Справа № 308/1407/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2021 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, клопотання слідчого слідчого відділення відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції України в Закарпатській області ОСОБА_6 про обрання відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 292, ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 185 КК України,

- запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий слідчого відділення відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції України в Закарпатській області ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з клопотанням у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000183 від 31.08.2017 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 292, ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 185 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 .

Подане клопотання мотивує тим, що 23 травня 2017 року близько 01.15 годин, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи з прямим умислом - усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою протиправного заволодіння чужим майном - дизельним пальним, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцем АДРЕСА_3 , та невстановленою слідством особою, вчинив замах на пошкодження нафтопродуктопроводу ДП «ПрикарпатЗахідтранс» на 368 кілометрі, траса 16, ділянка НОМЕР_1 , що знаходиться поблизу населеного пункту Невицьке, Ужгородського району, Закарпатської області, а саме: за допомогою заздалегідь заготовленого обладнання та інструментів розкопав ґрунт в місці пролягання нафтопродуктопроводу та намагався просвердлити спеціальний отвір для викачування пального, в результаті чого було порушено нормальну роботу нафтопродуктопроводу ДП «ПрикарпатЗахідтранс», однак з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, оскільки незаконні дії ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та невстановленої слідством особи були виявлені та припинені громадянами ОСОБА_8 та ОСОБА_9 - працівниками групи оперативного реагування ТОВ «ХАЗАРТ» яке згідно договору №74/01-205 від 02.09.2015 здійснює охорону нафтопродуктопроводу ДП «ПрикарпатЗахідтранс».

Своїми умисними діями ОСОБА_4 скоїв злочин, передбачений ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 292 КК України, замах на злочин, тобто незакінчений замах на пошкодження нафтопродуктопроводу, що призвело до порушення нормальної роботи зазначеного трубопроводу, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

Крім того, встановлено, що 23 травня 2017 року близько 01.15 годин, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи з прямим умислом - усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою протиправного заволодіння чужим майном, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцем АДРЕСА_3 , та невстановленою слідством особою, вчинив готування до злочину спрямованого на таємне викрадення чужого майна, а саме дизельного пального із нафтопродуктопроводу ДП «ПрикарпатЗахідтранс» на 368 кілометрі, траса 16, ділянка 43, що знаходиться поблизу населеного пункту Невицьке, Ужгородського району, Закарпатської області, а саме: за допомогою заздалегідь заготовленого обладнання та інструментів розкопав ґрунт в місці пролягання нафтопродуктопроводу та намагався просвердлити спеціальний отвір для викачування пального, усунувши таким чином всі перешкоди та створив умови для вчинення злочину, однак з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, оскільки незаконні дії ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та невстановленої слідством особи були виявлені та припинені громадянами ОСОБА_8 та ОСОБА_9 - працівниками групи оперативного реагування ТОВ «ХАЗАРТ» яке згідно договору №74/01-205 від 02.09.2015 здійснює охорону нафтопродуктопроводу ДП «ПрикарпатЗахідтранс».

Своїми умисними діями ОСОБА_4 скоїв злочин, передбачений ч. 1 ст.14 ч. 2 ст. 185 КК України, готування до злочину, тобто готування до таємного викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену за попередньою змовою групою осіб.

Тим самим встановлена достатність доказів для підозри громадянина ОСОБА_4 , у скоєнні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 292 КК України, замах на злочин, тобто незакінчений замах на пошкодження нафтопродуктопроводу, що призвело до порушення нормальної роботи зазначеного трубопроводу, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, та ч. 1 ст.14 ч. 2 ст. 185 КК України, готування до злочину, тобто готування до таємного викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене за попередньою змовою групою осіб.

02 червня 2017 року, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України, щодо ОСОБА_4 складене письмове повідомлення про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 292 та ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 185 КК України, яке відповідно до ст. 135 КПК України, направлене за місцем його реєстрації.

Вказує, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, зокрема тяжкого злочину та місце його знаходження невідоме, є підстави вважати, що останній переховується від органу досудового розслідування та/або суду. Окрім того підозрюваний ОСОБА_4 знаходячись на волі може знищити, сховати або спотворити речі, що мають значення речових доказів у даному кримінальному провадженні, а також незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні шляхом їх залякування чи будь-яким іншим чином.

