Білоцерківський міськрайонний суд Київської області
Справа № 357/8540/20
У Х В А Л А

23 листопада 2021 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі колегії:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 з тримання під вартою на запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою або заставу, клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_7 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000052 від 14.06.2019 року, за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Поташ Тальнівського району Черкаської області, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 263 КК України;
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт. Володарка, Володарського району, Київської області, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 263 КК України;
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Вишневе Київської області, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину 2019 року народження, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 263 КК України;
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, з повною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України;
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_5 , проживаючого по АДРЕСА_6 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 263 КК України;
сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7 ,
захисники ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_6 ,
обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

У С Т А Н О В И В:

В провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 263 КК України; ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України; ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 263 КК України.
До початку розгляду кримінального провадження, захисником ОСОБА_6 подане письмове клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою або заставу.
В клопотанні захисник ОСОБА_6 зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 201 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати клопотання про зміну запобіжного заходу.
Клопотання мотивує тим, що при розгляді справи судом не в повній мірі вивчені обставини справи та додані докази, що призвело до порушень кримінально процесуального закону та порушень конституційних прав обвинуваченого ОСОБА_5 . Стверджує, що обвинувачений ОСОБА_5 не вчиняв злочинів, в яких він обвинувачується, є воїном АТО, має постійне місце проживання, постійну роботу тренера з боксу, має намір виховувати свою дитину та вести нормальний спосіб життя. Захисник зазначає, що у ОСОБА_5 є проблеми із здоров`ям, пов`язані із контузією на фронті. ОСОБА_6 . Стверджує, що застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 є незаконним та відносно останнього можливо застосувати інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою у виді особистого зобов`язання, домашнього арешту або застави.

Через канцелярію суду надійшло клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 . Клопотання вмотивоване тим, що ОСОБА_5 спільно та по взаємній згоді з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , та ОСОБА_11 , зорганізувались у організовану групу, визначивши необхідну для досягнення загальної злочинної мети кількість учасників групи, а також злочинну спеціалізацію вказаної групи, об`єднану єдиним планом з розподілом функцій учасників, при цьому, керуючись бажанням спільного здійснення злочинів на території міста Біла Церква та Білоцерківського району Київської області, корисливою метою яких було протиправне особисте збагачення, шляхом вчинення вимагання в осіб, що здійснювали незареєстровану підприємницьку діяльність та наркозалежних осіб, що проживають на території міста Біла Церква та Білоцерківського району Київської області, а також вчинення збуту вогнепальної зброї та бойових припасів до неї.

Так, ОСОБА_5 усвідомлюючи неспроможність одноособово реалізувати свій злочинний намір, спланував досягнути поставленої мети за рахунок створення і керування організованою групою, яку він почав формувати у травні 2019 року, обравши направленістю її діяльності систематичне вчинення вимагань з окремих громадян, поєднаних з погрозою вбивства чи заподіяння тілесних ушкоджень, а також зберіганні, придбанні та збуті вогнепальної зброї, бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Визначившись з напрямом протиправної діяльності та поклавши на себе функції організатора і керівника організованої групи ОСОБА_5 особисто підібрав її учасників. Забезпечуючи при цьому стійкість організованої групи, керованість і тривалість намічених ним злочинних дій, він використовував для відбору кандидатів їх особисті якості - схильність до вчинення злочинів, умови та спосіб їх життя, фізичний стан, зв`язки, здатність до підпорядкування, тощо.

Крім того, як організатор організованої групи, ОСОБА_5 поклав на себе функції координації дій співучасників злочину, встановлення характеру взаємовідносин в групі, пошук об`єктів злочинних посягань, забезпечення групи вогнепальною зброєю та боєприпасами, спеціальними засобами, автотранспортом, який перебував у його користуванні та користуванні інших учасників групи, безпосередньо приймав участь у вчиненні кримінальних правопорушень, а саме: вчиняв вимагання з погрозою вбивства чи заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, спричинення тілесних ушкоджень особам, які зазнали вимагання, керував діями учасників групи під час вчинення кримінальних правопорушень, а також розподіляв кошти та майно, здобуте злочинним шляхом між учасниками організованої групи.

Стійкість організованої групи забезпечувалась за рахунок її стабільного складу, централізованого підпорядкування учасників, єдиних для всіх правил поведінки, планування злочинної діяльності та чіткого розподілу дій.

Також, з метою застосування фізичного та психічного насильства відносно потерпілих, подолання їх можливого опору, а також для вчинення опору під час можливого затримання учасників групи правоохоронними органами, учасниками організованої групи використовувалась фізична сила, вогнепальна зброя, боєприпаси та вибухові пристрої, наявність вказаної зброї, вибухових пристроїв та боєприпасів була відома всім учасникам групи та охоплювалась загальним злочинним планом, який був відомий та схвалений усіма учасниками групи.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачуються, в тому числі, і у вчиненні організованою групою особливо тяжких кримінальних правопорушень, ризики, які були враховані судом при обранні та продовженні обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу, відповідно до вимог ст. 177 КПК України не зменшилися.

