Справа № 521/85/22
Номер провадження:1-м/521/5/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 січня 2022 року м.Одеса
Слідчий суддя Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1
за участю секретаря - ОСОБА_2
розглянувши клопотання в.о. керівника Малиновської окружної прокуратури м. Одеси, ОСОБА_3 , про перевірку наявності підстав для подальшого тримання особи під вартою, відносно:
ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Алма-Ати, Республіки Казахстан, громадянина Республіки Казахстан, без реєстраційного обліку на території України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за участю сторін:
прокурора - ОСОБА_6 ,
перекладача - ОСОБА_7 ,
захисника - ОСОБА_8 ,
особи, відносно
якої подане клопотання - ОСОБА_9 ,
ВСТАНОВИВ:
З клопотання вбачається, що 11 серпня 2021 року о 14 годині 05 хвилин співробітниками Подільського прикордонного загону Державної прикордонної служби України в пункті пропуску для автомобільного сполучення «Кучурган авто» зупинено при спробі перетинання державного кордону України під час в`їзду на територію України громадянина Казахстану та Грузії ОСОБА_9 , який згідно з обліками Генерального секретаріату Інтерполу розшукується на міжнародному рівні компетентними органами для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого §§ 253, 255, 249, 250 абз. 1 № 2, 250 абз. 2 № 1, 25 абз. 2 (тяжке вимагання, поєднане з насильством та вчинене бандою) КК Федеративної Республіки Німеччина.
Про затримання особи співробітником Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області 11.08.2021 складений відповідний протокол про затримання в порядку ст. ст. 208, 582 КПК України.
За ініціативою компетентних органів Федеративної Республіки Німеччина 28.04.2020 до міжнародної бази Інтерпол внесені відповідні відомості щодо розшуку ОСОБА_10 .
Підставою для затримання ОСОБА_9 та застосування у подальшому відносно нього тимчасового арешту є документи, що містять дані про вчинення особою злочину на території іноземної держави та обрання щодо неї запобіжного заходу компетентним органом іноземної держави у вигляді тримання під вартою.
Судом першої інстанції м. Ітцего від 07.03.2005 видано ордер на арешт ОСОБА_10 .
Судом першої інстанції м. Ітцего від 13.11.2019 видано Європейський ордер на арешт ОСОБА_10 .
Ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 13.08.2021 відносно ОСОБА_9 застосований тимчасовий арешт строком на 40 діб, з 11.08.2021.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 10.09.2021 відмовлено у задоволенні скарги захисника ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 на вищевказане рішення слідчого судді, ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.
До Офісу Генерального прокурора надійшов запит Федерального відомства юстиції Федеративної Республіки Німеччина про видачу ОСОБА_9 для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених §§ 253, 255, 249, 250 абз. 1 № 2, 250 абз. 2 № 1, 25 абз. 2 (тяжке вимагання, поєднане з насильством та вчинене бандою) КК Федеративної Республіки Німеччина.
З матеріалів, що містяться у запиті про видачу вбачається, що ОСОБА_9 разом з членами своєї банди. Проти яких ведеться окреме провадження, вимагали погрожуючи пістолетом 21.07.2002 в м. Кіллінггузен у потерпілого ОСОБА_11 спочатку 60.000 євро, а потім 25.000 євро, не маючи на це право. Побоюючись погрози обвинуваченого, а саме, що станеться щось жахливе, якщо він не заплатить, потерпілий потім заплатив через співучасника обвинуваченому 25.000 євро, які обвинувачений записав в свій актив.
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_9 вчинив злочин, передбачений §§ 253, 255, 249, 250 абз. 1 № 2, 250 абз. 2 № 1, 25 абз. 2, а саме: тяжке вимагання, поєднане з насильством та вчинене бандою.
Злочин, вчинення якого інкримінується ОСОБА_9 на території ФРН відповідає злочину, передбаченому ч. 4 ст. 189 КК України та є екстрадиційним, оскільки передбачає покарання у вигляді позбавлення волі більше ніж на 1 рік.
Особа документована паспортом громадянина Казахстану № НОМЕР_1 від 09.01.2017 зі строком дії до 08.01.2027.
Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 17.09.2021 стосовно ОСОБА_9 застосовано екстрадиційний арешт.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 20.10.2021 відмовлено у задоволенні скарги захисника ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 на вищевказане рішення слідчого судді, ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.
Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду міста Одеси від 11.11.2021 визнано достатніми наявність підстав для подальшого тримання ОСОБА_9 під вартою.
