Справа № 592/9754/21
Провадження № 1-кс/592/5568/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2021 року м. Суми

Ковпаківський районний суд місті Суми в особі судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , засудженого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Ковпаківського районного суду в місті Суми заяву засудженого ОСОБА_3 про відвід судді Ковпаківського районного суду міста Суми ОСОБА_5 у кримінальному провадженні за заявою ОСОБА_3 про визнання покарання у виді довічного позбавлення волі таким, що принижує його достоїнство, -

встановив:

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.08.2021, суддю Ковпаківського районного суду міста Суми ОСОБА_5 визначено головуючим суддею по розгляду кримінального провадження за заявою засудженого ОСОБА_3 про визнання покарання у виді довічного позбавлення волі таким, що принижує його достоїнство.

ОСОБА_3 заявив відвід судді Ковпаківського районного суду міста Суми ОСОБА_5 з тих підстав, що 24.04.2020 колегією суддів за участі судді ОСОБА_5 було ухвалено щодо нього вирок, згідно якого йому було призначено до відбування покарання у виді довічного позбавлення волі, а тому вважає, що суддя ОСОБА_5 не може брати участь у розгляді даного кримінального провадження за його заявою про визнання покарання у виді довічного позбавлення волі таким, що принижує його достоїнство.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні, за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів незалежним, безстороннім і справедливим судом.

У пункту 20 Висновку № 3 (2002) Консультативної ради Європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо принципів та правил, які регулюють професійну поведінку суддів, зокрема питання етики, несумісної поведінки та безсторонності, вказано, що безсторонність визначається Європейським судом відповідно до суб`єктивного підходу, який бере до уваги особисте переконання або інтереси конкретного судді в певній ситуації, а також, відповідно до об`єктивного підходу, що передбачає надання суддею гарантій, достатніх для усунення будь-якого правомірного сумніву у цьому відношенні.

Крім того, Велика палата Верховного Суду у своїй постанові від 14.11.2018, посилаючись на рішення ЄСПЛ у справі «Рудніченко проти України» зазначає: «ЄСПЛ врахував те, шо суддя сама вказала на вищезазначені обставини як на причину своєї заяви про самовідвід, у задоволенні якої, тим не менше, було відмовлено з формальної причини, яка полягала в тому, що відвід цієї судді не був необхідним (п. 117). Таким чином, ЄСПЛ погоджується з тим, що ця ситуація могла спричинити появу у заявника об`єктивно обумовленого внутрішнього сумніву щодо безсторонності цієї судді («Морел проти Франції (Morel V. France), заява № 34130/96, п. 44, ECHR 2000-VI).

ЄСПЛ вважає, що сам факт того, що справа заявника розглядалася суддею, яка сама мала сумніви щодо своєї безсторонності у цій справі, підриває видимість справедливого судового розгляду (п. 118)», тим самим ЄСПЛ визнав порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішенні по справі «Мироненко і Мартенко проти України» (заява № 4785/02) від 10 грудня 2009 року (пункти 66-71), у рішенні по справі «Білуха проти України» від 09 листопада 2006 року (пункти 49-55) Європейський суд з прав людини зазначає, що наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) в п. 66 рішення у справі «Бочан проти України» від 03.05.2007 (заява № 7577/02) зазначив, що «безсторонність, в сенсі п. 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі».

На додачу, в п. 105 рішення ЄСПЛ у справі «Олександр Волков проти України» від 09.01.2013 (заява № 21722/11) суд дійшов висновку про те, що: «між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності».

Згідно п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 № 2006/23, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

24.04.2020 колегією суддів Ковпаківського районного суду міста Суми за участі судді ОСОБА_5 було ухвалено щодо заявника ОСОБА_3 вирок, згідно якого йому було призначено до відбування покарання у виді довічного позбавлення волі (справа № 1-5/2006, провадження № 1-кп/592/4/20).
На підставі вищенаведеного, з метою гарантування виключення будь-яких, хоч і помилкових сумнівів з боку учасників судового провадження стосовно безсторонності та неупередженості судді Ковпаківського районного суду міста Суми ОСОБА_5 , суд дійшов висновку про те, що наявні обставини для задоволення заяви про відвід з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 75, 80-82 КПК України, суд, -

постановив:

Заяву засудженого ОСОБА_3 про відвід судді Ковпаківського районного суду міста Суми ОСОБА_5 у кримінальному провадженні за заявою ОСОБА_3 про визнання покарання у виді довічного позбавлення волі таким, що принижує його достоїнство задовольнити.

Кримінальне провадження № 578/9754/21, провадження № 1-в/592/410/21 передати для повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Ковпаківського районного суду міста Суми в порядку, встановленому ч. 3 ст. 35 КПК України.
Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1