Справа № 303/517/21
№1-кс/303/2915/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2021 року м.Мукачево
Слідчий суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання представника ОСОБА_3 , ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту на майно,

В С Т А Н О В И В:

До Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання представника ОСОБА_3 , ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту на майно у кримінальному провадженні №0000010 від 20.01.2021, накладеного ухвалою слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду від 21.01.2021.
Клопотання мотивоване тим, що ухвалою слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду від 21.01.2021 накладено арешт на автомобіль марки «Land Rover Range Rover Evoque» д.н.з. Литовської республіки НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 , власником якого відповідно до технічного паспорту НОМЕР_3 є ОСОБА_7 та який перебуває у користуванні на підставі довіреності у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Просить скасувати накладений арешт та передати вказаний автомобіль та ключі від нього на відповідальне зберігання з правом володіння та користування без права розпорядження законному користувачу ОСОБА_7 , а користуватися має право ОСОБА_8 .
В судовому засіданні представник ОСОБА_6 та ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_5 подане клопотання підтримав, просив таке задовольнити, посилаючись на обставини викладені в письмовому клопотанні про скасування арешту на майно.
ОСОБА_6 в судовому засіданні підтрима подане адвокатом ОСОБА_5 клопотання про скасування арешту на майно, просив передати йому автомобіль марки «Land Rover Range Rover Evoque» д.н.з. НОМЕР_1 на відповідальне зберігання.
Дізнавач СД Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_9 подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, вирішення питання щодо скасування арешту залишила на розсуд суду, посилаючись на те, що в рамках кримінального провадження проведено судову трасологічну експертизу.
Заслухавши доводи адвоката ОСОБА_5 , дослідивши матеріали клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до слідуючого висновку.
В провадженні СВ Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області перебуває кримінальне провадження №0000010 від 20.01.2021 за ознаками складу кримінального проступку, передбаченого ст. 290 КК України.
Ухвалою слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду від 21.01.2021 накладено арешт на: автомобіль марки «Land Rover Range Rover Evoque» д.н.з. Литовської республіки НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 , яким керував водій ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ключі від автомобіля «Land Rover Range Rover Evoque» д.н.з. Литовської республіки НОМЕР_1 .
За технічним паспортом НОМЕР_3 власником транспортного засобу марки «Land Rover Range Rover Evoque» д.н.з. Литовської республіки НОМЕР_1 є ОСОБА_7 .
Згідно дозволу на користування та довіреності від 13.11.2021 наданої ОСОБА_7 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , останній уповноважений користуватися автомобілем марки «Land Rover Range Rover Evoque» д.н.з. Литовської республіки НОМЕР_1 .
Вимогами ч.1 та ч.2 ст.100 КПК України передбачено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.
Згідно ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 100 КПК України речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню: повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.
Згідно з ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених ст.ст. 160-166, 170-174 цього Кодексу.
Відповідно до п. 5 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 р. № 1104, умовою зберігання речових доказів повинне бути забезпечення збереження їх істотних ознак та властивостей. Забороняється зберігання речових доказів в умовах, що можуть призвести до їх знищення чи псування.
Згідно з п. 20 вказаного Порядку зберігання речових доказів у вигляді автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, здійснюється на спеціальних майданчиках і стоянках територіальних органів Національної поліції для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів.
Відповідно до ч. 5 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 р. № 1104, умовою зберігання речових доказів повинне бути забезпечення збереження їх істотних ознак та властивостей. Забороняється зберігання речових доказів в умовах, що можуть призвести до їх знищення чи псування.
Порядок зберігання майна, на яке накладено арешт, врегульовано Інструкцією про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженої наказом ГПУ, МВС, ДПА України, СБУ, ВСУ, Державної судової адміністрації України від 27.08.2010 року № 51/401/649/471/23/125.
Вказаним порядком встановлено, що майно, на яке накладено арешт, передається в тому числі його власнику або родичу власника майна, якому роз`яснюється його відповідальність за зберігання прийнятого майна, про що у нього відбирається розписка.
