17.09.2021
Справа № 642/1293/21
Провадження № 1-кп/642/450/21
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

15 вересня 2021 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
сторін кримінального провадження:
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0002216, відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з повною вищою освітою, неодруженого, маючого на утриманні малолітню дитину 2017 року народження, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.156 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно до обвинувального акту, ОСОБА_6 , діючи умисно і наполегливо, амарально та цинічно, посягаючи на статеву недоторканність і нормальний фізичний, психічний та соціальний розвиток особи, яка не досягла шістнадцятирічного віку, скоїв умисне кримінальне правопорушення проти статевої недоторканності ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за наступних обставин.
Так, ОСОБА_6 14 серпня 2015 року, приблизно о 01 годині 00 хвилин, перебуваючи біля гаражного приміщення, яке знаходилось у його володінні, за адресою: АДРЕСА_2 , помітив раніше незнайому ОСОБА_9 , яка не досягла шістнадцятирічного віку, і у нього виник злочинний умисел, направлений на вчинення розпусних дій щодо неї.
ОСОБА_6 , з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на вчинення розпусних дій щодо ОСОБА_9 , здатних викликати її фізичне і моральне розбещення, і спрямованих на задоволення своєї статевої пристрасті, користуючись її довірливістю та беззахисністю, привів ОСОБА_9 у вищевказане гаражне приміщення, та, скориставшись відсутністю осіб, які могли б перешкодити виконанню задуманого, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення розпусних дій щодо ОСОБА_9 , тобто посягаючи на її статеву недоторканність, і здатних викликати її фізичне і моральне розбещення, достовірно знаючи, що вона є особою, яка не досягла шістнадцятирічного віку, зачинив двері гаражного приміщення з середини, та, ігноруючи моральні підвалини та принципи суспільної моралі у сфері статевих відносин, суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх дій і бажаючи діяти саме таким чином, на протязі не менше 6 (шести) хвилин демонстрував ОСОБА_9 свої статеві органи (геніталії), тобто вчиняв інтелектуальне розбещення, намагаючись викликати її статеве збудження, при цьому вчинив акт онанізму.
Лише після виконання усіх зазначених злочинних дій ОСОБА_6 дозволив ОСОБА_8 залишити гаражне приміщення.
Вказані дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.156 КК України, як вчинення розпусних дій щодо особи, яка не досягла шістнадцятирічного віку.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні подали клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, та просили звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.156 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження щодо нього закрити. Обвинувачений підтвердив, що наслідки закриття кримінального провадження йому зрозумілі.

Неповнолітня потерпіла ОСОБА_8 та її законний представник ОСОБА_10 у судове засідання не з`явилися, звернулися до суду з письмовими заявами про розгляд справи у їх відсутності, проти закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_6 та звільнення його від кримінальної відповідальності не заперечували.

Заслухавши думку прокурора, який погодився з обґрунтованістю заявленого клопотання та не заперечував щодо його задоволення, суд приходить до висновку про наявність підстав для закриття даного кримінального провадження, виходячи з наступного.

У відповідності з вимогами ч. 4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Звільнення від кримінальної відповідальності - це врегульована законом відмова держави від засудження особи, яка вчинила злочин, і від застосування щодо неї примусу у формі покарання.
У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; 3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.
Відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України, нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років..
Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.156 КК України відноситься до категорії нетяжкого злочину .

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: п`ять років- у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

При цьому, Законом України від 18.02.2021 року № 1256-IX статтю 49 КК України було доповнено частиною 6, згідно з якою у разі вчинення кримінального правопорушення, передбаченого статтями 151-2-156-1, 301-1-303 цього Кодексу, стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи обчислення строків, визначених частинами першою і другою цієї статті, розпочинається з дня, коли така потерпіла особа досягла повноліття або, у разі її смерті, мала б досягти повноліття.

Набрання чинності цим законом відбулось 17 березня 2021 року, тобто майже через 6 (шість) років від дати скоєння кримінального правопорушення у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за № 0002216 від 14.08.2015 року, а також майже через 3 (три) роки від дати складання повідомлення про підозру ОСОБА_6 та через 15 (п`ятнадцять) днів від дати складання обвинувального акту у зазначеному кримінальному провадженні.

В той же час відповідно до ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Отже, стаття 58 Конституції України 1996 року закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності.

Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акту.

Принцип незворотності дії в часі поширюється також на Конституцію, яка є Основним Законом держави (Преамбула Конституції України).

Виняток з цього принципу допускається лише у випадках, коли закони та інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи (частина перша статті 58 Конституції України) (Рішення Конституційного Суду України про офіційне тлумачення статей 58, 78, 79, 81 Конституції України та статей 243-21, 243-22,243-25 Цивільного процесуального кодексу України (у справі щодо несумісності депутатського мандата) від 13 травня 1997 року № 1-зп/1997).
За змістом ст. 49 КК України звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є обов`язковим і застосовується за таких умов: 1) вчинення особою кримінального правопорушення; 2) з дня вчинення кримінального правопорушення до набрання вироком законної сили минули визначені ч.1 ст.49 КК України строки давності; 3) особа не ухилялася від досудового слідства або суду; 4) особа до закінчення зазначених у ч.1 ст.49 цього Кодексу строків не вчинила нового злочину, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.
Судом встановлено, що ОСОБА_6 органом досудового розслідування обвинувачується у вчиненні 14 серпня 2015 року кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.156 КК України, яке відповідно до вимог ст.12 КК України відноситься до нетяжкого злочину. На даний час минув встановлений п.3 ч.1 ст.49 КК України п`ятирічний строк давності притягнення особи до кримінальної відповідальності. Протягом вказаного строку обвинувачений не вчинив нового злочину та не ухилявся від досудового слідства і суду, а також він є раніше не судимим, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває та позитивно характеризуються за місцем свого мешкання.
Тому наявні підстави для звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності відповідно до вимог ст.49 КК України.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Згідно вимог ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

З огляду на викладене дане кримінальне провадження слід закрити та звільнити обвинувачену від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку давності.

Питання щодо речових доказів вирішити згідно статті 100 КПК України.

Відповідно до ст.124 КПК України у зв`язку з закриттям кримінального провадження процесуальні витрати на залучення експертів у зв`язку з проведенням по справі судово-дактилоскопічної експертизи Харківським НДЕКЦ № 271 від 24.08.2015 в розмірі 368 грн. 28 коп. слід віднести на рахунок держави.

Керуючись ст. 49 КК України, ст. ст. 284- 286, 288, 371-372, 376 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 звільнити від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 156 КК України на підставі ч.1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження № 0002216 від 14.08.2015 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.156 КК України - закрити, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Процесуальні витрати на залучення експертів у зв`язку з проведенням по справі судово-дактилоскопічної експертизи Харківським НДЕКЦ № 271 від 24.08.2015 в розмірі 368 грн. 28 коп - віднести за рахунок Держави.

Речові докази: аркуш паперу, скляну пляшку горілки ємністю 0,5 л торгівельної марки «Green Day», полімерний пакет з лейблом «АТБ», одяг ОСОБА_8 (спортивні штани, труси, жилет), труси ОСОБА_6 , які знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області знищити.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Харкова протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1