Обласною прокуратурою 24.12.2021 закінчено проведення екс традиційної перевірки обставин, що можуть перешкоджати видачі особи.
Відповідно до наявних матеріалів перевірки, ОСОБА_9 з питань оформлення належності або набуття громадянства України не звертався, до кримінальної відповідальності на території України не притягується, стан його здоров`я задовільний.
Таким чином, прокурор вважає, що підстав для звільнення ОСОБА_9 з-під варти, а також для застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, для забезпечення видачі особи на запит іноземній державі, відповідно до ст. 585 КПК України не встановлено, обставини, які гарантують запобігання втечі ОСОБА_9 та забезпечать у подальшому його видачу відсутні.
У судовому засіданні прокурор підтримала клопотання, за зазначеними у клопотанні підставами.
ОСОБА_9 та його захисник заперечували проти задоволення клопотання.
Вивчивши матеріали справи, вислухавши думку сторін, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Вивчивши надані матеріали, заслухавши доводи сторін, слідчий суддя не знаходить в матеріалах справи та в поясненнях учасників процесу підстав для звільнення ОСОБА_9 з-під варти.
Так відповідно, до ч. 10 ст. 584 КПК України передбачає, що екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців.
В свою чергу, рішення щодо видачі особи (екстрадиції) приймається на підставі проведення екстрадиційної перевірки обставин, що можуть перешкоджати видачі особи, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 587 КПК України, проводиться центральним органом України або за його дорученням чи зверненням відповідною регіональною прокуратурою.
Окрім того, тимчасовий арешт або запобіжний захід припиняться, серед іншого, згідно п. 2 ч. 1 ст. 586 КПК України, в разі, якщо під час екстрадиційної перевірки встановлено обставини, за наявності яких видача особи (екстрадиція) не здійснюється.
24.12.2021 Одеською обласною прокуратурою закінчено проведення екстрадиційної перевірки обставин, що можуть перешкоджати видачі особи.
Оцінюючи твердження сторони захисту про те, що строки давності притягнення ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності спливли, що є підставою для відмови в екстрадиції, суддів вважає за необхідне звернути увагу на наступне.
Так, дійсно, відповідно до п.3 ч.1 ст.589 КПК України, у видачі особи іноземній державі відмовляється у разі, якщо закінчилися передбачені законом України строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності або виконання вироку за злочин, за який запитано видачу.
В свою чергу, п. 5 ч. 1 ст. 49 КК України передбачає, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину (злочин, передбачений ч. 4 ст. 189 КК України, якому відповідає інкримінований ОСОБА_9 на території ФРН злочин, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7-ми до 12-ти років з конфіскацією майна, тобто у відповідності до ч. 5 ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких).
Разом із тим, суд зауважує, що закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності є однією із підстав для відмови у видачі особи, тобто має вирішальне значення під час вирішення питання про видачу особи (екстрадицію), яке приймається, на підставі вимог ч. 1 ст. 590 КПК України, центральним органом України після вивчення матеріалів екстрадиційної перевірки.
Натомість, на стадії розгляду питання про застосування стосовно особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) не досліджуються обставини, які можуть стати перешкодою для її видачі компетентним органам іноземної держави та сам екстрадиційний арешт, відповідно до вищезгаданих приписів ч. 10 ст. 584 КПК України, застосовується до вирішення питання про екстрадицію особи та її фактичної передачі (не може тривати більше 12-ти місяців).
Частина 4 ст. 584 КПК України передбачає, що при вирішенні питання про застосування екстрадиційного арешту слідчий суддя керується положеннями цього Кодексу та міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 9 КПК України, у разі якщо норми цього Кодексу суперечать міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, застосовуються положення відповідного міжнародного договору України.
Згідно п.п. 1 та 2 ст. 10 Європейської Конвенції про видачу правопорушників від 13.12.1957, ратифікованої Україною 29.06.1997, зі змінами, внесеними Четвертим додатковим протоколом, видача не дозволяється, якщо закінчилися строки давності переслідування чи покарання особи, видача якої запитується, відповідно до законодавства запитуючої Сторони. У видачі не може бути відмовлено на підставі того, що закінчилися строки давності переслідування чи покарання особи, видача якої запитується, відповідно до законодавства запитуваної Сторони.
