ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2021 року місто Фастів

Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1
за участі:
секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Фастові кримінальне провадження № 0000039 від 10.01.2018 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мала Солтанівка Васильківського району Київської області, громадянина України, із неповною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, не є інвалідом, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

26.02.2019 Васильківським міськрайонним судом Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробувальним строком на 1 рік 6 місяців;

18.03.2020 Обухівським районним судом Київської області за ст. 71, ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 162 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.3 ст. 185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням ужитло за наступних обставин.
Так, 09.01.2018 близько 18 години, ОСОБА_4 перебував поряд з територією домоволодінням, що за адресою: АДРЕСА_2 та у нього виник прямий умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна з будинку розташованого на території вказаного домоволодіння.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, маючи корисливий мотив з метою протиправного обернення чужого майна на свою користь, ОСОБА_4 , діючи умисно, переліз через металевий паркан, яким огороджене подвір`я, таким чином проник на територію. Після чого, ОСОБА_4 маючи на меті проникнути всередину будинку розташованого на території домоволодіння, що за адресою: АДРЕСА_2 , підійшов до одного з металопластикових вікон та за допомогою викрутки, яку мав з собою, віджав металопластикове вікно, заліз всередину тим самим проник до приміщення будинку. Перебуваючи в приміщенні будинку та оглянувши його, ОСОБА_4 помітив трюмо з якого викрав пару золотих сережок, загальною вагою 2,77 г., вартістю 794 грн. за 1 г.. загальною вартістю 2200 грн., набір зі срібла, що складався з пари сережок та каблучки, загальною вагою 5,65 г., вартістю 44 грн. за 1 г., загальною вартістю 250 грн., що належить ОСОБА_5 та покинув приміщення будинку, розпорядившись викраденим на власний розсуд. Таким чином, ОСОБА_4 своїми злочинними діями заподіяв потерпілій ОСОБА_5 , матеріальної шкоди на загальну суму 2450 гривень.
Крім того, ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст. 162 КК України за ознаками незаконного проникнення до житла за наступних обставин.
Так, 27.01.2018 року близько 01 години, ОСОБА_4 перебував в смт. Борова Фастівського району. Київської області та у нього виник злочинний умисел спрямований на незаконне проникнення на територію домоволодіння та житла, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .
Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне проникнення на територію домоволодіння та житла, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , 27.01.2018 близько 01 год. 30 хв. ОСОБА_4 усвідомлюючи злочинний характер своїх дій, переконавшись, що на території вказаного домоволодіння нікого не має та його дії ніхто не бачить, за відсутності передбачених на те підстав, не перебуваючи із власником у родинних зв`язках, перелізши через металевий паркан незаконно проник на територію вище вказаного домоволодіння та в подальшому, за допомогою викрутки відчинив металопластикове вікно через яке проник до житлового будинку, що належить ОСОБА_6 , тим самим порушив гарантоване ст. 30 Конституції України право на недоторканність житла, яке передбачає, що не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду та перебував в ньому до 09 год 00 хв. 27.01.2018, коли й був виявлений власником ОСОБА_6 .
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті та пояснив суду, що 09.01.2018 близько 18 години, він переліз через металевий паркан, яким огороджене подвір`я, таким чином проник на територію домоволодінням, що за адресою: АДРЕСА_2 . Після чого, підійшов до одного з металопластикових вікон та за допомогою викрутки, яку мав з собою, віджав металопластикове вікно, заліз всередину тим самим проник до приміщення будинку. Перебуваючи в приміщенні будинку та оглянувши його, помітив трюмо з якого викрав пару золотих сережок, набір зі срібла, що складався з пари сережок та каблучки та покинув приміщення будинку. Викрадені речі здав до ломбарду в м. Васильків за невелику суму, яку віддав в рахунок боргу. Як далі пояснював ОСОБА_4 , 27.01.2018 близько 01 год. 30 хв., переконавшись, що на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , нікого не має та його дії ніхто не бачить, не будучи знайомим із власником, переліз через металевий паркан де за допомогою викрутки відчинив металопластикове вікно через яке проник до житлового будинку та перебував в ньому до 09 год 00 хв. 27.01.2018, коли й був виявлений власником ОСОБА_6 .. Як пояснив обвинувачений дані кримінальні правопорушення вчинив, оскільки мав борги, які необхідно було віддавати. Щиро розкаюється та засуджує свої дії , вважає, що вчинив неправильно.
З наведеного вище видно, що показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту пред`явленого обвинувачення та обставин вчинення кримінальних правопорушень, добровільності та істинності його позиції.
Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини кримінальних правопорушень і судом з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, суд, роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, за згодою обвинуваченого ОСОБА_4 та прокурора провів судовий розгляд із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та роз`яснив про позбавлення права на їх оскарження в апеляційному порядку.
Проаналізувавши викладене вище, суд зазначає наступне.
Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 162 КК України повністю знайшла своє підтвердження під час судового розгляду.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна(крадіжка), поєднане з проникненням ужитло та за ч. 1 ст. 162 КК України як незаконне проникнення до житла.
Згідно документів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 раніше судимий, не одружений, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 кримінальне покарання, суд враховує наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є щире каяття.
Відповідно до ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 185 та ч. 1 ст. 162 КК України, виходячи з вимог ст. ст. 50 та 65 КК України, враховуючи характер, суспільну небезпечність та ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до кримінального проступку (ч. 1 ст. 162 КК України), тяжкого (ч. 3 ст. 185 КК України) умисного корисливого злочину, обставини, вчинення кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, який вину визнав у повному обсязі, щиро розповідав про скоєне та розкаявся, на час вчинення кримінальних правопорушень відповідно до ст. 89 КК України був не судимий, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими, суд вважає за необхідне призначити йому покарання з ч. 1 ст. 162 КК України у виді обмеження волі, а за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі в межах санкцій цих статей та із застосуванням правил ст. 70 КК України, призначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Крім того, оскільки ОСОБА_4 вчинив указані кримінальні правопорушення до ухвалення щодо нього попередніх вироків Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26.02.2019 та Обухівського районного суду Київської області від 18.03.2020, згідно якого його було засуджено до остаточного покарання у виді позбавлення волі на підставі ст. 71 КК України строком на 5 років 6 місяців, тому суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 остаточне покарання згідно ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених покарань.
Підстав для застосування ст. ст. 69 та 69-1, ст. 75 КК України судом не встановлено.
На думку суду, таке покарання буде достатнім та необхідним для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Початок строку відбуття покарання ОСОБА_4 слід рахувати з дня набрання вироком законної сили.
З урахуванням призначеного судом покарання, до набрання вироком законної сили обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою, але не довше ніж на 60 днів.
Питання про речові докази слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Судові витрати відсутні.
Цивільний позов не заявлено.
Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 100, 349, 369-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 162 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік;

- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначеного покарання за даним вироком та вироком Обухівського районного суду Київської області від 18.03.2020, у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років.

Зарахувати ОСОБА_4 за правилами ст. 72 КК України частково відбуте покарання за вироком Обухівського районного суду Київської області від 18.03.2020, починаючи з 06 вересня 2019 року до 30 вересня 2021 року, а також строк тримання під вартою з дня постановлення даного вироку до дня набрання ним законної сили.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня набрання даним вироком законної сили.

До набрання вироком законної сили обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою, але не довше ніж на 60 днів.
Речові докази у справі після набрання вироком законної сили, а саме:
- паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_4 серії НОМЕР_1 виданий Васильківським МВ ГУ МВС України в Київській області 23.01.2017, який передано на відповідальне зберігання ОСОБА_4 залишити ОСОБА_4 .
Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Фастівський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим - з моменту отримання копії вироку суду.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_7 -Тьолушкіна