ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/817/378/21 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - арешт майна
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2021 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тернопільського апеляційного суду 08 жовтня 2021 р. матеріали справи за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської обл. від 01 вересня 2021 р.,
В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської обл. від 01 вересня 2021 р. задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_8 , яке погоджено прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_9 , про арешт майна у кримінальному провадженні, дані про яке внесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000223 від 25.08.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.

Накладено арешт на вилучене 30.08.2021 в ході проведення огляду місця події - території кафе-бару Автопорт, за адресою м. Тернопіль, вул. Будного, 40, майно, а саме: грошові кошти в загальній сумі 3000 доларів США у кількості тридцяти купюр номіналом 100 доларів США: LF 86018310 G, PB 03292606 C, LF 47566374 H, MK 78293542 C, MF 7558749 C, MA 49429935 A, PE 38696760 C, PE 38696759 C, LJ 72322763 B, MB 24636709 B, LF 50017691 G, MF 18061457 G, LL 14835219 A, LF 73788426 A, PL 88534042 E, PL 94455773 D, KK 05899096 D, FB 93453437 A, KK 25142534 A, KE 78247080 A, LI 00627759 B, PB 40096048 F, PB 40096052 F, PB 40096051 F, PB 40096056 F, PF 07860417 C, PF 61175161 D, PF 61175160 D, LK 38421100 E, MF 60085869 F, які належать ОСОБА_10 ; ноутбук марки Lenovo G570 із зарядним пристроєм до нього; мобільний телефон iPhone X чорного кольору; планшет iPad A1600 у чохлі коричневого кольору; банківську картку Приват Банк № НОМЕР_1 , які належать ОСОБА_7 ; марлевий тампон із змивами з правої руки ОСОБА_7 ; контрольний взірець марлевого тампону, які були вилучені 30.08.2021 в ході здійснення освідування особи ОСОБА_7 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування зазначеним майном.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження та скасувати оскаржувану ухвалу, якою задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_8 , що погоджено прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_9 , про арешт майна у кримінальному провадженні, дані про яке внесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000223 від 25.08.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.

Зокрема зазначає, що його довіритель не був присутнім на судовому засіданні під час розгляду клопотання слідчого про арешт майна, в матеріалах справи відсутні будь-які дані про повідомлення місцевим судом ОСОБА_7 про дату та час судового засідання, що, в свою чергу, вплинуло на повний та об`єктивний розгляд справи.

Оскаржувану ухвалу ОСОБА_7 отримано 13.09.2021, що підтверджується долученою до матеріалів апеляційної скарги фотокопією конверту поштового повідомлення.

Апелянт вважає, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою, та такою, що винесена з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права.

Звертає увагу суду на те, що слідчим не доведено, що майно, про арешт якого ставиться питання в клопотанні, має значення речового доказу в даному кримінальному провадженні і підпадає під критерії, визначені ст. 98 КПК України.

Зазначає, що а ні в клопотанні слідчого, а ні в ухвалі слідчого судді не міститься конкретних підстав мети відповідно до положень ст. 170 КПК України, та відповідного обґрунтування необхідності арешту даного майна, а також викладені у клопотанні відомості не підтверджуються долученими до клопотання матеріалами.

Так, слідчим суддею не було детально проаналізовано клопотання слідчого про арешт майна та проігноровано те, що орган досудового розслідування не долучив доказів, які б вказували на неправомірне походження чи набуття майна ОСОБА_7 , що вилучені в ході проведення огляду місця події, і те що дане майно є предметом злочину, або ж таким, що одержане внаслідок вчинення злочину, не надано належного обґрунтування щодо правової підстави для арешту майна, не зазначено та належним чином не обґрунтовано, яким чином це майно співвідноситься з обставинами кримінального провадження.

Одним із доводів апеляційної скарги є те, що власник майна, на яке слідчим суддею накладено арешт, тобто ОСОБА_7 на даному етапі досудового розслідування у кримінальному провадженні бере участь у статусі третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості про оголошення повідомлення про підозру в межах даного кримінального провадження.

Зазначає, що порядок вирішення питання про арешт майна третьої особи регулюється ст. 64-2 КПК України та є відмінним від порядку вирішення питання про арешт майна, що регулюється ст. ст. 170-173 КПК України, оскільки права третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.

Зазначає, що в даній справі в порушення положень ч. 2 ст. 64-2 КПК України із клопотанням про арешт майна в кримінальному провадженні №0000223 від 25.08.2021 звернувся саме слідчий, що є суттєвим порушенням норм КПК України та окремою підставою для скасування ухвали слідчого судді як необґрунтованої, оскільки слідчий суддя не мав права накладати арешт на майно третьої особи за відсутності відповідного клопотання прокурора.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 , який просив строк на апеляційне оскарження поновити як такий, що пропущений з поважних причин, апеляційну скаргу задовольнити в повному обсязі з наведених в ній підстав, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження ухвали місцевого суду слід поновити, а в задоволенні апеляційної скарги відмовити, виходячи з таких міркувань.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає ухвалу слідчого судді в межах поданої апеляційної скарги.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як встановлено під час апеляційного розгляду за поданою апеляційною скаргою, оскаржувана ухвала слідчого судді відповідає зазначеним вимогам, виходячи з наступного.

