Справа № 348/2129/19
Провадження № 11-кп/4808/525/21
Категорія ч.1 ст.125 КК України
Головуючий у 1 інстанції Грещук
Суддя-доповідач ОСОБА_1
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2021 року м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 15 січня 2021 року про накладення грошового стягнення

в с т а н о в и в :

Згідно ухвали Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 15 січня 2021 року застосовано примусовий привід обвинуваченого ОСОБА_3 в судове засідання на 24 лютого 2021 року на 10:00 год. по кримінальному провадженню про його обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України. Накладено на обвинуваченого ОСОБА_3 грошове стягнення у розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп. за неявку в судове засідання без поважних причин.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 15 січня 2021 року в частині накладення на нього грошового стягнення.

Перевіривши апеляційну скаргу та матеріали провадження, вважаю за необхідне відмовити у відкритті апеляційного провадження з таких підстав.

В статті 392 КПК України наведено вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.

Так, відповідно до ч.1 ст. 392 КПК в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме:

1) вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу;

2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру;

3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.2 ст. 392 КПК України ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

Отже, ухвала суду про накладення грошового стягнення, яку було постановлено під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення, передбаченого ч. 1 ст. 392 КПК України, окремому оскарженню не підлягає.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що ОСОБА_3 не оскаржує ухвалу Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 17 листопада 2021 року, якою його звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України на підставі п.1 ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та закрито відповідне кримінальне провадження.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями ст. 394 КПК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б вказували на необхідність невідкладної перевірки вищевказаної ухвали суду в апеляційному порядку на підставі положень ст.ст.7-9 КПК України, не вбачається.

В той же час, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що згідно з положеннями ч. 1 ст. 147 КПК України особа, на яку було накладено грошове стягнення, та яка не була присутня під час розгляду цього питання слідчим суддею, судом, має право подати клопотання про скасування ухвали про накладення на неї грошового стягнення. Клопотання подається слідчому судді, суду, який виніс ухвалу про накладення грошового стягнення.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 147 КПК України ухвала слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про скасування ухвали про накладення грошового стягнення оскарженню не підлягає.

З матеріалів кримінального вбачається, що ОСОБА_3 вже звертався до Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області з клопотанням про скасування ухвали суду від 15 січня 2021 року про накладення грошового стягнення і ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 17 листопада 2021 року йому було відмовлено в задоволенні цього клопотання.

За таких обставин, враховуючи те, що апеляційна скарга подана на ухвалу суду, яка не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, вважаю за необхідне відмовити у відкритті апеляційного провадження.

Керуючись ст. 399 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Відмовити у відкриті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 15 січня 2021 року про накладення грошового стягнення.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї документами невідкладно надіслати ОСОБА_3 .

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Івано-Франківського

апеляційного суду ОСОБА_2