Враховуючи викладене, беручи до уваги те, що обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення ґрунтується на зібраних у ході досудового розслідування доказах, а саме: протоколом огляду місця події від 23 травня 2017 року; протоколом огляду місця події від 23 травня 2017 року; протоколом огляду місця події від 24 травня 2017 року; показаннями свідка ОСОБА_10 від 23 травня 2017 року; показаннями свідка ОСОБА_8 від 23 травня 2017 року;

показаннями свідка ОСОБА_11 від 23 травня 2017 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30 травня 2017 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30 травня 2017 року;

З метою забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_4 як підозрюваного у кримінальному провадженні, запобігання продовженню злочинної діяльності та можливого ухилення від досудового слідства виникла необхідність в обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На даний час ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років.

Що стосується ризиків, передбачених ст. 177 КК України, то, на думку сторони обвинувачення, в ході досудового розслідування встановлено їх наявність, а саме те, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Зазначає, що вивчаючи особу підозрюваного, який не належить до неповнолітніх осіб, осіб похилого віку, тяжко хворих, багатодітних батьків тощо, а тому не існує обставин, які б перешкоджали його утриманню під вартою. Даних, які б вказували на неможливість застосування до ОСОБА_4 вказаного запобіжного заходу, не встановлено.

Ураховуючи викладене, тяжкість та специфіку кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , дані про особу підозрюваного, з метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків та запобігання наведеним у клопотанні ризикам, до нього слідчий просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав, наведених у клопотанні.

Захисник підозрюваного у судовому засіданні просив застосувати до ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою. Вказав, що всі ризики, на які посилається прокурор, у повній мірі не доведені, просив врахувати, що підозрюваний є молодою за віком особою, має на утриманні двох малолітніх дітей. Також вказав на те, що він порушень процесуальної поведінки не допускав, має постійне місце проживання та має позитивні характеристики.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні також просив відмовити у задоволенні клопотання та підтримав доводи захисника.

Заслухавши думку прокурора про доцільність обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, пояснення підозрюваного та його захисника, перевіривши докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Стаття 177 КПК України містить правові норми щодо мети та підстав застосовування запобіжних заходів. Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 194 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно п.3 абз.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» від 25.04.2003 року №4, запобіжні заходи застосовуються за наявності підстав вважати, що підозрюваний буде намагатись ухилятися від слідства або суду, перешкоджати встановленню істини по кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень.

Разом з тим, в п. 13.3 вищевказаної Постанови роз`яснено, що обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість судді в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного.

Це можливо, коли особа немає постійного місця проживання, зловживає спиртними напоями чи вживає наркотичні засоби, продовжує вчиняти злочини, підтримує соціальні зв`язки негативного характеру, порушила умови запобіжного характеру, не пов`язаного з позбавленням волі, раніше ухилялася від слідства, суду чи виконання судових рішень.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

З досліджених матеріалів слідує, що ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, є особою молодою за віком, має постійне місце проживання, не веде аморальний спосіб життя, має сім`ю та у нього на утриманні перебуває двоє малолітніх дітей.

Відповідно до п. "с" ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Враховуючи наведене, слідчий суддя приходить до висновку, що підозра ОСОБА_4 у вчиненні даного злочину за відсутності фактичних даних, які б свідчили про те, що інші більш м`які запобіжні заходи не можуть забезпечити його належної поведінки та виконання процесуальних обов`язків, передбачених КПК України, не є підставою для обрання найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За таких обставин слідчий суддя приходить до висновку, що у задоволенні клопотання про обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід відмовити та вважає за необхідне застосувати відносно останнього більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт у нічний період доби в період з 20 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступної доби з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, який у повній мірі забезпечить запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Керуючись п. "с" ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 25 квітня 2003 року "Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства" ст. ст. 177, 178, 181, 183, 186, 194, 309, 392, 395 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання залишити без задоволення.

Обрати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 292, ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 185 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, без застосування електронних засобів контролю, заборонивши останньому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 в період з 20 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступної доби.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1)прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу, кожного разу у визначений ними час;

2)не відлучаться із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3)повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4)утримуватися від спілкування з свідками у кримінальному провадженні сторони обвинувачення;

5)здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну

Роз`яснити ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Встановити строк дії ухвали ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під домашнім арештом до 20 грудня 2021 року включно.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду: ОСОБА_1