Справа № 686/7366/21
Провадження № 1-кс/686/1910/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2022 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000116 від 18.03.2021, за ознаками кримінального правопорушеня, передбаченого ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 289 КК України,

ВСТАНОВИВ:

18.02.2022 прокурор відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_3 у межах кримінального провадження №0000116 звернувся із клопотанням про арешт на мобільний телефон марки «Nokia» моделі «6.1» ІМЕІ №1 НОМЕР_1 , ІМЕІ №2 НОМЕР_2 , із сім-карткою мобільного оператора ПрАТ «Кивїстар» НОМЕР_3 , поміщено в сейф-пакет№ 7373274; ноутбук марки «НР», чорного кольору, з зарядним пристроєм, поміщено в сейф-пакет№ 7382719, які було вилучено 16.02.2022 під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 вквартирі АДРЕСА_1 , шляхом тимчасового позбавлення ОСОБА_4 , або будь-кого іншого можливості відчужувати, розпоряджатися будь-яким чином та використовувати вказане майно, шляхом його вилучення у тимчасового володільця або власника та поміщення на зберігання до спеціального приміщення Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області або інших підприємств, установ та організацій, визначених законодавством України для зберігання певного типу та виду речових доказів, на час проведення досудового розслідування кримінального провадження № 0000116 від 18.03.2021.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що до вчинення вказаних кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 190, ч. 2 ст. 289 КК України може бути причетний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Зокрема, під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 причетний до заволодіння грошовими коштами шляхом обману в потерпілого ОСОБА_5 , в якого попередньо незаконно заволоділи автомобілем марки «Opel» моделі «Omega».

16.02.2022 в період часу з 07 год. 55 хв. по 09 год. 15 хв. у вказаному кримінальному провадженні на підставі ухвали слідчого судді проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_4 вквартирі АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено:

-мобільний телефон марки «Nokia» моделі «6.1» ІМЕІ №1 НОМЕР_1 , ІМЕІ №2 НОМЕР_2 , із сім-карткою мобільного оператора ПрАТ «Кивїстар» НОМЕР_3 , поміщено в сейф-пакет№ 7373274;

-ноутбук марки «НР», чорного кольору, з зарядним пристроєм, поміщено в сейф-пакет№ 7382719.

16.02.2022, слідчим винесено постанову про визнання вищевказаного вилученого майна в ході обшуку речовими доказами в кримінальному провадженні №0000116 від 18.03.2021.
У зв`язку з тим, що вищевказані вилучені речі мають значення речового доказу в кримінальному провадження, оскільки містять в собі інформацію, щодо протиправної діяльності ОСОБА_4 , пов`язаної із незаконними заволодіннями транспортними засобами а також шахрайства вчиненого за попередньою змовою групою осіб, виникла необхідність у накладені арешту на тимчасово вилучені речі.

Прокурор в судове засідання не з`явився, проте в клопотанні міститься прохання про розгляд справи за відсутності ініціатора клопотання та прохання його задовольнити.

Дослідивши надані матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Відповідно до ч.2 ст. 131 КПК України, одним із заходів кримінального провадження є арешт майна.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до статті 170 КПК України, арешт майна допускається, в тому числі, з метою забезпечення збереження речових доказів.

У силу ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до ч.10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданий кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Частиною 11 ст. 170 КПК України встановлено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно з ч.1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправних шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно із ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Із зазначеної ухвали слідчого судді від 24.01.2022 вбачається, що дозвіл на проведення обшуку надавався, зокрема відшукання та вилучення мобільних терміналів, комп`ютерної техніки, у тому числі ноутбуків.

Відтак, слід зазначити, що вилучені речі відповідають критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України, оскільки можуть бути предметом кримінального правопорушення, а також зберегли на собі його сліди, та можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Отже, матеріали клопотання свідчать, що вказане майно має відношення до кримінального провадження, і, таким чином може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

З огляду викладене, слідчий суддя приходить до висновку про те, що майно, на арешті якого наполягає сторона обвинувачення, відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення, а відтак наявні підстави з якими законодавець пов`язує застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вказаного майна.

Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на цій стадії кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання їх зникнення, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Приходячи до такого висновку, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту.

При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Накладення арешту на указане майно є тимчасовим заходом.

У разі встановлення обставин, за яких в подальшому застосуванні цього заходу буде відсутня потреба, він може бути скасований повністю або частково слідчим суддею, зокрема за клопотанням власника майна.

У силу ч.4 ст.173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Як вбачається із прохальної частини клопотання, слідчий просить накласти арешт на зазначене майно із застосуванням заборон відчуження користування та розпорядження його власнику.

Менш обтяжливий спосіб арешту майна на думку слідчого судді, призведе до неможливості його збереження та може призвести до перетворення, передачі, відчуження або до настання інших наслідків, які можуть перешкодити повному, швидкому та неупередженому розслідуванню.

З огляду на викладене,клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.172, 173 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт у кримінальному провадженні №0000116 від 18.03.2021 р. з тимчасовим позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування на: мобільний телефон марки «Nokia» моделі «6.1» ІМЕІ №1 НОМЕР_1 , ІМЕІ №2 НОМЕР_2 , із сім-карткою мобільного оператора ПрАТ «Кивїстар» НОМЕР_3 , поміщено в сейф-пакет№ 7373274; ноутбук марки «НР», чорного кольору, з зарядним пристроєм, поміщено в сейф-пакет№ 7382719, вилучені у 16.02.2022 під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 вквартирі АДРЕСА_1 .

Виконання ухвали покласти на старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Хмельницькій області капітана поліції ОСОБА_6 .

Ухвала про арешт виконується негайно.

Ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5 днів з дня її оголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Якщо ухвала постановлена без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні під час розгляду питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя