю марки «Bergner», ємкістю 1,5 л., металеву каструлю марки «Bergner», ємкістю 2 л., чавунний казан ємкістю 10 л, емальований бідон ємкістю 3 л, чавунний колісник на 8 ребер, чотири чавунних кільця до чавунної плити пічного опалення, якіпередані до камери зберігання речових доказів сектору поліцейської діяльності № 1 (смт. Олександрівка) відділу поліції № 1 (м. Знам`янка) Кропивницького РУН ГУНП в Кіровоградській області, повернути потерпілій ОСОБА_13 .

Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити прокурору та обвинуваченому.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Судові рішення суду апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту їх проголошення.

Вирок може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду через Олександрівський районний суд Кіровоградської області протягом 30 днів з дня отримання копії вироку суду шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя: /підпис/ ОСОБА_1

Згідно з оригіналом.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Рішення станом на «___»_______________2021 року набрало законної сили.

Суддя Олександрівського районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_1

Копію засвідчено «___»________________2021 року.