ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/609/22 Справа № 177/1047/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Головуючий суддя - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2022 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурорів ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

засудженого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_9 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2021 року, якою залишено без задоволення заяву засудженого ОСОБА_8 про перегляд вироку Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 15 березня 2019 року за нововиявленими обставинами,-
В С Т А Н О В И Л А:
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2021 року залишено без задоволення заяву засудженого ОСОБА_8 про перегляд вироку Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 15 березня 2019 року за нововиявленими обставинами.
В обґрунтування прийнятого рішення судом першої інстанції зазначено, що факт завідомо неправдивих показань свідків та/або потерпілого, а також завідомо неправдивий висновок експерта це вчинення вказаними учасниками кримінального провадження кримінально-караного діяння, відповідальність за яке передбачена ст. 384 КК України, встановлене обвинувальним вироком суду, який набрав чинності. Потерпіла ОСОБА_10 , свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , а також судово-медичний експерт ОСОБА_13 до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ст. 384 КК України, не притягнуті, а тому, вказані засудженим обставини не є нововиявленими в розумінні ст. 459 КПК України, оскільки вони не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, та були досліджені у сукупності з іншими доказами, які покладені в основу обвинувального вироку.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, та постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву про перегляд справи за новоявленими обставинами та визнати його невинним. Просить визнати штучно створеними, підробленими та недопустимими доказами «Висновок спеціаліста» № 1507 від 06 вересня 2017 року, Висновок експерта № 2102 від 12 грудня 2017 року 18 грудня 2017 року, Висновок експерта № 287 від 05 березня 2018 року 09 березня 2018року, Висновок експерта № 317 від 21 березня 2018 року 02 квітня 2018 року, а також просить скасувати вирок суду від 15 березня 2019 року.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що дії суду першої інстанції є упередженими на користь потерпілої ОСОБА_10 , а саме, суд зовсім не вивчив матеріали справи та зібрані документи, не надав їм належної оцінки на тлі викладених фактів і норм законодавства, вказаних у заяві про перегляд.
Зазначає те, що «Висновок спеціаліста» № 1507 від 06 вересня 2017 року, на якому ґрунтується вирок суду не було досліджено судом, ні при первинному розгляді справи, ні при розгляді заяви про перегляд.
Вважає, що судом були проігноровані такі факти, а саме, на момент звернення ОСОБА_10 06 вересня 2017 року до судово-медичного експерта ОСОБА_13 , перша не мала статусу потерпілої, а кримінального провадження не існувало, наявність різниці між документами, що надані судово-медичним експертом ОСОБА_13 06 вересня 2017 року та 17 грудня 2021 року, що законом не передбачені підстави для проведення судово-медичного обстеження на підставі направлення чергового відділку поліції, а також те, що судово-медичний експерт ОСОБА_13 подає до суду два різних документи за однією формою.
Вказує на те, що наявність синця зафіксована лише у висновку спеціаліста № 1507 від 06 вересня 2017 року, в той час, як два інших спеціалісти, котрих відвідала потерпіла, не зафіксували належність синця в медичних документах наданих медичними закладами.
Також зазначає, що при складанні «Висновку експерта № 2102» судово-медичний експерт свідомо ігнорує проведенні огляди невролога та нейрохірурга від 06 вересня 2017 року та посилається лише на свій незаконний огляд судово-медичного експерта.
Вказує, що матеріали справи не містять медичних документів (медичних карт хворого) на ім`я потерпілої.
Зазначає про те, що при проведенні слідчого експерименту, потерпіла була одягнута в верхній одяг, що відрізнялося від обставин які необхідно було відтворити та тягне за собою не відповідність висновків.

Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні засуджений та його захисник підтримали апеляційну скаргу і з підстав, зазначених у ній просили її задовольнити.
Прокурори в судовому засіданні заперечували проти задоволення апеляційної скарги, ухвалу суду просили залишити без змін.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи апеляційний суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Так, згідно ст. 460 КПК України учасники судового провадження мають право подати заяву про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили.
Відповідно до ч. 2 ст. 459 КПК України нововиявленими обставинами визнаються:
1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;
3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;
4) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
Відповідно до статті 462 КПК України, у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами повинні зазначатися обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду, а також обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин, та зміст вимог особи, яка подає заяву до суду.
Під нововиявленими обставинами слід розуміти встановлені розслідуванням або вироком суду, що набрав законної сили, і викладені у заяві учасників судового провадження юридичні факти, які знаходяться в зв`язку з елементами предмета доказування у кримінальній справі і спростовують їх через невідомість та істотність висновків, що містяться у вироку, як такі, що не відповідають об`єктивній дійсності.
Обов`язковою умовою розгляду справи за нововиявленими обставинами є те, що обставини, які наводяться як підстава для поновлення справи, повинні бути абсолютно новими, раніше невідомими слідчим органам, суду, самому засудженому, що в матеріалах справи не висвітлені і потребують окремого розслідування.
