справа № 631/1215/21
провадження № 1-кп/631/138/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2021 року селище міського типу Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі судді ОСОБА_1 , яка здійснює кримінальне провадження одноособово, за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань приміщення суду в селищі міського типу Нова Водолага Нововодолазького району Харківської області в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження та відповідно до положень частини 4 статті 107 Кримінального процесуального кодексу України без фіксування судового провадження технічними засобами, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 листопада 2021 року під № 0000074, щодо обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища міського типу Нова Водолага Нововодолазького району Харківської області, громадянина України, маючого середньо спеціальну освіту, не працюючого, не одруженого, фактично проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 27 січня 2020 року Нововодолазьким районним судом Харківської області за частиною 2 статті 342 Кримінального кодексу України з призначенням покарання у виді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 гривень 00 копійок, заміненого ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 08 червня 2021 року на покарання у виді громадських робіт строком на 200 годин,

у скоєнні кримінального правопорушення проступку, передбаченого частиною 2 статті 389 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И В:

До Нововодолазького районного суду Харківської області в порядку, передбаченому статтями 291, 293 та 302 Кримінального процесуального кодексу України, надійшов складений прокурором обвинувальний акт із доданими до нього документами разом із клопотаннями про його розгляд в порядку спрощеного провадження та матеріалами досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 листопада 2021 року під № 0000074, щодо вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення проступку, передбаченого частиною 2 статті 389 Кримінального кодексу України за встановлених досудовим розслідуванням обставин.
Так, вироком Нововодолазького районного суду Харківської області від 27 січня 2020 року, ухваленого у справі з єдиним унікальним № 631/656/17 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 342 Кримінального кодексу України та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 гривень 00 копійок.
Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 08 червня 2021 року, постановленою у справі з єдиним унікальним № 631/656/17 (провадження № 1-в/631/15/21) покарання у виді штрафу, призначеного ОСОБА_3 замінено на покарання у виді громадських робіт строком на 200 годин. Вказана ухвала суду набрала законної сили 18 червня 2021 року.
16 серпня 2021 року на підставі ухвали Нововодолазького районного суду Харківської області від 08 червня 2021 року, яка набрала законної сили, Харківським районним сектором філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області на ОСОБА_3 заведена облікова картка № НОМЕР_1 та відповідна особова справа, таким чином останнього поставлено на облік відділу як особу, засуджену до покарання у виді громадських робіт.
17 вересня 2021 року ОСОБА_3 заповнено анкету та складено підписку про ознайомлення із порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт, роз`яснення положень статтей 37, 40 Кримінально-виконавчого кодексу України, та письмово попереджено, що у разі порушення порядку та умов відбування покарання у виді громадських робіт, він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності відповідно до статті 389 Кримінального кодексу України.
Того ж дня, ОСОБА_3 під особистий підпис отримав на руки направлення № 24/26/1057-21 від 17 вересня 2021 року, видане Харківським районним сектором філії Державної установи «Центр пробації» в Харківський області, для відбування покарання у виді громадських робіт, та відповідно до направлення останній повинен був прибути до Нововодолазької селищної ради Харківської області та приступити до відбування покарання з 22 вересня 2021 року.
На підставі наказу Нововодолазької селищної ради Харківської області № 65 від 22 вересня 2021 року та відповідно до графіку виходу на роботу засудженого до громадських робіт, ОСОБА_3 починаючи з 22 вересня 2021 року по 01 жовтня 2021 року відпрацював громадські роботи.
Загальна кількість годин громадських робіт, відпрацьованих ОСОБА_3 складає 32 години.
Проте, починаючи з 04 жовтня 2021 року ОСОБА_3 до визначеного місця відбування покарання у виді громадських робіт не прибув та не продовжив відбувати призначене йому покарання у виді громадських робіт.
На неодноразові виклики, направлені за місцем проживання ОСОБА_3 , останній до Харківського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Харківський області не прибував, у зв`язку з чим були проведені розшукові дії, спрямовані на встановлення його місцезнаходження.
09 листопада 2021 року встановлено місцезнаходження ОСОБА_3 , та забезпечено явку останнього до Харківського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Харківський області, де йому було винесено застереження у вигляді письмового попередження про те, що у разі продовження порушення порядку та умов відбування покарання у виді громадських робіт, він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності відповідно до статті 389 Кримінального кодексу України.
У зазначений термін, ОСОБА_3 до визначеного місця відбування покарання у виді громадських робіт не прибув та не продовжив відбувати призначене йому покарання у виді громадських робіт.
Отже, ОСОБА_3 будучи ознайомленим зі змістом статті 389 Кримінального кодексу України та наслідками її порушення, а також будучи ознайомленим з вимогами статтей 37, 40 Кримінально виконавчого кодексу України, починаючи з 04 жовтня 2021 року, грубо порушив покладені на нього обов`язки, передбачені статтею 37 Кримінально виконавчого кодексу України, якою передбачено, що засуджені до покарання у виді громадських робіт зобов`язані:працювати на визначених для них об`єктах і відпрацьовувати встановлений судом строк громадських робіт; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; з`являтися за викликом до уповноваженого органу з питань пробації.
