УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2021 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого СУ ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_4 від 30 квітня 2020 року про закриття кримінального провадження №0001316 від 22.12.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.384 КК України,

ВСТАНОВИЛА :

В провадження Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого СУ ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_4 від 30 квітня 2020 року про закриття кримінального провадження №0001316 від 22.12.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.384 КК України, в якій заявник просить скасувати вказану постанову.

Свою скаргу заявник мотивує тим, що 30 квітня 2020 року старшим слідчим СУ ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_4 , на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, прийнято рішення про закриття кримінального провадження №0001316 від 22.12.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.384 КК України.

Однак, таке рішення слідчого заявник вважає необґрунтованим, незаконним та таким, що підлягає скасуванню з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону при його винесенні, що виразилися, зокрема, у неповному з`ясуванні обставин, фактів і доказів.

Так, заявник у скарзі зазначає, що слідчий, приймаючи постанову про закриття кримінального провадження, вимоги КПК України не виконав, не вчинив жодних слідчих (розшукових) дій, спрямованих на всебічне, повне й неупереджене дослідження всіх обставин кримінального провадження, внаслідок чого, не маючи правових підстав, виніс незаконну та необґрунтовану постанову.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_3 скаргу підтримав з підстав у ній наведених та просив задовольнити. Крім того, подав клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, в якому, зокрема, зазначив про те, що слідчим не повно та не об`єктивно проведено досудове розслідування кримінального провадження №0001316.

Старший слідчий СУ ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_4 заперечував щодо задоволення скарги. Крім того, пояснив, що він, починаючи з 2016 року розслідував кримінальне провадження за фактом вчинення ОСОБА_3 дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої настала смерть пішохода, при цьому водій ОСОБА_3 не вжив заходів по наданню першої медичної допомоги потерпілій та свідомо залишив її без допомоги. Органом досудового розслідування та в подальшому судом було встановлено, що ОСОБА_3 збив на автомобілі жінку та з місця події зник. Зазначив, що доказів про вчинення ОСОБА_3 злочину було вдосталь, зокрема, допитано свідка ОСОБА_5 , з останньою проведено пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, слідчий експеримент, допитано в суді першої та апеляційної інстанції, показання цього свідка узгоджувались із показаннями інших свідків та іншими доказами, достовірність її показань була перевірена слідчим шляхом. Слідчий звертав увагу, що Київський апеляційний суд своєю ухвалою залишив без змін вирок суду першої інстанції, яким ОСОБА_3 було засуджено за ч.2 ст. 286, ч.1 ст.135 КК України, та при цьому приділив особливу увагу аналізу показань свідка ОСОБА_5 . Стверджував, що в межах кримінального провадження №0001316, було встановлено, що в діях ОСОБА_5 відсутній склад злочину, оскільки її показання, які є предметом заяви ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення за ч.2 ст.384 КК України, були перевірені в ході досудового розслідування, підтверджуються показаннями інших свідків, слідчим експериментом, та іншими матеріалами кримінального провадження, в їх сукупності.

На підтвердження своїх доводів слідчий надав матеріали кримінального провадження №0001316 в 1-му томі.

Слідчий суддя, вислухавши доводи заявника, слідчого, вивчивши матеріали скарги та долучені до неї документи, а також дослідивши матеріали кримінального провадження №0001316 в 1-му томі, приходить до наступного висновку.

Як вбачається з наявних у розпорядженні слідчого судді матеріалів, СУ ГУ Національної поліції у м. Києві здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001316 від 22.12.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.384 КК України.

30 квітня 2020 року старшим слідчим СУ ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_4 , на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, прийнято рішення про закриття кримінального провадження №0001316 від 22.12.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.384 КК України.

Так, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що старший слідчий СУ ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_4 , викладаючи мотиви прийнятого рішення про закриття кримінального провадження проаналізував зміст заяви ОСОБА_3 , матеріали кримінального провадження №0001316, а також рішення Деснянського районного суду м. Києва від 11.04.2018 та Київського апеляційного суду від 20.02.2020, оцінив кожен доказ, а також співставив їх з іншими здобутими в ході досудового розслідування доказами, повно та всебічно дослідив обставини, про які зазначав у своїй заяві ОСОБА_3 , та навів мотиви прийнятого рішення та їх детальне обґрунтування з посиланням на положення КК та КПК України.