Зазначені вимоги співпадають з положеннями ч. 4 ст. 21 КПК України, згідно з якою здійснення кримінального провадження не може бути перешкодою для доступу особи до інших засобів правового захисту, якщо під час його здійснення порушуються права і свободи людини, гарантовані Конституцією і міжнародними договорами України, та ст. 13 Конвенції, яка передбачає право особи на ефективний засіб правового захисту на національному рівні від порушень прав і свобод, гарантованих цією Конвенцією.
Крім того, на підставі вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, суд враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.
Так, у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Зокрема, як у справі «Бакланов проти Росії», (Case Baklanov v. Russia), п. 39, скарга № 68443/01, рішення від 9 червня 2005 року, статус - остаточне.), так і у справі «Ятрідіс проти Греції» (Case Iatridis v. Greece), п. 58, скарга № 31107/96, рішення від 25 березня 1999 року, статус остаточне, Reports of Judgments and Decisions 1999 р.), так і у справі «Фрізен проти Росії» (Case Frizen v. Russia), п. 33, скарга № 58254/00, рішення від 24 березня 2005 року, статус остаточне від 30 листопада 2005 року), ЄСПЛ зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним».
Окрім того, ЄСПЛ в своїх рішеннях неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції» (Case Hentrich v.France), заява № 13616/88 від 22 вересня 1994 року, п. 42, Series А № 296-А), та «Кушоглу проти Болгарії» (Case Kushoglu v. Bulgaria), п. п. 49 - 62, заява № 48191/99, рішення від 10 травня 2007 року, статус рішення - остаточне).
Водночас ЄСПЛ неодноразово наголошує не тому, що «будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (п.п. 69, 73, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льоннрот проти Швеції» (Case Sporrong and Lonnroth v. Sweden), Series A, № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (п. 50 рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (Case of Jams and others v. UK), заява № 3/1984/75/119, Series A, №98).
Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини від 04.11.1950 року (м. Рим 1950 рік), ратифікувавши яку 17.07.1997 році Україна визнала не лише право на мирне володіння майном, а визнала обов`язок щодо запобігання свавільному захопленню власності, конфіскації, експропріації та іншим порушенням принципу безперешкодного користування своїм майном, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Відповідно до рішення ЄСПЛ від 07.06.2007 року у справі «Смирнов проти Росії» (Case Smirnov v. Russia), п. 57, 59, заява №71362/01, статус рішення - остаточне) визначено правову позицію про те, що «при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів, належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільними інтересами та правомірною метою, а з іншого боку вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина».
З урахуванням викладеного, позиції слідчої, приходжу до висновку, що в застосуванні накладеного ухвалою слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду від 21.01.2021 арешту майна потреба відпала, оскільки у кримінальному провадженні №0000010 від 20.01.2021 проведено судову трасологічну експертизу та про наявність підстав для передачі на відповідальне зберігання автомобіля марки «Land Rover Range Rover Evoque» д.н.з. Литовської республіки НОМЕР_1 законному володільцю майна ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Разом з тим, з метою збереження речового доказу по справі необхідно заборонити власнику та законному володільцю транспортного засобу марки «Land Rover Range Rover Evoque» д.н.з. Литовської республіки НОМЕР_1 відчужувати зазначений транспортний засіб до постановлення кінцевого судового рішення по справі.
Керуючись ст. ст. 100, 174, 309 КПК України, слідчий суддя
у х в а л и в:

Клопотання представника ОСОБА_6 та ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна задовольнити частково.
Накладений ухвалою слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду від 21.01.2021 у кримінальному провадженні №0000010 від 20.01.2021 арешт на: автомобіль марки «Land Rover Range Rover Evoque» д.н.з. Литовської республіки НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 , яким керував водій ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ключі від автомобіля «Land Rover Range Rover Evoque» д.н.з. Литовської республіки НОМЕР_1 скасувати.
Передати автомобіль марки «Land Rover Range Rover Evoque» д.н.з. Литовської республіки НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 , яким керував водій ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ключі від автомобіля «Land Rover Range Rover Evoque» д.н.з. Литовської республіки НОМЕР_1 на відповідальне зберігання ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканцю АДРЕСА_1 .
Заборонити власнику ОСОБА_7 та законному володільцю ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканцю АДРЕСА_1 відчужувати транспортний засіб марки «Land Rover Range Rover Evoque» д.н.з. Литовської республіки НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 до постановлення кінцевого судового рішення по справі.
Ухвала оскарженню не підлягає і заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Слідчий суддя ОСОБА_1