При цьому, ОСОБА_3 достовірно був обізнаний, що відповідно частини 3 статті 40 Кримінально виконавчого кодексу України, ухиленням від відбування покарання у виді громадських робіт є: систематичне невиконання встановлених обов`язків, порушення порядку та умов відбування покарання, а також притягнення до адміністративної відповідальності за правопорушення, які були вчинені після письмового попередження; невихід більше двох разів протягом місяця на громадські роботи без поважних причин,порушив порядок та умови відбування покарання.
На підставі викладеного, ОСОБА_3 , будучи особою засудженою до покарання у виді громадських робіт, в період з 04 жовтня 2021 року по 09 листопада 2021 року умисно, з метою ухилення від відбування покарання у вигляді громадських робіт, достовірно знаючи про те, що він зобов`язаний виконувати законне рішення суду у вигляді 200 годин громадських робіт, порушив порядок та умови відбування даного виду покарання, оскільки не продовжив відпрацювання встановленого судом строку громадських робіт без поважних причин, за викликами до уповноваженого органу з питань пробації неодноразово не прибував. При цьому протягом вказаного періоду ОСОБА_3 умисно ухилявся від відбування зазначеного виду покарання, незважаючи на письмові попередження уповноваженого органу з питань пробації, без поважних причин не відбув 168 годин громадських робіт.
Таким чином, з`ясовано, що своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення проступок, передбачений частиною 2 статті 389 Кримінального кодексу України, тобто ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.
При вирішенні питання щодо здійснення судового провадження у суді першої інстанції суд приймає до уваги, що обвинувальний акт у даному кримінальному проваджені надійшов до суду разом із клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
З цього приводу слід зазначити, відповідно до положень частини 2 статті 12 Кримінального кодексу України кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 389 зазначеного кодифікованого закону України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , відноситься до проступків.
Частиною 2 та 3 статті 381 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності.Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.
Прокурор, встановивши під час досудового розслідування, що підозрюваний беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, а потерпілий не заперечує проти такого розгляду, він до обвинувального акта з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні додає їх відповідні письмові заяви та матеріали досудового розслідування (частини 1 та 2 статті 302 Кримінального процесуального кодексу України).
Так, до обвинувального акту долучено письмову заяву підозрюваного ОСОБА_3 , складену 18 листопада 2021 року в присутності захисника ОСОБА_4 , який діє за дорученням для надання безоплатної вторинної правової допомоги особі, у кримінальному провадженні стосовно якої відповідно до положень Кримінального процесуального кодексу України захисник залучається слідчим, прокурором, слідчим суддею чи судом для здійснення захисту за призначенням від 18 листопада 2021 року № 6981, виданим Регіональним центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Луганській та Харківській областях, в якій ОСОБА_3 зазначає про беззаперечне визнання ним своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення проступку, передбаченого частиною 2 статті 389 Кримінального кодексу України та згодою із встановленими досудовим розслідуванням обставинами. Також, у вказаній заяві підозрюваний зазначив, що йому роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Крім того, у цій заяві захисником ОСОБА_4 підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості підозрюваним, його згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акта за його відсутності.
За таких обставин, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 у заяві про визнання винуватості, в присутності захисника беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального проступку при обставинах, викладених в обвинувальному акті, беручи до уваги, що обвинуваченому роз`яснено зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорювання встановлених досудовим розслідуванням обставини, враховуючи, що обвинуваченим надана згода на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду у судовому засіданні, він правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та розглядає справу у відповідності до приписів частини 2 статті 382 Кримінального процесуального кодексу України.
Вивчивши зміст обвинувального акта із доданими до нього документами, перевіривши матеріали досудового розслідування у формі дізнання у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 листопада 2021 року під № 0000074, проаналізувавши у сукупності надані прокурором докази, які узгоджуються між собою, всебічно, повно, неупереджено й безпосередньо з`ясувавши всі обставини, встановлені під час досудового розслідування, які не оспорюються учасниками судового провадження, суд керуючись законом, дійшов висновку щодо доведеності вини ОСОБА_3 у скоєнні інкримінованому йому кримінального проступку. Дії обвинуваченого відповідають складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 389 Кримінального кодексу України, і правильно кваліфіковані як ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт, у зв`язку із чим обвинувачений підлягає кримінальному покаранню.
Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначив, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Так, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_3 правопорушення, суд виходить з класифікації кримінальних правопорушень, передбаченої статтею 12 Кримінального кодексу України та санкції частини 2 статті 389 Кримінального кодексу України, а також особливостей та обставин його вчинення, й приходить до висновку, що обвинуваченим вчинене кримінальне правопорушення, яке кримінальним законом вважається проступком.
