Провадження № 11-сс/811/1413/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2021 року2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6 ,

власника майна: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_7 на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 02 грудня 2021 року про арешт майна,

ВСТАНОВИЛА:

старший дізнавач відділу дізнання СВ Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_8 звернувся із клопотанням про накладення арешту на 26 пачок у кожній по 4 керамічні плитки фірми TRAVEPTINO CREY PEG119 та на автомобіль марки Mazda MPV з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 синього кольору з ключем запалювання, до автомобіля, які були виявлені та вилучені під час обшуку та набули статусу речового доказу, шляхом заборони його відчуження, розпорядження та користування.
Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 02 грудня 2021 року клопотання задоволено.

Накладено арешт на майно, яке було вилучено під час проведення обшуку за адресою реєстрації ОСОБА_7 , АДРЕСА_1 , та в автомобілі марки Mazda MPV з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_7 , а саме на керамічну плитку у кількості 26 пачок у кожні по 4 керамічні плитки фірми TRAVEPTINO CREY PEG119 та автомобіль марки Mazda MPV з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 синього кольору з ключем запалювання, власниками яких є ОСББ «Хмельницький парк» та ОСОБА_9 , шляхом заборони його відчуження, розпорядження та користування.
Судове рішення мотивоване тим, що дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до переконання, що є підстави вважати, що вилучені речі, можуть бути предметом та знаряддям вчинення кримінального правопорушення, могли зберегти на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, з метою недопущення їх знищення.
На ухвалу слідчого судді власник майна ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити пропущений строк на апеляційне оскарження, оскаржувану ухвалу про накладення арешту на майно, яке вилучене у ОСОБА_7 за адресою АДРЕСА_1 скасувати.
В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню через неповноту дослідження матеріалів кримінального провадження, невідповідність висновків слідчого судді, викладених в ухвалі про арешт, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Зазначає, що не був повідомлений про судове засідання. Апелянт подав клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. Вважає поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження, оскільки йому не було відомо про прийняте рішення.

Вказує, що слідчий суддя при розгляді клопотання дізнавача про накладення арешту на вилучене майно не дослідив в повній мірі матеріали кримінального провадження і не звернув увагу на те, що в протоколі обшуку від 29 листопада 2021 року не вказано яка саме керамічна плитка вилучається, її характеристика, розміри. Так, в оскаржуваній ухвалі зазначена керамічна плитка фірми TRAVEPTINO CREY PEG 119, яку нібито викрали, а у ОСОБА_7 вилучили керамічну плитку фірми FLOOR TILE MEGA GRES 600x600MM. яку він привіз з Польщі, але в протоколі обшуку цього дізнавач не зазначив.

Крім цього, зазначає, що вилучений автомобіль, яким він користується, володіє і розпоряджається на підставі довіреності, після вилучення не опечатали, тримають в місці вільного доступу що, на його думку, дозволяє маніпулювати речовими доказами.

Звертає увагу, що його, як власника житла, де проводився обшук, не ознайомили з ухвалою слідчого судді про проведення обшуку та не вручили копії протоколу обшуку.

Вважає, що слідчий суддя при розгляді клопотання про арешт майна без наявних доказів про те, що саме вилучене майно є предметом злочину, без наявності документів, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном, безпідставно наклав арешт на вилучене майно.

ОСОБА_7 в судовому засіданні апеляційного суду апеляційну скаргу підтримав, просив задоволити.

Прокурор ОСОБА_6 апеляційну скаргу заперечила, просила ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення власника майна ОСОБА_7 , думку прокурора щодо законності судового рішення, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно відповідає вимогам ст. 370 КПК України, є законною, вмотивованою та обґрунтованою.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що слідчим відділом Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000895 від 09.11.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 10.09.2021, приблизно о 01:00 год., ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи по вул. Б. Хмельницького, 230А у м. Львові, шляхом вільного доступу таємно викрала керамічну плитку, два піддони фірми TRAVEPTINO CREY PEG119, які належали ОСББ Хмельницький парк, чим спричинила матеріальної шкоди на суму 30000 грн.