Посилаючись на вказане, прокурор вважає, що інші запобіжні заходи не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_5 .

А тому, просить продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 .

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання про продовження запобіжного заходу ОСОБА_5 , заперечував проти клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 , на більш мякий. Вважав, що клопотання захисника необрунтоване, застосувати такий вид запобіжного заходу, як застава обвинуваченому ОСОБА_5 не можливо, оскільки злочини, в яких обвинувачується ОСОБА_5 вчинені із застосуванням насильства та з погрозою його застосування. Що стосується подання клопотання про продовження запобіжного заходу, то прокурор зазначив, що воно подане відповідно до вимог КПК України, а не у звязку з розглядом апеляційної скарги. Крім того, прокукурор ОСОБА_7 повідомив, що не бере участі в розгляді скарги судом апеляційної інстанції та йому взагалі невідомо про те, що ухвалу було оскаржено.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_6 своє клопотання підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити з підстав викладених у ньому та просив змінити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід на більш мякий, не повязаний з триманням під вартою, проявити милосердя до його підзахисного. Вважав, що відносно обвинуваченого можна застосувати заставу в розмірі 120 тисяч. Стверджував, що клопотання прокурора про продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не підлягає задоволенню, оскільки відсутні ризики.

Захисник ОСОБА_12 підтримав клопотання ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання, домашній арешт або заставу. Щодо задоволення клопотання прокурора заперечував.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання свого захисника ОСОБА_6 і просив застосувати до нього запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, зазначив, що умови запобіжного заходу порушувати не буде, обов`язки буде виконувати в повному обсязі, також не заперечував щодо застосування до нього застави. В задоволенні клопотання прокурора просив відмовити, так як ризики, які зазначені в клопотанні відсутні. Вважає, що прокурор подав клопотання про продовження строків запобіжного заходу, до закінчення таких строків через те, що 30.11.2021 року в апеляційному суді буде розглядатися апеляційна скарга на попередню ухвалу суду "і приїдуть люди його брати на поруки.
Обвинувачений ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 підтримали клопотання сторони захисту та заперечували проти клопотання прокурора.
Захисники ОСОБА_14 , ОСОБА_15 підтримали думки своїх підзахисних.
Захисник ОСОБА_13 підтримав клопотання сторони захисту, щодо клопотання прокурора покладався на розсуд суду.
Щодо визначення розмірі заставит обвинувачений ОСОБА_10 не заперечував, обвинувачений ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , захисники ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 - покладалися на розсуд суду.
Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши надані матеріали, суд дійшов наступного висновку.
Вирішення питання зміни запобіжного заходу на більш м`який, який необхідно застосовувати до обвинуваченого ОСОБА_5 , слід робити з урахуванням низки відповідних обставин, які можуть підтверджувати існування ризиків, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може слугувати підставою для зміни запобіжного заходу.
Метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до обвинуваченого має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність, що передбачає недопущення ув`язнення особи до засудження її компетентним судом, (пп. «а» п. 1ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).
Ухвалою суду, постановленою відповідно до вимог ст. 331 КПК України, при продовженні запобіжного заходу були зазначені ризики, які стали підставами для обрання та продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 у виді тримання під вартою.
Доводи сторони захисту про те, що обвинувачений ОСОБА_5 брав участь в антитерористичній операції, є учасником бойових дій, тривалість перебування обвинуваченого під вартою, не може бути безумовною підставою для зміни запобіжного заходу, оскільки вказана обставина, відповідно до вимог ст. 178 КПК України, не враховується при обранні запобіжного заходу та вирішенні питання доцільності тримання під вартою особи, щодо якої існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України.
Крім того, клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу, фактично зводиться до незгоди з раніше постановленими рішеннями суду про продовження запобіжного заходу, що не відноситься до компетенції суду першої інстанції, та в даному конкретному випадку, не є підставами для зміни запобіжного заходу.
При вирішенні питання щодо можливості зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою на більш м`який, суд враховує вимоги ст.29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.
Разом з цим, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» № 12369/86 від 26 червня 1991 року вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, що виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Така ж позиція відображена в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/97 від 26 липня 2001 року.
За клопотання строни захисту, в межах розгляду клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу з тримання під вартою на більш мякий, в судовому засіданні було допитано свідка ОСОБА_16 , який являється батьком ОСОБА_5 .
