КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2021 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду ОСОБА_1 , перевіривши на відповідність вимогам КПК України апеляційну скаргу прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_2 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 6 жовтня 2021 року,
В С Т А Н О В И Л А :
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 6 жовтня 2021 року задоволено скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого.
Зобов`язано слідчого першого відділу Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 або іншого уповноваженого слідчого у кримінальному провадженні №0001025 повернути ОСОБА_4 чи її представнику майно, тимчасово вилучене 6-7 липня 2016 року під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні скарги представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого щодо неповернення тимчасово вилученого в ході обшуку 6-7 липня 2016 року майна у кримінальному провадженні № 0001025.
Право на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді прокурор обґрунтовує тим, що, незважаючи на те, що оскаржуване рішення відсутнє у переліку ухвал слідчих суддів, вказаних у ч. 3 ст. 307, ст. 309 КПК України, проте, норми прямої дії ст. 129 Конституції України щодо основних засад судочинства забезпечують право на апеляційний перегляд справи, а також прокурор звертає увагу на засади та завдання КПК України.

Перевіривши апеляційну скаргу на відповідність вимогам КПК України, дослідивши матеріали судового провадження, які надійшли на запит Київського апеляційного суду 24 листопада 2021 року, доходжу висновку про відмову у відкритті провадження за поданою апеляційною скаргою, з огляду на таке.

З матеріалів судового провадження встановлено, що адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва зі скаргою на бездіяльність слідчого щодо неповернення тимчасово вилученого майна, в якій просить зобов`язати слідчого першого відділу Управління з розслідувань злочинів, скоєних у зв`язку з масовими протестами в 2013-2014 роках, Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 , який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001025 від 7 жовтня 2014 року або на час виконання рішення суду іншого старшого слідчого групи, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001025 від 7 жовтня 2014 року, негайно повернути ОСОБА_4 або представнику ОСОБА_4 тимчасово вилучене майно під час обшуку 6-7 липня 2017 року за адресою: АДРЕСА_1 , яке перераховане в резолютивній частині ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від (ас. 1-44).

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 6 жовтня 2021 року задоволено скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого.
Зобов`язано слідчого першого відділу Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 або іншого уповноваженого слідчого у кримінальному провадженні №0001025 повернути ОСОБА_4 чи її представнику майно, тимчасово вилучене 6-7 липня 2016 року під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .
Окрім того, в ухвалі зазначено про те, що ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає (ас. 72-79).

Таким чином, скарга адвоката ОСОБА_3 розглянута слідчим суддею по суті відповідно до вимог ст. 306 КПК України, з прийняттям рішення, передбаченого п. 3 ч. 2 ст. 307 КПК України.

У відповідності до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
В офіційному тлумаченні частини другої статті 55 Конституції України, викладеному у Рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується у порядку, визначеному процесуальним законом.

Відповідно до ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що стаття 129 Конституції України гарантує право на апеляційний перегляд справи, а не кожного окремого судового рішення в межах кримінального провадження, відповідно до чого КПК визначає, в яких випадках і які рішення слідчих суддів, судів першої інстанції підлягають перегляду в апеляційному порядку (постанова Верховного Суду від 4 квітня 2019 року у справі № 494/6/18).
У Рішенні Конституційного Суду України від 12 червня 2012 року № 13-рп/2012 зазначено, що, встановлюючи обмеження права на апеляційне та касаційне оскарження судових рішень, законодавець повинен керуватися такою складовою принципу верховенства права, як пропорційність. За правовою позицією Конституційного Суду України обмеження прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним.
Отже, Конституцією України допускається можливість обмеження права на апеляційне та касаційне оскарження рішення суду, однак, воно не може бути свавільним та несправедливим. Таке обмеження має встановлюватися виключно Конституцією та законами України; переслідувати легітимну мету; бути обумовленим суспільною необхідністю досягнення цієї мети, пропорційним та обґрунтованим.
Законом, який конкретизує положення Конституції України щодо обмеження можливості оскарження рішень суду, також виступає КПК.
Відповідно до положень ст. 24, ч. 3 ст. 392 КПК України, забезпечення гарантованого права на оскарження процесуальних рішень слідчого судді здійснюється у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Оскарження ухвал слідчого судді під час досудового розслідування регламентовано § 2 Глави 26 КПК України.

Так у частині 1 статті 309 КПК України наведено вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування. Відповідно до вимог частини другої цієї статті під час досудового розслідування також можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження або на рішення слідчого, прокурора про відмову у задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження на підставі пункту 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру чи відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру, повернення скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора або відмову у відкритті провадження по ній.
Скарги на інші ухвали слідчого судді, згідно з ч. 3 ст. 309 КПК України, оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

При цьому зміст вказаної норми закону кореспондується з положеннями ч. 3 ст. 307 КПК України, згідно з положеннями якої ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

З урахуванням викладеного, з огляду на те, що слідчим суддею постановлене рішення, передбачене законом, а саме п. 3 ч. 2 ст. 307 КПК України, в аспекті положень ст. 309 КПК України ухвала слідчого судді про задоволення скарги на бездіяльність слідчого та зобов`язання вчинити певні дії, постановлена за правилами ст. 307 КПК, не підлягає апеляційному оскарженню.

Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що КПК України не передбачає можливості оскарження в апеляційному порядку ухвали слідчого судді, якою задоволено скаргу на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, суддя-доповідач доходить висновку про відмову у відкритті провадження за поданою апеляційною скаргою, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.

Керуючись ст. 399 КПК України, суддя апеляційного суду, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_2 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 6 жовтня 2021 року.

Апеляційну скаргу з доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 3 місяців з дня оголошення.

Суддя
Київського апеляційного суду ОСОБА_1