Як вбачається з клопотання та доданих до нього матеріалів, групої слідчих слідчого управління ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесенні до ЄРДР за №0000223 від 25.08.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , мешканка АДРЕСА_2 , з метою нерозголошення відомостей особистого характеру, які ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець АДРЕСА_3 , бажає зберегти в таємниці, в період часу з травня 2021 року до 30.08.2021 вимагала в останнього грошові кошти в сумі 5 000 доларів США, погрожуючи при цьому фізичною розправою йому та його близьким родичам, а також розголошенням відомостей особистого характеру відносно ОСОБА_10 , та знищенням його майна, а саме автомобіля марки Honda CR-V, 2007 року випуску, чим спричинила останньому значну шкоду.

30.08.2021 ОСОБА_11 , з метою не розголошення відомостей, які ОСОБА_10 бажає зберегти в таємниці, перебуваючи у відпочинковій кабінці кафе-бару Автопорт, що по вул. Будного, 40 в м. Тернополі, отримала від останнього грошові кошти в сумі 3 000 доларів США.

Згідно ухвали суду, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість клопотання слідчого та необхідність накладення арешту на вказане майно з підстав, передбачених ст. ст. 98, 170 КПК України.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів з огляду на наступне.

З ухвали слідчого судді вбачається, що наведені в клопотанні слідчого доводи про накладення арешту на майно перевірялись судом першої інстанції, при цьому вислухано пояснення слідчого та було досліджено матеріали справи, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, рішення слідчого судді про задоволення клопотання сторони обвинувачення про арешт майна є законним та обґрунтованим, а тому, як вважає колегія суддів, підлягає залишенню без змін.

При винесенні ухвали слідчим суддею у відповідності до вимог КПК України були враховані наведені в клопотанні слідчого правові підстави для арешту майна, зокрема, грошові кошти в загальній сумі 3000 доларів США у кількості тридцяти купюр номіналом по 100 доларів США, а також ноутбук марки Lenovo G570 із зарядним пристроєм до нього; мобільний телефон iPhone X чорного кольору; планшет iPad A1600 у чохлі коричневого кольору; банківська картка Приват Банк № НОМЕР_1 , які належать ОСОБА_7 ; марлевий тампон із змивами з правої руки ОСОБА_7 ; контрольний взірець марлевого тампону - постановою слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_8 від 30.08.2021 визнано речовими доказами, оскільки таке майно має ознаки доказів у кримінальному провадженні за № 0000223, тобто відповідає вимогам ст. 98 КПК України, а також доведеність мети застосування арешту майна, а саме запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження даних грошових коштів та речей, необхідність виконання завдань у даному кримінальному провадженні, а тому слідчим суддею обґрунтовано задоволено клопотання слідчого про арешт майна, з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст. 170 КПК України.

В свою чергу, у кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає, аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Крім того, ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст. ст. 170-174 КПК України, та згідно ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Тому, з огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того, чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах власників майна, колегією суддів не встановлено.

При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що накладення арешту з підстав, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд із забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Втручання у права та інтереси власника майна, на які посилається апелянт, окрім іншого, не можуть перешкоджати досягненню цілей й завдань кримінального провадження, якими, зокрема, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, оскільки Кримінальний кодекс України має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від злочинних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання злочинам (ст. 1 КК України).

На переконання колегії суддів, у даному конкретному випадку, той факт, що клопотання про арешт майна подане слідчим, не є тим істотним порушенням, що є безумовною підставою для визнання прийнятого слідчим суддею рішення незаконним, за умови, що таке клопотання погоджено з прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_12 , шляхом його підписання разом із слідчим, чим фактично й було підтверджено факт особистого волевиявлення прокурора.

Отже, сам по собі факт звернення до слідчого судді із клопотанням про арешт майна слідчим, за умови його погодження та підписання прокурором, не може бути підставою для відмови в арешті майна, виходячи із завдання кримінального провадження.

Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника та користувача майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність того чи іншого майна до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

При цьому колегія суддів враховує і те, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасований повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 98, 170, 171, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:
Поновити адвокату ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 вересня 2021 року.

Апеляційну скаргу адвокату ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 вересня 2021 року, якою задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_8 , погодженого прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_12 про арешт майна у кримінальному провадженні, дані про яке внесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000223 від 25.08.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до частини 4 статті 424 КПК України.

Головуючий

Судді