Вказаний свідок повідомив, про те, що він знайомий з одним із потерпілих, ОСОБА_17 а також його родиною. Також, вказаний свідок зазначив, що недумає, що його син міг когось бити та вимагати гроші. Вказав, що до ОСОБА_5 раніше було застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешу, останній його не порушував та виконував обовязки, покладені на нього рішенням суду.
За клопотанням строни захисту, в межах розгляду клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу з тримання під вартою на більш мякий, в судовому засіданні було переглянуто диск, наданий захисником ОСОБА_6 , на якому зафіксовано, як батько обвинуваченого ОСОБА_5 - ОСОБА_16 характеризує потерпілого ОСОБА_17 . Також зафіксовано, як невідомі особи, повернуті спиною до екрану, негативно характеризують потерпілого ОСОБА_17 . Також на вказаному відеозаписі зафіксовано захисника ОСОБА_6 , який вказує, що працівники поліції чинили тиск на потерпілих, сфальшували справу. Вказаним відеозаписом зафіксовано, що захисник ОСОБА_6 образливо назває учасників процесу, зокрема потерпілих. Крім того, зафіксовано, що захисник ОСОБА_6 зазначає, що справа сфальшована, "а судді лохи, якщо вірите в таку брехню", "вибачте мене пані, панове судді, но лиш по іншому Вас не назвеш". Вказаним відеозаписом зафіксовані виступи захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5 в інших справах та судових засіданнях.
Клопотання захисника, подане, в порядку ст. 201 КПК України, та досліджені в судовму засіданні матеріали і показання свідка не містять будь-яких даних про зменшення чи відсутність раніше встановлених ризиків, що могло б слугувати підставою для зміни та застосування обвинуваченому більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, та в судовому засіданні таких не встановлено, а тому доводи про зміну запобіжного заходу ОСОБА_5 з тримання під вартою на інший, більш мякий запобіжний захід, не повязаний з триманням під вартою, не підлягають задоволенню.
Доводи захисника ОСОБА_6 колегія суддів вважає непереконливими і необґрунтованими, оскільки стороною захисту не доведено належними та допустимими доказами зміни всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, зменшення або зникнення ризиків, які обумовлювали обрання та продовження запобіжного заходу.
Що стосується доводів сторони захисту про можливість визначення застави, то відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, крім іншого, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Оскільки, злочини, в яких обвинувачується ОСОБА_5 поєднані із застосуванням насильства, колегія суддів вважає, що відносно ОСОБА_5 не може бути застосована застава.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 жовтня 2021 року було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 до 04 грудня 2021 року включно. Тобто, строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 закінчується 04 грудня 2021 року і розглянути вказане кримінальне провадження до закінчення вказаного строку не вбачається можливим з обєктивних причин.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України.
Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою обґрунтоване, оскільки з огляду на тяжкість злочинів, у яких він обвинувачується, даних про його особу, обставини передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України, та ризиків, які були підставою для обрання і продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого не змінилися та продовжують існувати. В тому числі продовжує існувати і ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки, з метою ухилення від подальшого покарання чи спотворення об`єктивних відомостей кримінального правопорушення, ОСОБА_5 може впливати на свідків та потерпілих чи інших обвинувачених в даному кримінальному провадженні, так як йому відомі їхні анкетні дані та місце проживання.
Враховуючи зазначене, застосування більш м`якого запобіжного заходу, в даному випадку, не забезпечить дієвості кримінального провадження та виконання процесуальних обов`язків обвинуваченим ОСОБА_5 .
Наявність місця проживання, та участь в АТО, на які посилається сторона захисту, як на підстави для зміни запобіжного заходу, також не зменшує ризику передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
В даному конкретному випадку, продовження строку тримання під вартою виправдано наявністю справжніх інтересів суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи, що узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини.
Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.
Таким чином, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам протиправної поведінки обвинуваченого ОСОБА_5 .
Враховуючи вищенаведене, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям Європейського суду з прав людини, суд вважає, що обраний відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою, відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості діянь, мотивів, та обставинам вчинення злочинів, що інкримінуються обвинуваченому, забезпеченню прав потерпілих, а також покаранню, що може бути призначене обвинуваченому в разі визнання його винуватим.
Суд також враховує те, що будь-які дані, які б свідчили про неможливість тримання ОСОБА_5 під вартою, сторонами кримінального провадження не надавалися.
Керуючись статтями 131-132, 176-178, 180, 183, 193, 194, 196, 199, 201, 318, 331 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 з тримання під вартою на запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою або заставу відмовити.
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 - задовольнити.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України - продовжити на 60 днів, тобто до 21 січня 2022 року включно.
Розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ОСОБА_11 , відкласти на 9 год. 30 хв. 11 січня 2022 року.
Ухвала про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3