Єдиний унікальний номер 317/1729/21
Провадження № 1-кп/317/219/2021
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000842 від 21.11.2020 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кам`яного Вільнянського району Запорізької області, українця, громадянина України, освіта середня, працевлаштованого слюсарем ПАТ «Янцевський гранітний кар`єр», одруженого, має на утриманні малолітню дитину, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 відповідно до наказу начальника державної установи «Вільнянська установа виконання покарань (№ 11)» № 100 о/с від 19.07.2019 був призначений на посаду молодшого інспектора 1-ї категорії відділу режиму і охорони державної установи «Вільнянська установа виконання покарань (№ 11)».

Так, 21.11.2020, приблизно о 17 год. 40 хв., водій ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем ВАЗ-21099, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по сухій проїзній частині вул. Центральної в с. Новоолександрівка Запорізького району Запорізької області, з боку автодороги Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя-Маріуполь, в напрямку с. Григорівки Запорізького району Запорізької області зі швидкістю приблизно 65 км/год., що перевищує дозволену швидкість руху в населеному пункті. У салоні його автомобіля в якості пасажира на передньому пасажирському сидінні перебував молодший інспектор 1-ї категорії відділу режиму і охорони державної установи «Вільнянська установа виконання покарань (№11)» ОСОБА_6 .

Під час руху в районі будинку № 113-а по вул. Центральній в с. Новоолександрівка Запорізького району Запорізької області водій автомобіля ВАЗ-21099, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , у зв`язку зі зниженням уваги і реакції, а так само порушенням координації дій, викликаних вживанням алкогольних напоїв, потягнувся за цигарками, які знаходилися біля важеля перемикання передач, тим самим відволікся від керування транспортним засобом. Після цього ОСОБА_4 , рухаючись зі швидкістю, що перевищує дозволену в населеному пункті, маючи об`єктивну можливість своєчасно виявити собаку, яка знаходилась на проїзній частині та перетинала її справа наліво відносно напрямку його руху, маючи при цьому технічну можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди при русі з максимальною допустимою швидкістю, був не уважним, відволікся від керування транспортним засобом, відповідних заходів, направлених на дотримання дозволеного швидкісного режиму та своєчасного зменшення швидкості руху не вжив, внаслідок чого, виявивши собаку, не переконавшись, що це буде безпечним, застосував невиправданий маневр зміни напрямку руху вправо, виїхав за межі проїжджої частини, де скоїв наїзд на придорожнє дерево.

Своїми діями водій ОСОБА_4 порушив вимоги п.п. 2.3 б, 2.9 а, 10.1, 12.3, 12.4, 12.9 б чинних на момент ДТП Правил дорожнього руху, затв. постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, відповідно до яких:

п. 2.3 «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п. 2.9 «Водієві забороняється:

а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»;

п. 10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;

п. 12.3 «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»;

п. 12.4 «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.»;

п. 12.9 «Водієві забороняється:

б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4 - 12.7».

Порушення водієм ОСОБА_4 вимог п.п. 12.4, 12.9 б Правил дорожнього руху, відповідно до висновку судової інженерно-транспортної експертизи з дослідження обставин і механізму ДТП № СЕ-19/108-21/5821-ІТ від 13.05.2021, знаходиться в причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля ВАЗ-21099, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_6 , отримав тяжке тілесне ушкодження, тілесне ушкодження середньої тяжкості та легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Так, відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 1360 від 15.12.2020 у ОСОБА_6 виявлено наступні тілесні ушкодження:

відкритий уламковий перелом середньо-нижньої третини лівого стегна із наступним проведення первинної хірургічної обробки рани лівого стегна по зовнішній поверхні (оперативне втручання 21.11.2020) та металоостеосинтезу перелому лівого стегна (оперативне втручання 01.12.2020), що кваліфікуються як тяжке тілесне ушкодження за ознакою небезпеки для життя;

закритий перелом латерального виростку правої великогомілкової кістки зі зміщенням уламків, із наступним проведенням металоостеосинтезу перелому (оперативне втручання 26.11.2020), що кваліфікуються як ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я;

закрита черепно-мозкова травма: струс головного мозку, забійна рана підборіддя, субкон`юнктивальний крововилив зліва, що кваліфікуються як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, визнав повністю, підтвердив усі фактичні обставини, які містяться в обвинувальному акті. Суду пояснив, що 21.11.2020 від здзвонився з ОСОБА_6 та останній прийшов до нього додому з горілкою. Вони відпочивали, він розказував ОСОБА_6 про «Панське озеро» в с. Григорівка. ОСОБА_6 зацікавився, а пізніше запропонував поїхати туди. Спочатку ОСОБА_4 відмовлявся, але потім погодився. Вони поїхали туди на його автомобілі ВАЗ-21099, автомобілем керував він. ОСОБА_6 сидів на передньому пасажирському сидінні. Коли вони заїхали до с. Новоолександрівка, то він нагнувся, щоб взяти цигарок. Коли підняв голову, то побачив собаку перед автомобілем. Він викрутив кермо праворуч і автомобіль врізався дерево. Коли він отямився, то почав гукати людей на допомогу, намагався відкрити двері, де сидів ОСОБА_6 . Двері йому не вдалось відкрити, оскільки вони були заблоковані. Поліцію та швидку медичну допомогу викликали мешканці с. Новоолександрівка. Коли приїхала швидка медична допомога, то ОСОБА_7 витягли та їх повезли до лікарні. ОСОБА_6 дійсно отримав тілесні ушкодження, які зазначені в обвинувальному акті. Він добровільно допомагав ОСОБА_6 грошима та ліками.