Вивчаючи особу винного шляхом з`ясування стану його здоров`я, поведінки до вчинення кримінального правопорушення, складу родини, а також матеріального стану, судом встановлено, що ОСОБА_3 має середньо спеціальну освіту, не одружений, неповнолітні діти або непрацездатні батьки на його утриманні не перебувають, офіційного працевлаштування не має, суспільно корисною працею не займається. За даними наявної документації має задовільний стан здоров`я, до осіб з інвалідністю не відноситься, на обліку у лікаря-психіатра та під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває, що свідчить про його осудність. ОСОБА_3 має постійне місце проживання, де характеризується формально, раніше судимий вироком Нововодолазького районного суду Харківської області від 27 січня 2020 року за частиною 2 статті 342 Кримінального кодексу України до покарання в виді штрафу, відповідно до ухвали Нововодолазького районного суду Харківської області від 08 червня 2021 року покарання у виді штрафу замінено на покарання у виді громадських робіт строком на 200 годин.
В силу пункту 1 частини 1 статті 66 Кримінального кодексу України суд визнає обставинами, яка пом`якшують покарання ОСОБА_3 щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставинами, що відповідно до статті 67 Кримінального кодексу України, обтяжують покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.
При призначенні виду та міри покарання ОСОБА_3 , суд виходить з положень частини 2 статті 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, керується вимогами статті 65 Кримінального кодексу України, а саме: враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до приписів статті 12 Кримінального кодексу України, відноситься до проступків, особу винного, який не намагався уникнути притягнення до кримінальної відповідальності за дане кримінальне правопорушення, і усвідомив негативні наслідки своєї поведінки, частково відбув покарання у виді громадських робіт, обставини, які пом`якшують та відсутність обставин, які обтяжують покарання.
Виходячи з приписів статті 50 Кримінального кодексу України, згідно з яких метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 не можливе без ізоляції засудженого від суспільства, тобто без відбування покарання, а тому йому необхідно призначити покарання у виді арешту в межах встановленої санкцією статті Особливої частини Кримінального кодексу України, за якою останній обвинувачується і яка передбачає відповідальність за вчинений кримінальний проступок, із застосуванням положень статтей 71 та 72 Кримінального кодексу України, не вбачаючи при цьому підстав для призначення іншого покарання з урахуванням конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення.
Так, з огляду на те, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 389 Кримінального кодексу України, після постановлення вироку Нововодолазького районного суду Харківської області від 27 січня 2020 року, але до повного відбуття покарання за цим вироком, на підставі частини 1 статті 71 Кримінального кодексу України за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за новим вироком, необхідно частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Нововодолазького районного суду Харківської області від 27 січня 2020 року, заміненого ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 08 червня 2021 року на покарання у виді громадських робіт строком 200 годин, з урахуванням положень пункту 4 частини 1 статті 72 Кримінального кодексу України, виходячи з такого співвідношення: одному дню арешту відповідають 8 годин громадських робіт, що складає 21 день арешту (200 призначених годин 32 відпрацьованих годин/8 годин), та остаточно визначити покарання у виді 3 місяців 20 днів арешту.
Саме призначення покарання у вигляді арешту, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. Крім того, призначена міра покарання надасть можливість обвинуваченому сформувати у своїй свідомості уявлення про неминучість настання відповідальності за можливі вчиненні ним протиправні діяння у майбутньому, що буде в свою чергу достатньою превентивною мірою.
На думку суду таке покарання відповідатиме гуманності й справедливості, та не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечуватиме співрозмірність діяння та кари, відповідатиме таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.
Питання доцільності обрання запобіжного заходу суд не розглядає з огляду на відсутність з цього питання відповідного клопотання прокурора, та у світлі того, що відповідно до положень статтей 22 та 26 Кримінального процесуального кодексу України, суд розглядає тільки ті питання, які винесені на такий розгляд сторонами.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Речові докази та процесуальні витрати по справі відсутні.
Цивільний позов в рамках даного кримінального провадження не заявлявся.
На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 50, 60, 65 67, частиною 1 статті 71, статтями 72, 73 та частиною 2 статті 389 Кримінального кодексу України, а також статтями 31, 100, 118, 122, частиною 1 статті 126, статтями 291, 293, 302, 349, 368 371, 373 376, 381, 382, 392, 393, 395, 532 535 Кримінального процесуального кодексу України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у пред`явленому йому обвинуваченні, передбаченому частиною 2 статті 389 Кримінального кодексу України, і призначити йому по даній нормі закону покарання у виді арешту на строк 3 (три) місяця.
На підставі частини 1 статті 71 Кримінального кодексу України за сукупністю вироків, із урахуванням приписів статтей 72 та 73 Кримінального кодексу України, до покарання, призначеного цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покаранняза вироком Нововодолазького районного суду Харківської області від 21 січня 2020 року, заміненого ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 08 червня 2021 року у виді громадським робіт строком 200 годин, остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді арешту на строк 3 (три) місяця 20 (двадцять) днів.
Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком суду законної сили не обирати.
Строк відбуття покарання у виді арешту відраховувати з моменту приведення вироку до виконання, тобто з дня затримання ОСОБА_3 .
Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.
Роз`яснити учасникам судового провадження, що вони мають право отримати в суді копію вироку.
На вирок може бути подана апеляційна скарга з підстав, передбачених статтею 394 Кримінального процесуального кодексу України, до Харківського апеляційного суду через Нововодолазький районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 Кримінального процесуального кодексу України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Якщо вирок ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 Кримінального процесуального кодексу України, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1