В подальшому до ВД ЛРУП №1 ГУ НП у Львівській області надійшов рапорт дільничного офіцера поліції СДОП ВП ЛРУП №1 ГУ НП у Львівській області рядового поліції ОСОБА_10 , який здійснює супровід, де зазначено, що в ході проведення супроводу матеріалів ЄРДР №0000895 за ознаками кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, було отримано інформацію від особи, яка не бажала надати свої дані, про те, що частина керамічної плитки викраденої 10.09.2021 по АДРЕСА_2 , знаходиться в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , де зареєстрований ОСОБА_7 , а також в квартирі за фактичним місцем проживання ОСОБА_7 , а саме: АДРЕСА_3 та в авто марки Mazda MPV з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_7

29.11.2021 у період часу з 10:07 год. по 11.39 год. за адресою реєстрації ОСОБА_7 у АДРЕСА_1 , та у автомобілі марки Mazda MPV з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 було проведено обшук у ході, якого було вилучено 26 пачок у кожні по 4 керамічні плитки фірми TRAVEPTINO CREY PEG119 та автомобіль марки Mazda MPV з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 синього кольору з ключем запалювання, оскільки на ньому ОСОБА_7 , вчинив крадіжку вказаної керамічної плитки. Окрім цього під час обшуку зафіксовано факт, того, що ОСОБА_7 , частину керамічної плитки яку викрав, використав у своєму поменшанні а саме у кімнати №3 її встановив на стіни та підлогу, також вказану плитку ОСОБА_7 встановив на подвір`ї на стіну та на підлогу підсобного приміщення. Вилучена під час обшуку керамічна плитка у кількості 26 пачок у кожні по 4 керамічні плитки фірми TRAVEPTINO CREY PEG119 та автомобіль марки Mazda MPV з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 синього кольору з ключем запалювання, в подальшому визнані речовими доказами по кримінальному провадженні №0000895.

Згідно зі ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Слідчий у клопотанні про накладення арешту на майно покликається на ч. 2 ст. 170 КПК України, при цьому зазначає, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.

З врахуванням зазначених положень закону слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність накладення арешту на майно, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, з метою забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні та запобігання ризиків, передбачених абзацом другим частини першої ст. 170 КПК України.

Доводи апеляційної скарги щодо незаконності, необґрунтованості судового рішення та неповноти судового розгляду колегія суддів до уваги не бере як безпідставні.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінальних протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається з ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду. Подальша доля тимчасово вилученого майна вирішується у відповідності до вимог ст.ст. 169, 171 - 173 КПК України, а саме на нього ухвалою слідчого судді накладається арешт або воно повертається власнику.

Під час розгляду клопотання про накладення арешту на майно слідчий суддя в повній мірі дотримався вимог статей 170-173 КПК України, врахувавши при цьому обставини, наявність з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали провадження, зробив обґрунтований висновок про необхідність накладення на вилучене під час обшуку майно, яке на момент звернення з клопотанням відповідало критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, як речового доказу, та може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Відповідно до положень ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.Доводи апеляційної скарги, що арештоване майно не підлягає спеціальній конфіскації, матеріали кримінального провадження не містять достатніх доказів, що вилучене майно має відношення до кримінального провадження, а арешт в частині заборони відчуження транспортного засобу був би достатнім для його збереження, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки у даному випадку арешт на автомобіль накладений з метою збереження речового доказу, що узгоджується з положеннями ч.10 ст. 170 КПК України.
При вирішенні питання про арешт майна слідчим суддею на виконання вимог ч. 2 ст. 173 КПК України враховано можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, а також розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, що відповідає конституційним нормам.

Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді клопотання про арешт майна слідчим суддею допущено не було.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість апеляційної скарги. Ухвала слідчого судді відповідає вимогам закону й підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги немає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 02 грудня 2021 року про арешт майна залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4