Також обвинувачений уточнив, що разом з ОСОБА_7 вони вжили 0,5 л горілки. ДТП сталась о 17 год. 40 хв. Швидкість руху автомобіля була такою, яка зазначена в обвинувальному акті. Факт знаходження у стані алкогольного сп`яніння не заперечує. На той час він працював у Вільнянській установі виконання покарань № 11. У вчиненому розкаюється. Він відшкодував ОСОБА_6 витрати на лікування. Наразі проживає із дружиною та донькою. Його робота не пов`язана із керуванням транспортним засобом, а автомобіль не є джерелом його доходу.

Оскільки обвинувачений дав показання в яких повністю визнав свою вину і не оспорює фактичні обставини, враховуючи думку прокурора, який вважав, що можливо розглянути кримінальне провадження відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, вислухавши думку обвинуваченого та його захисника, які також не заперечували проти вказаного порядку розгляду провадження, а також з`ясувавши, що обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд вважає за можливе розглянути кримінальне провадження на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, та визнати недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

Суд вважає, що вина обвинуваченого повністю доведена і його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило тяжке тілесне ушкодження.

Призначаючи вид та розмір покарання обвинуваченому, суд, у відповідності до ст. 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України належить до тяжких необережних злочинів, наслідки злочину, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога чи психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, одружений, працевлаштований, за місцем проживання та роботи характеризується виключно позитивно.

Обставинами, що пом`якшують покарання, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданої шкоди.

При цьому, щире каяття засновано на належній критичній оцінці обвинуваченим своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести відповідальність, що встановлено безпосередньо у судовому засіданні.

Обставиною, що обтяжує покарання, є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

За таких обставин, враховуючи особу ОСОБА_4 , думку прокурора, потерпілого ОСОБА_6 , висловлену у заяві від 12.08.2021, обвинуваченого та його захисника, зважаючи на наслідки злочину, для досягнення цілей покарання, встановлених статтею 50 КК України, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі в мінімальних межах санкції статті.

Суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, приймаючи при цьому до уваги обставини вчиненого злочину, особистість ОСОБА_4 , визнання ним своєї провини, низький рівень вчинення повторного кримінального правопорушення, низький рівень небезпеки для суспільства, наявність у нього сім`ї, роботи, тісних суспільних зв`язків позитивної спрямованості. Також суд враховує ставлення обвинуваченого до вчиненого та його наслідків, відшкодування шкоди, і приходить до остаточного висновку про необхідність звільнення ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України,з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Суд вважає, що призначення ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням ст.ст. 75-76 КК України буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, та попередження вчинення ним нових злочинів, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Що стосується призначення обвинуваченому ОСОБА_4 додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, суд враховує думку прокурора, який просив призначити обвинуваченому додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, а також те, що внаслідок необережних дій обвинуваченого з джерелом підвищеної безпеки настали негативні наслідки у вигляді тяжких тілесних ушкоджень. Підлягає урахуванню й те, що обвинувачений ОСОБА_4 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, при цьому враховує, що матеріали кримінального провадження не містять відомостей про те, що керування транспортним засобом для обвинуваченого є джерелом його заробітку. Також суд враховує, що застосування даного виду покарання буде сприяти запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень обвинуваченим, його виправленню. Незастосування додаткового покарання на переконання суду не забезпечить у достатній мірі досягнення мети покарання.

Процесуальні витрати на проведення експертиз у сумі 5982,24 грн. підлягають стягненню відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого на користь держави, оскільки залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.

Під час досудового розслідування слідчим суддею Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області накладено арешт на автомобіль ВАЗ-21099, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . Наразі необхідність у застосуванні даного заходу відпала, тож арешт слід скасувати.

Клопотання прокурором про обрання обвинуваченому запобіжного заходу під час судового розгляду не заявлялось, запобіжний захід відносно ОСОБА_4 суд за власною ініціативою не обирає.

Питання щодо речових доказів суд вирішуєвідповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного основного покарання у вигляді позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку 2 (два) роки не скоїть нового кримінального правопорушення.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_4 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на проведення експертиз у сумі 5982 грн. 24 коп. (п`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят дві грн. 24 коп.).

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 27.11.2020 на автомобіль ВАЗ-21099, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Речові докази:

автомобіль ВАЗ-21099, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , переданий на зберігання до спеціального майданчика для тимчасово затриманих транспортних засобів ЦЗ ГУНП в Запорізькій області передати за належністю ОСОБА_4 ;

медичну карту стаціонарного хворого Комунального некомерційного підприємства «Запорізька обласна клінічна лікарня» ЗОР № 16104 на ім`я ОСОБА_6 та медичну карту стаціонарного хворого Комунального некомерційного підприємства «Запорізька обласна клінічна лікарня» ЗОР № 16105 на ім`я ОСОБА_4 передати до Комунального некомерційного підприємства «Запорізька обласна клінічна лікарня» ЗОР.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Запорізький районний суд Запорізької області, при цьому відповідно ч. 2 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1