ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/331/21 Номер провадження 11-кп/814/613/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

та його захисника адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, № 0000567, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Київського районного суду м.Полтава від 17 лютого 2021 року,-

В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Полтави, громадянин України, освіта середня, не працюючий, не одружений, зареєстрований та фактично проживаючий в АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий, востаннє:
- 12.02.2020 Полтавським районним судом за ч.2 ст.185, 75 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки;
- 10.03.2020 Київським районним судом м. Полтава за ч.2 ст.185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до 4 місяців арешту,
визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України i призначено йому покарання 1 рік 6 місяців позбавлення волі.
Відповідно до ст.71 КК України до покарання призначеного за даним вироком, приєднано частину невідбутого покарання за вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 12.02.2020 та остаточно визначено ОСОБА_7 покарання 2 роки 3 місяці позбавлення волі.
Стягнуто з ОСОБА_7 судові витрати на користь держави за проведення експертизи в розмірі 653,8 грн.
Вирішено питання речових доказів.
За вироком суду, ОСОБА_9
11 листопада 2020 року близько 13 год. 30 хв. ОСОБА_7 , правомірно перебуваючи на пункті прийому вторинної сировини, що по вул. Баленка в м. Полтава, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що його дій ніхто не помічає, повторно таємно, шляхом вільного доступу, викрав із столу, який знаходився в приміщенні пункту прийому вторинної сировини, мобільний телефон марки «Xiaomi RedMi 6-А» вартістю 3000 грн., чим заподіяв потерпілій ОСОБА_10 матеріального збитку в розмірі 3000 грн.
Епізод 2.
20 листопада 2020 року близько 12 години ОСОБА_7 , правомірно перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , з корисливих мотивів, скориставшись тим, що його дій ніхто не помічає, повторно таємно, шляхом вільного доступу, з відчиненого авто викрав кондитерські вироби, а саме торти бісквітні в кількості 16 шт. загальною вартістю 3755,24 грн., чим заподіяв потерпілому ФОП « ОСОБА_11 » матеріального збитку в розмірі 3755,24 грн.
Епізод 3.
01 грудня 2020 року близько 18 год. 20 хв. ОСОБА_7 , правомірно перебуваючи в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що за адресою: АДРЕСА_3 , з корисливих мотивів, скориставшись тим, що його дій ніхто не помічає, повторно таємно, шляхом вільного доступу, викрав зі стелажу магазина мобільний телефон марки «Хіаоті Redmi Note 2» в корпусі білого кольору вартістю 633,33 грн., чим заподіяв потерпілій ОСОБА_12 матеріального збитку в розмірі 633,33 грн.
Епізод 4.
14 грудня 2020 року близько 20 години ОСОБА_7 , правомірно перебуваючи в приміщенні магазину «Наш Хуторок», що за адресою: м. Полтава, вул. Великотирнівська,39-а, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що його дій ніхто не помічає, повторно таємно, шляхом вільного доступу, викрав з полиць алкогольні напої, а саме: коньяк «Старий Кахеті»5* об`ємом 0,5 л в кількості 3 шт. загальною вартістю 487,5 грн. та коньяк «Старий Кахеті» 4* об`ємом 0,5 л в кількості 2 шт. загальною вартістю 291,66 грн., чим заподіяв ТОВ «Дельта продукт» матеріального збитку в розмірі 779,16 грн.
Не погоджуючись з рішенням суду обвинуваченим подана апеляційна скарга, в якій він ставить питання про пом`якшення вироку суду з призначенням менш суворого покарання.
Заслухавши доповідь судді, вислухавши обвинуваченого та його захисника на підтримання вимог апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного.
Згідно з ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення , ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами , дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, у якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За змістом частини 3 статті 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Як вбачається із змісту вироку, суд у порядку статті 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорювались.

Відповідно до частини 3 статті 349 КПК України, суд з`ясував у обвинуваченого ОСОБА_7 чи правильно він розуміє зміст обставин, які ніким не оспорюються, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив обмеження права оспорювання обставин в апеляційному порядку. Обвинувачений не заперечував проти скороченого дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого злочину, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджені доказами, які правильно оцінені та обґрунтовано покладені судом першої інстанції в основу вироку.

Стосовно доводів обвинуваченого, щодо пом`якшення призначеного йому покарання судом першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Судом першої інстанції при постановленні вироку враховано ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу обвинуваченого, який будучи раніше неодноразово судимим за вчинення корисливих злочинів, маючи не зняті і не погашені в законному порядку судимості, на шлях виправлення не став, та знову вчинив корисливі умисні злочини під час іспитового строку за попереднім вироком, його поведінку до вчинення кримінальних правопорушень і після їх вчинення
Обставини, які в силу ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_7 , а саме : щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставини, які в силу ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_7 - відсутні.
За такого, з огляду на характер вчинених злочинів, кількість злочинних епізодів, суд вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, підстав для його пом`якшення не вбачається.

Наведені обвинуваченим в судовому засіданні апеляційної інстанції доводи та обставини такі, як одруження обвинуваченого, не вказують на необхідність пом`якшення покарання.

Стаття 65 КК України передбачає, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

У ст. 17 Закону від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі Суд) передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

У п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що, досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Суд першої інстанції, при призначенні покарання виконав вказані вимоги закону та роз`яснення Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» достатньо врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані про особу винного, який будучи раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів на шлях виправлення не став та знову вчинив ряд злочинів під час іспитового строку, не працевлаштований і не займається будь-якою суспільно-корисною працею, ,а отже висновків щодо своєї протиправної поведінки не зробив.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою зміну чи скасування вироку суду першої інстанції, колегія суддів не вбачає.
Враховуючи вище викладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Київського районного суду м.Полтава від 17 лютого 2021 року стосовно ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена на протязі 3-х місяців з моменту проголошення , а засудженим у той же строк з моменту отримання копії судового рішення, шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

С У Д Д І:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .