Справа № 642/4571/20
Провадження № 1-кп/642/320/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2021 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Новокаїри Бериславського району Херсонської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, тимчасово не працюючого, не одруженого, раніше судимого:
11.03.2013 Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень; 29.04.2015 Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 190 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки з застосуванням ст.75 КК України з іспитовим строком на 1 рік; 29.09.2015 Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 190 КК України на підставі ст. 71 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі; 04.11.2015 Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 185 КК України на підставі ч. 4 ст. 70 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі; 11.02.2016 Ленінським районним судом м. Полтави за ч.2 ст. 190 КК України на підставі ч. 4 ст. 70 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі; 13.12.2017 Жовтневим районним судом м. Полтави за ч.2 ст. 190, ч. 2 ст. 185 КК України до 5 місяців арешту; 27.02.2018 Ленінським районним судом м. Полтави за ч.2 ст. 185 КК України до 6 місяців арешту; 16.09.2020 Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185, ч.2 ст. 190 КК України до 2 років позбавлення волі, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого до затримання за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчинені кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених ч.2 ст.186 та ч. 2 ст. 185 КК України,-
В С Т А Н О В И В:

Так, 16 листопада 2018 року приблизно о 23 годині 30 хвилин ОСОБА_5 , знаходився біля в`їзду на парковку вокзалу станції Харків - Пасажирський, яка розташована за адресою: м. Харків, вул. Привокзальна, 1, разом зі своїм знайомим ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , де побачили раніше невідомого їм чоловіка - потерпілого ОСОБА_7 .
В цей момент у ОСОБА_6 , та ОСОБА_5 , виник спільний злочинний умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна, з корисливого мотиву.
Реалізуючи свій спільний злочинний умисел, діючи відкрито, без застосування фізичного насильства, з метою особистого збагачення, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 підійшли до потерпілого та в ході розмови ОСОБА_6 , заліз лівою рукою у праву нагрудну кишеню куртки ОСОБА_7 , та витягнув звідти мобільний телефон NOKIA чорного кольору, моделі 2710с-2 type RM 586. вартістю згідно висновку судової - товарознавчої експертизи № 26424 від 20.11.2018 року - 250 гривень, дисконтну картку ROST GOLD, кредитну картку ПАТ КБ «Приват банк» НОМЕР_1 , картку Харківськогометрополітену № , та грошові кошти у сумі 200 гривень, таким чином заволодівши ними.
В свою чергу ОСОБА_5 , заліз лівою рукою у ліву нагрудну кишеню І куртки потерпілого ОСОБА_7 та витягнув звідти мобільний телефон ХІАОМІ REDMI NOTE 5 imei - НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , вартістю і згідно висновку судової - товарознавчої експертизи № 26424 від 20.11.2018 І року - 5335 гривень 08 копійок, таким чином заволодівши ним.
Після цього ОСОБА_6 , та ОСОБА_5 , з місця вчинення кримінального І правопорушення впекли, спричинивши потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну шкоду 5785 гривень 08 копійок.
Також після цього ОСОБА_6 та ОСОБА_5 17 листопада 2018 року близько 00 годин 02 хвилин знаходились на території вокзалу станції «Харків - Пасе», яка розташована за адресою: м. Харків, вул. Привокзальна, 1, де ОСОБА_5 побачив у ОСОБА_6 , банківську картку ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , якою останній відкрито заволодів у ОСОБА_7 , та запропонував використати її для зняття грошових коштів, на що ОСОБА_6 погодився та надав картку ОСОБА_5 .
Після цього діючи без згоди потерпілого ОСОБА_7 , та приховано від нього, з прямим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_6 , та ОСОБА_5 , пішли до банкомату САНА № 2048, який розташований у відділенні ПАТ КБ «Приватбанк», за адресою: м. Харків, вул. Полтавський шлях, 47/49, де ОСОБА_5 , використовуючи вказану картку вставив її у карткоприймач та ввів пін код картки, який дізнався з смс повідомлень у мобільному телефоні NOKIA моделі 2710с-2 type RM 586, яким раніше відкрито заволодів ОСОБА_6 , після чого дізнавшись баланс на рахунку картки, зняв грошові кошти у сумі 800 гривень, таким чином заволодівши вказаними грошовими коштами.
Після цього ОСОБА_6 , та ОСОБА_5 , разом з викраденими грошовими коштами з місця вчинення злочину зникли, спричинивши потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 800 гривень, та в подальшому спільно розпорядились ними на власний розсуд.
Обвинувачений в судовому засіданні винним себе визнав в повному обсязі. У скоєному щиросердно розкаявся. Надав пояснення про те, що визнає всі обставини так, як вони встановлені в обвинувальному акті і доповнити йому нічого.