Нововиявлені обставини характеризуються такими ознаками, як їх невідомість суду з причин, від нього незалежних; їх істотне значення для провадження; їх наявність в об`єктивній дійсності до ухвалення вироку; неможливість урахування під час провадження у справі та ухвалення вироку в зв`язку з їх невідомістю судові; їх відкриття тільки після вступу вироку у закону силу. Тобто необхідно наявність двох умов для визнання обставини нововиявленою, це обставини, які об`єктивно існували на момент вирішення кримінального провадження та не були відомі і не могли бути відомі на той час суду та хоча б одній особі, яка брала участь у справі.
Апеляційним судом встановлено, що вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 15 березня 2019 року ОСОБА_8 засуджено за ч. 1 ст. 125 КК України.
Як вбачається з матеріалів провадження, нововиявленими обставинами ОСОБА_8 вважає те, що при розгляді даної кримінальної справи суд врахував завідомо неправдиві свідчення потерпілої ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та незаконний висновок спеціаліста № 1507 від 06 вересня 2017 року, у зв`язку з чим просив суд визнати вищезазначені докази не допустимими, не належними та завідомо неправдивими.
Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_8 просив ухвалу суду першої інстанції скасувати, та постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву про перегляд справи за новоявленими обставинами та визнати його невинним.
Аналізуючи наведені в апеляційній скарзі обставини, колегія суддів, погоджуючись із висновками суду першої інстанції, вважає, що наведені ОСОБА_8 обставини не є нововиявленими, тому що згідно п. 1 ч. 2 ст. 459 КПК України не відносить «незаконність висновку спеціаліста», покази свідків, які були допитані при ухваленні рішення у справі, як про це пише у свої заяві ОСОБА_8 , оскільки ця норма містить такий перелік нововиявлених обставин як штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що обов`язковою умовою перегляду вироку за нововиявленими обставинами є те, що обставини, які наводяться як підстави для скасування вироку, повинні бути абсолютно новими, суттєвими, раніше невідомими слідчим органам і суду, тобто такими, що не фігурували і не досліджувались в матеріалах справи та потребують окремого розслідування.
Фактично доводи заяви ОСОБА_8 у відповідній частині зводяться до висловлення незгоди з висновками суду щодо оцінки вказаних відомостей та вимоги про їх переоцінку з урахуванням наведених заявником міркувань, які були сформульовані ним пізніше постановлення оспорюваної ухвали.,
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ухвалюючи судове рішення 15 березня 2019 року стосовно засудженого, суд першої інстанції, вислухавши показання потерпілої, проаналізувавши їх в сукупності з іншими доказами, зокрема показаннями свідків та висновком експертизи, поклав їх в основу обвинувального вироку і яким, у сукупності з іншими наявними у матеріалах провадження доказами, судом було надано оцінку у відповідності з вимогами ст. 94 КПК України. В подальшому, при перегляді вироку суду першої інстанції в апеляційній інстанції, 15 липня 2019 року, колегією суддів Апеляційного суду також була надана оцінка цим доказам, тому можна дійти висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій надавалась оцінка усім доказам у справі та була встановлена відсутність між ними будь-яких протиріч.
Також суд звертає увагу на те, що факт завідомо неправдивих показань свідків та/або потерпілого, а також завідомо неправдивий висновок експерта це вчинення вказаними учасниками кримінального провадження кримінально-караного діяння. Потерпіла ж ОСОБА_10 , свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , а також судово-медичний експерт ОСОБА_13 до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ст. 384 КК України, не притягнуті, а тому, вказані засудженим обставини не є нововиявленими в розумінні ст. 459 КПК України, оскільки вони не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, та були досліджені у сукупності з іншими доказами, які покладені в основу обвинувального вироку.
Так, Верховний Суд дійшов висновку про те, що положення ч. 1 ст. 459 КПК слід розуміти як такі, що передбачають можливість перегляду за нововиявленими обставинами судових рішень, що набрали законної сили та якими завершено розгляд кримінального провадження по суті в суді відповідної інстанції. Перегляд за нововиявленими обставинами ухвал слідчого судді, а також рішень суду апеляційної інстанції щодо таких ухвал, кримінальним процесуальним законодавством не передбачений. Положення ч. 2 ст. 464 КПК про те, що «суддя … вирішує питання про відкриття кримінального провадження за нововиявленими або виключними обставинами», слід розуміти як такі, що надають судді повноваження перевірити наявність підстав для відкриття провадження за нововиявленими обставинами та ухвалити рішення про відкриття такого провадження або відмову у його відкритті.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення в справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, в якому зазначено, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду.
З огляду на викладене, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_8 , доводи якої полягають у висловленні незгоди з оспорюваною ухвалою суду та повторенні аргументів, викладених у заяві про перегляд ухвали суду за нововиявленими обставинами, з якими не можна погодитись з вищенаведених міркувань.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б безумовною підставою для скасування судового рішення, не встановлено.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.
Керуючись ст. ст. 459, 460, 466, 467 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2021 року, якою залишено без задоволення заяву засудженого ОСОБА_8 про перегляд вироку Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 15 березня 2019 року за нововиявленими обставинами залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4