При цьому, проаналізувавши зміст постанови від 30 квітня 2020 року про закриття кримінального провадження №0001316, слідчий суддя приходить до висновку про те, що вона відповідає вимогам КПК України виходячи з наступного.

Так, у відповідності до вимог ст. 110 КПК України постанова про закриття кримінального провадження повинна містити зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу. Тобто таке процесуальне рішення повинно відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Аналіз наявних у слідчого судді матеріалів скарги та матеріалів кримінального провадження свідчать про те, що зазначені вимоги кримінального процесуального закону повністю були дотримані слідчим при прийнятті рішення про закриття кримінального провадження.

З матеріалів скарги та матеріалів кримінального провадження №0001316 від 22.12.2017 вбачається, що слідчий при винесенні оскаржуваної постанови встановив усі необхідні фактичні обставини, здійснив належну перевірку та оцінку таких обставин.

При цьому, як слідує зі змісту оскаржуваної постанови, у ній детально викладені мотиви прийняття такої постанови, їх обґрунтування, міститься посилання на проведення усього необхідного та достатнього для встановлення фактичних обставин у кримінальному провадженні.

За результатами аналізу усіх здобутих в результаті здійснення кримінального провадження доказів слідчим прийнято обґрунтоване рішення про закриття кримінального провадження у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.384 КК України, з яким погоджується і слідчий суддя.

Отже, наведене приводить слідчого суддю до висновку про те, що слідчий провів увесь необхідний обсяг дій у кримінальному провадженні, з`ясував в повному обсязі усі фактичні обставини, та дійшов правильно висновку про закриття кримінального провадження №0001316 від 22.12.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.384 КК України.

Окремо слід звернути увагу на висновки Київського апеляційного суду, викладені в ухвалі від 20.02.2020 про те, що колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що показання свідка ОСОБА_5 слід визнати достовірними, оскільки вони носять послідовний та логічний характер, узгоджуються з іншими доказами по справі, та з урахуванням відсутності будь-яких об`єктивних підстав обмовляти обвинуваченого ОСОБА_3 , не викликають сумнівів у своїй достовірності.

Доводи скаржника щодо незаконності постанови про закриття кримінального провадження №0001316 від 22.12.2017 є безпідставними та жодним чином не мотивованими, при цьому скаржник не мотивує необхідність проведення зазначених ним слідчих та процесуальних дій, як і наслідки їх невчинення. Окремо слід звернути увагу, що, докази в межах одного кримінального провадження не можуть бути предметом оцінки чи дослідження у іншому кримінальному провадженні.

При цьому, слідчий суддя зауважує, що заява ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення, на підставі якої було розпочате досудове розслідування кримінального провадження №0001316 від 22.12.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.384 КК України, фактично зводиться до незгоди з оцінкою доказів, яка надана органом досудового розслідування, судами першої та апеляційної інстанції у кримінальному провадженні за №0001215, а отже заявником оспорюються висновки суду, викладені у відповідному вироку та ухвалі. Разом з тим, оскарження вказаних рішень у такий спосіб суперечить загальним засадам принципу правової визначеності.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно з положеннями ч.2 ст.9 КПК України під час кримінального провадження слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ст.25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Крім того, саме на них законом покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень, відповідно до ст.9 КПК України.

За правилами до ч.4 ст.94 КПК України слідчий за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів (ст. 2, ст. 284 КПК України), при цьому слідчим суддею з урахуванням вищевикладеного встановлено, що слідчий, приймаючи рішення, зробив правильні висновки щодо обставин, що обумовлюють закриття провадження у справі, всебічно, повно та об`єктивно дослідив усі обставини справи, та надав їм оцінку.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя розглянувши скаргу, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, прийшов до висновку, що скарга ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого СУ ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_4 від 30 квітня 2020 року про закриття кримінального провадження №0001316 від 22.12.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.384 КК України, задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 22, 25, 26, 91, 92, 110 284, 303, 306, 307, 369-372 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИЛА :

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого СУ ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_4 від 30 квітня 2020 року про закриття кримінального провадження №0001316 від 22.12.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.384 КК України, відмовити.
Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали оголосити 15 листопада 2021 року о 08 год. 50 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1