За таких обставин, суд вважає, що кримінальне законодавство запитуючої Сторони (ФРН) та запитуваної Сторони (України) може відрізнятись та строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності в ФРН можуть бути іншими, тому підстави для відмови у видачі встановлюються під час проведення екстрадиційної перевірки, яка на теперішній час закінчена стосовно ОСОБА_9 , та враховуються під час вирішення питання щодо можливості видачі особи (екстрадиції) центральним органом України.
Також судом взяті до уваги відомості про задовільний стан здоров`я ОСОБА_9 , проте слідчий суддя звертає увагу на те, що належних доказів неможливості утримання останнього під вартою з огляду на стан його здоров`я стороною захисту надано не було.
Разом з тим, слідчий суддя звертає увагу, що у зв`язку з тим, що в рамках реформування системи охорони здоров`я ДКВС України наказом Міністра юстиції України від 02.11.2017 року №3394/5 утворено ДУ «Центр охорони здоров`я ДКВС України», таким чином ОСОБА_9 не позбавлений можливості отримувати необхідну медичну допомогу в умовах, пов`язаних із застосуванням до нього запобіжного заходу.
Також, слідчим суддею встановлено, а стороною захисту не спростовано, що затриманий ОСОБА_9 є громадянином іншої держави, місця реєстрації в Україні не має. Таким чином, існує реальна загроза перешкоджанню виконанню запиту компетентного органу іноземної держави у вигляді переховування, з метою уникнення кримінальної відповідальності.
Разом з тим, суд приймає до уваги посилання захисника про наявність у ОСОБА_9 місця проживання, однак дані фактори, з урахуванням наданих прокурором документальної інформації, не мають належної стимулюючої дії та не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки затриманого.
Застосування до особи, яка підлягає видачі, запобіжного заходу, який не пов`язаний з триманням під вартою, можливе виключно у разі наявності обставин, які гарантують запобігання втечі такої особи та забезпечення у подальшому її видачі.
При вирішені питання про можливість застосування запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, слідчий суддя враховує, що в наданих матеріалах міститься інформація стосовно обставин притягнення ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності.
Так, відповідно до запиту Федерального відомства юстиції Федеративної Республіки Німеччина про видачу ОСОБА_9 для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених §§ 253, 255, 249, 250 абз. 1 № 2, 250 абз. 2 № 1, 25 абз. 2 (тяжке вимагання, поєднане з насильством та вчинене бандою) КК Федеративної Республіки Німеччина, ОСОБА_9 переховувався від органів досудового розслідування, у зв`язку із чим, судом першої інстанції м. Ітцего від 07.03.2005 видано ордер на арешт ОСОБА_9 та судом першої інстанції м. Ітцего від 13.11.2019 видано Європейський ордер на арешт ОСОБА_10 .
Злочин, вчинення якого інкримінується ОСОБА_9 на території ФРН відповідає злочину, передбаченому ч. 4 ст. 189 КК України та є екстрадиційним, оскільки передбачає покарання у вигляді позбавлення волі більше ніж на 1 рік.
Таким чином, вищевказаний злочин відноситься до категорії особливо тяжкого злочину.
При перевірці наявності підстав для подальшого тримання особи під вартою, суддя не досліджує питання про винуватість та не перевіряє законність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави у справі стосовно ОСОБА_10 .
Таким чином, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення за вчинення якого ОСОБА_9 , притягується до кримінальної відповідальності, а також ті обставини, що він переховується від компетентних органів Федеративної Республіки Німеччина, слідчий суддя приходить до висновку, що існує реальний ризик того, що ОСОБА_9 , перебуваючи на свободі, намагатиметься уникнути видачі, та як наслідок переховуватиметься від компетентних органів України, тобто ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Будь-яких обставини, які б відповідно до вимог ст.585 КПК України, гарантували запобігання втечі та давали б підстави для застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, судом не встановлені.
Керуючись ст.ст. 376, 584 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :
Клопотання керівника в.о. Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 , про перевірку наявності підстав для подальшого тримання особи під вартою, відносно ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.
Визнати наявність підстав для подальшого тримання ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою та продовжити застосування до нього екстрадиційного арешту, до прийняття рішення про видачу та фактичної передачі компетентним органам Федеративної Республіки Німеччина.
Утримувати ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 в ДУ«Одеський слідчий ізолятор».
Строк дії ухвали слідчого судді становить 60 (шістдесят) днів і обчислюється з моменту її ухвалення, тобто з 05 січня 2022 року. Ухвала слідчого судді припиняє свою дію 05 березня 2022 року, включно.
Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою з дня вручення її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1