Справа №:755/6510/20
Провадження №: 1-кп/755/648/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" липня 2021 р. м.Київ

Дніпровський районний суд м.Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Дніпровського районного суду м.Києва, кримінальне провадження №0002638 відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженеця с.Білики Миргородського району Полтавської області, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 05.10.2015 року вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області, за ч.1 ст.187 КК України до 3-х років позбавлення волі;
- 22.10.2019 року вироком Броварського міськрайонного суду Київської області, за ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з впробувальнм строком на 3 роки,
за обвинуваченням в скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.15 ч.3 ст. 185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.190 КК України, та
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Ангарськ Іркутської області РФ, громадянина України, освіта середня технічна, не працюючого, не одруженого, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого;
-23.05.2002 року вироком Деснянського районного суду м.Чернігіва за ч.1 ст.186 КК України до 1 року позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;
-07.03.2003 року вироком Деснянського районного суду м.Чернігіва за ч.2 ст.185 КК України до 1 року 2 місяців позбавлення волі;
-28.03.2005 року вироком Новозаводського районного суду м.Чернігів за ч.3 ст.187 КК України до 4 років позбавлення волі із конфіскацією майна;
-30.05.2013 року вироком Деснянського районного суду м.Чернігів за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі,
-29.05.2020 року вироком Новозаводського районного суду м.Чернігова за ч.2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі;
за обвинуваченням в скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.186 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника адвоката ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_3 ,
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Дніпровського районного суду м.Києва на стадії судового розгляду знаходиться кримінальне провадження №0002638 відносно ОСОБА_4 за обвинуваченням у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, та ОСОБА_3 за обвинуваченням в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.3 ст. 185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.190 КК України.
Ухвалою суду від 02.06.2021 року продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , строк дії якого закінчується 31.07.2021 року.
Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.
В даному судовому засіданні суд поставив на обговорення учасників судового провадження питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, оскільки судове провадження не було завершено до його спливу.
Прокурор в судовому засіданні просив суд продовжити тримання обвинуваченого під вартою, оскільки існують ризики, передбачені ст.177 КПК України. Крім того, на думку прокурора, обставини, які слугували підставою для обрання зазначеного запобіжного заходу на стадії досудового розслідування та у судовому засіданні, в даний час продовжують існувати.
Захисник та обвинувачений ОСОБА_4 заперечували проти продовження застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на відсутність ризиків, зазначених прокурором, та будь-яких доказів причетності обвинуваченого до вказаного злочину.
Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав думку сторони захисту.
Вислухавши думки учасників судового провадження, суд приходить до висновку про доцільність продовження тримання обвинуваченого під вартою, виходячи з наступного.
З матеріалів кримінального провадження №0002638 вбачається, що ухвалою суду від 02.06.2021 року було продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого на строк, що не може перевищувати двох місяців, тобто до 31.07.2021 року.
Згідно з ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
У частині 2 статті 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
За правилами ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.
Частиною 5 статті 9 КПК України визначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності, судимість за які не знята та непогашена у встановленому законом порядку, обвинувачується у скоєнні умисного корисливого злочину, пов`язаного із застосуванням насильства, який згідно ст.12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, за який законом передбачене покарання від чотирьох до восьми років позбавлення волі, офіційно ніде не працює, законних джерел доходу не має.
Вказані вище обставини, а також підвищена суспільна небезпека злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , на думку суду, дають підстави для висновку, що продовжують існувати з боку обвинуваченого ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме, можливість переховування від органів досудового розслідування та/або суду, вчинення іншого кримінального правопорушення.
Крім того, неможливість перебування особи під вартою внаслідок стану здоров`я встановлюється у визначеному законом порядку. Будь-які докази, які б свідчили про те, що ОСОБА_4 страждає на хвороби, які унеможливлюють перебування його під вартою, суду не надані.
При вирішенні даного питання судом також враховано положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Також ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин.
Продовження тримання особи під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року).
При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177, 178, 183 КПК України та враховано судом при вирішенні даного питання.
При вирішенні питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, суд також враховує, що незавершення до цього часу судового провадження у справі викликано її складністю, кількістю обвинувачених, кількістю та поведінкою учасників судового провадження, обставинами справи тощо.
Суд наголошує, що вживаються усі передбачені законом заходи з метою дотримання розумних строків розгляду справи, обвинувачені у якій тримаються під вартою.
Гарантії, передбачені пунктом 3 статті 5 Конвенції, частково співпадають з гарантією, передбаченою пунктом 1 статті 6 Конвенції, і дійсно вимагають, щоб відносно особи, яка тримається під вартою, органи державної влади виявляли «особливу ретельність в ході провадження по справі», однак це не має гальмувати зусилля суду щодо відповідального виконання своїх завдань (рішення ЄСПЛ у справі «Херцегфальві проти Австрії», «Садегул Оздемір проти Туреччини»).
Таким чином, суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Крім того, відповідно до вимог ст.183 КПК України суд вважає за необхідне визначити обвинуваченому заставу у розмірі, який буде достатнім для забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків, з урахуванням вимог ст.182 КПК України, а саме двадцяти п`яти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, та покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України у разі внесення застави.
Керуючись ст.ст.177-178, 181, 183, 331, 372 КПК України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 відмовити.
Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, на строк, що не може перевищувати двох місяців, тобто до 27 вересня 2021 року включно.
Визначити обвинуваченому ОСОБА_4 заставу в розмірі 45400 (сорок п`ять тисяч чотириста) гривень 00 копійок.
Роз`яснити, що ОСОБА_4 або заставодавець мають право у будь-який момент протягом строку дії ухвали внести заставу у вказаному розмірі у національній грошовій одиниці на депозитний рахунок Дніпровського районного суду м.Києва.
У разі внесення вказаної застави на ОСОБА_4 покладаються наступні обов`язки, передбачені ст.194 КПК України, а саме:
- прибувати за кожною вимогою до суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;
- здати за наявності на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон;
- докласти зусиль до пошуку роботи;
- носити електронний засіб контролю.
Встановити термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, - два місяці з моменту винесення ухвали.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Ухвала діє 60 (шістдесят) днів та підлягає негайному виконанню після її проголошення.
Виконання ухвали доручити начальнику ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.
Копію ухвали вручити присутнім учасникам судового провадження та направити для виконання - керівнику ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.
Повний текст ухвали оголосити учасникам судового провадження у судовому засіданні о 17-30 годині 03 серпня 2021 року.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка тримається під вартою, в той же строк з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя Дніпровського районного суду
м. Києва ОСОБА_1