Суд, відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України, зі згоди всіх сторін кримінального провадження, впевнившись у добровільності їх позиції, не досліджував інші докази у кримінальному провадженні, обмежившись позицією обвинуваченого та вивченням даних про його особу.

Суд вважає вину обвинувачених доведеною повністю.

Дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч.2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб та за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він раніше судимий. На обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, не одружений, не працевлаштований.

Щиросердне каяття обвинуваченого, допомога слідству та суду у встановленні істини у справі - відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає обставинами, що пом`якшують покарання.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст.. 67 КК України, не встановлено.

При призначенні покарання ОСОБА_5 суд враховує ступень тяжкості вчинених кримінальних правопорушень-злочинів, що відносяться згідно ст.12 КК України до категорії тяжких злочинів, наслідки для потерпілого, також повною мірою вивчена особа обвинуваченого, який раніше судимий, дітей на утриманні не має.

Враховуючи те, що інкриміновані кримінальні правопорушення-злочини вчинені обвинуваченим ОСОБА_5 до ухвалення вироку Бердянським міськрайонним судом Запорізької областівід 16.09.2020, суд призначає покарання за правилами ч.4 ст. 70 КК України.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визнаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали).
Відповідно до вимог ст.50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а при його призначенні суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, та обставини що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання.
Згідно ст.17 Закону України від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права»
У справі «Бакланов проти Росії» (рішення суду від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалось пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Враховуючи зазначене, та приймаючи до уваги всі вище зазначені обставини, ставлення обвинуваченого ОСОБА_5 до скоєних злочинів, повне визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів, думку обвинуваченого, суд прийшов до висновку про можливість досягти визначеної законом мети заходу примусу та вважає необхідним призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у межах санкцій інкримінованих статей КК України у вигляді реального позбавлення волі.
Розподілити процесуальні витрати відповідно до ст. 124 КПК України.
Питання про речові докази суд вирішує згідно ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 373-374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання:
- за ч. 2 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;
- за ч. 2 ст. 186 КК України - у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених покарань визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.
В силу ч.4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення більш суворим покаранням, призначеним даним вироком, менш суворого покарання, призначеного вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької областівід 16.09.2020, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк - 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.
Початок відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з 24 червня 2020 року.
Міра запобіжного заходу за даним кримінальним провадженням не обиралась.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати в сумі 1144 грн. 00 коп.
Речові докази червону сім картку із написом МТС с/н - 107625018, абонентський номер НОМЕР_4 ; картку для проїзду у Харківському метрополітені серійний номер НОМЕР_5 ; картку золотистого кольору ROST Shopping club GOLD № НОМЕР_6 ; водійське посвідчення серії НОМЕР_7 видане центром 6341 на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; банківську картку ПАТ КБ Приватбанк № НОМЕР_1 ; мобільний телефон ХІАОМІ REDMI NOTE 5 64 ГБ у корпусі чорного кольору з номером імеі - НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , із силіконовим чохлом; мобільний телефон NOKIA чорного кольору модель 2710с-2 type RM 586 та імеі - НОМЕР_8 , із сім карткою з абонентським номером НОМЕР_9 вважати повернутими потерпілому, DVD диск - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1