Справа № № 480/1636/20
Номер провадження 1-кс/585/49/22
У Х В А Л А
І М Е Н ЕМ У К Р АЇ Н И

22 лютого 2022 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ромни заяву судді Роменського міськрайонного суду Сумської області ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду справи за позовом (заявою) ОСОБА_4 до ДУ «Сумський слідчий ізолятор» про зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

На розгляд Роменського міськрайонного суду 13 січня 2022 року надійшла вищезазначена заява про самовідвід судді ОСОБА_3 .

Свою заяву суддя обґрунтовує тим, що попередньо нею, як суддею Роменського міськрайонного суду, було розглянуто заяву ОСОБА_4 про застосування відносно його особи дії ч.5 ст. 80 КК України (справа 1-17/04, провадження №1-в/585/6/21), у задоволенні якої відмовлено. У той же час, при вивченні матеріалів за №480/1636/20 нею було встановлено, що у справі, яка була передана у провадження суду ухвалою Верховного Суду від 02.11.2021 року, заявником ( ОСОБА_4 ) порушується аналогічне питання, про застосування дії ч.5 ст. 80 КК України, щодо вирішення якого у неї сформована певна правова позиція. Також суддею відзначається, що нею неодноразово розглядались інші заяви ОСОБА_4 , з інших процесуальних чи правових підстав, у ході яких останній заявляв судді відвід, а при розгляду однієї із таких справ ОСОБА_4 безпосередньо повідомив суддю про звернення до ДБР із заявою про порушення відносно неї кримінального провадження.

Наведена сукупність обставин, як вказує заявниця, може викликати сумнів у її неупередженості та об`єктивності, тобто доводить існування підстав, визначених п.4 ч.1 ст. 75 КПК України, які вказують на неможливість участі головуючої судді в розгляді згаданого провадження.

У судове засідання заявник, суддя ОСОБА_3 , будучи повідомленою належним чином про дату та час судового розгляду, не з`явилась.

ОСОБА_4 подав до суду повідомлення, у якому просив розгляд заяви про самовідвід провести без його участі. Підтвердив ту обставину, що суддею Роменського міськрайонного суду ОСОБА_3 вже вирішувались по суті питання, що є предметом розгляду у справі за №480/1636/20, прийняте попередньо рішення судді, яким відмовлено у задоволенні його заяви - вважає незаконним.

Інші учасники провадження до суду не з`явились, будучи повідомленими про дату та час судового розгляду належним чином, неявка яких не перешкоджає розгляду заяви про самовідвід.

Суд, дослідивши матеріали провадження, оцінивши доводи та факти, викладені у заяві про самовідвід, дійшов висновку про таке.

Так, однією з обставини, які в силу ст. 75 КПК виключають участь судді у кримінальному провадженні, є дані, які викликають сумнів у неупередженості судді.

У відповідності з практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності відповідно до п.1 ст. 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод повинна визначатись суб`єктивними та об`єктивними критеріями.

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Згідно з п.12 висновку № 1 (2001) Консультаційного Ради європейських суддів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів незалежність судової влади означає повну неупередженість і з боку суддів. При винесенні судових рішень відносно сторін у судовому розгляді, судді повинні бути безсторонніми, а саме - вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення.

Враховуючи наявність значної суб`єктивної складової в оцінці стороною провадження дій та рішень судді, завданням суду, який розглядає відповідну заяву, є встановлення об`єктивних фактів, які б дійсно підтверджували доводи заяви про відвід (самовідвід).

На переконання суду, фактами, які свідчать про упередженість судді, можуть бути висловлювання останнього під час судового розгляду або поза ним на користь однієї з сторін; надання або ж демонстрування суддею переваги одних учасників провадження перед іншими; висловлювання щодо результату розгляду ініційованих сторонами питань; попередні висновки судді про винуватість або ж невинуватість особи; створення штучних перешкод у користуванні учасниками провадження своїми процесуальними правами тощо.

Встановлено, що на розгляді судді Роменського міськрайонного суду Сумської області ОСОБА_3 перебувала справа за № 1-17/04, у якій суддею 11.01.2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_4 про застосування відносно нього ч.5 ст. 80 КК України було відмовлено.

На обґрунтування підстав для відмови у задоволенні заяви ОСОБА_4 судом у вказаній вище ухвалі наведено доводи про те, що оскільки засуджений вже звертався з аналогічними клопотаннями до суду, доводи, викладені в його клопотанні вже були предметом судових досліджень, на підставі яких судом було винесено ухвали про відмову в задоволенні його клопотань, які в даний час перебувають на розгляді в Сумському апеляційному суд, він реалізував своє право на звернення до суду із заявою про звільнення його від відбування покарання, а тому повторне звернення засудженого ОСОБА_4 з аналогічним клопотанням, яке вже було предметом судового розгляду та є предметом апеляційного перегляду, є зловживанням правом.

Ухвала не набрала законної сили у зв`язку із її оскарженням ОСОБА_4 до Сумського апеляційного суду, насьогодні розгляд апеляційного провадження не завершено.

Окрім іншого встановлено, що постановою КАС ВС від 29.09.2021 року касаційну скаргу ОСОБА_4 було задоволено частково, рішення Сумського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2020 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2021 року у справі № 480/1636/20 скасовано, провадження у справі № 480/1636/20 за позовом ОСОБА_4 до Державної установи "Сумський слідчий ізолятор" про зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди закрито. Роз`яснено учасникам справи, що справу належить розглядати в порядку кримінального судочинства, а також роз`яснити, що позивач має право протягом десяти днів з дня отримання ним цієї постанови звернутися до Верховного Суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

На обґрунтування підстав для прийняття вказаної вище постанови від 29.09.2021 року КАС ВС вказав на те, що питання виконання/невиконання органом або установою виконання покарань обов`язків щодо розгляду питання про подання до суду клопотання про звільнення особи від відбування покарання на підставі частини першої статті 80 КК України, а також встановлення під час судового розгляду факту бездіяльності вказаних суб`єктів щодо відмови у поданні відповідного клопотання може здійснюватися у порядку, встановленому КПК України, оскільки діяльність посадових осіб зазначених органів, має свої особливості та не належить до управлінської сфери, а стосується виконання кримінального покарання.

Ухвалою КАС ВС від 02.11.2021 року було поновлено ОСОБА_4 строк на звернення до суду із заявою про направлення справи № 480/1636/20 за встановленою юрисдикцією, справу № 480/1636/20 за позовом ОСОБА_4 до Державної установи "Сумський слідчий ізолятор" про зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди, постановлено передати до Роменського міськрайонного суду Сумської області для розгляду у порядку кримінального судочинства.

Так, з досліджених матеріалів справи за №480/1636/20 вбачається, що у справі, яка була передана у провадження суду (судді ОСОБА_3 ) ухвалою КАС ВС від 02.11.2021 року, заявником - ОСОБА_4 - на вирішення суду ставиться питання про застосування до нього дії ч.5 ст. 80 КК України.

У той же час, зі змісту мотивувальної та прохальної частині заяви ОСОБА_4 вбачається, що останній вказує на бездіяльність уповноваженої особи ДУ «Сумський слідчий ізолятор», яка повинна була ініціювати до суду подання про звільнення від відбування покарання на підставі ч.5 ст. 80 КК України, однак, на думку заявника, цього зроблено у строки та порядку, що визначені кримінальним та кримінальним процесуальним законом не було. У разі задоволення такої вимоги ОСОБА_4 просить суд зобов`язати уповноважену особу ДУ «Сумський слідчий ізолятор» вчинити певну дію та відшкодувати понесену ним моральну шкоду за таку бездіяльність.

При цьому суддя у заяві про самовідвід вказує на те, що наведені обставини свідчать про існування у неї певної правової позиції при вирішенні питання застосування до особи ч.5 ст. 80 КК України, що може викликати сумніви у її неупередженості або об`єктивності.

У той же час, зважаючи на різний суб`єктний склад учасників наведених вище проваджень, а так само і відмінність заявлених на розгляд суду вимог, зокрема як щодо прямого виконання вимог кримінального закону, а саме ст. 80 КК України (справа №1-17/04), так і щодо зобов`язання державної установи ініціювати до суду розгляд подання на підставі ст. 80 КК України (справа 480/1636/20), не є можливим беззаперечно стверджувати, що існування певної сформованої правової позиції судді при вирішенні питання щодо звільнення особи від кримінальної відповідальності із застосуванням строків давності у кримінальному провадженні (ст. 80 КК України) може викликати у майбутньому сумнів у її неупередженості або об`єктивності, що безпосередньо може вплинути на оцінку законності майбутнього судового рішення.

Щодо інших підстав, а саме заявлення ОСОБА_4 судді ОСОБА_3 відводів у межах інших проваджень, повідомлення ОСОБА_4 судді про звернення до ДБР із заявою про порушення відносно неї кримінального провадження, то саме по собі подання учасником процесу заяви про відвід судді або про вчинення суддею кримінального правопорушення, об`єктивно не породжує ні потенційного, ні реального конфлікту інтересів щодо розгляду конкретної справи, у той же час подання учасником будь-якого судового провадження заяви про внесення в Єдиний реєстр досудових розслідувань (ЄРДР) відомостей про скоєння суддею кримінального правопорушення до закінчення судового розгляду справи може свідчити про вплив на суд, у разі, коли це здійснюється як тиск на суддю з метою, зокрема, перешкодити виконанню суддями професійних обов`язків або схилити їх до винесення неправосудного рішення, тощо, що може мати ознаки кримінального правопорушення.

Наведені у заяві про самовідвід факти не доводять суду існування системного взаємозв`язку із обставиною, передбаченою п.4 ч.1 ст. 75 КПК України, яка має бути доведена суду поза розумним сумнівом, у зв`язку із чим така заява задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст.ст.75, 81 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви судді Роменського міськрайонного суду Сумської області ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду справи за позовом (заявою) ОСОБА_4 до ДУ «Сумський слідчий ізолятор» про зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди- відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО

МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_5