Номер провадження:1-кп/521/1666/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2021 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

провівши підготовче судове засідання в залі суду в м. Одесі в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000947 від 17.09.2021 р. відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, з вищою освітою, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

потерпілого - ОСОБА_5 ,

захисників - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України.

Захисником ОСОБА_3 адвокатом ОСОБА_6 , було подано ряд клопотань та скаргу, а саме: клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, клопотання про виклик свідків та скаргу про зобов`язання дізнавача та прокурора приєднати до матеріалів кримінального провадження заяву ОСОБА_3 про його додатковий допит та розглянути клопотання про допит свідків.

Щодо клопотання про повернення обвинувального акту прокурору.

В своєму клопотанні захисник просив повернути обвинувальний акту прокурору, для усунення недоліків.

Вважає, що при складанні й погодженні наданого на розгляд суду обвинувального акту відносно ОСОБА_3 , були порушені передбачені ст.42 КПК України права підозрюваного, що відобразилося у відмові в прийнятті додаткових показань та відмові у прийнятті клопотання про допит свідків. Також вважає, що обвинувальний акт є незаконним з часу його затвердження, у зв`язку з тим, що під час прийняття цього процесуального рішення були допущені порушення прав підозрюваного, що суперечить принципам верховенства права й неупередженості суду, що закріплено у ст.ст.7, 8, 22, 23 КПК України.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти клопотання захисника про повернення обвинувального акту, зазначивши, що обвинувальний акт повністю відповідає вимогам ст. 291 КПК України, підстав для його повернення прокурору немає, а тому просив призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту.

Потерпілий підтримав думку прокурора.

Обвинувачений та його захисники просили задовольнити клопотання про повернення обвинувального акту прокурору.

Вислухавши думку сторін кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, клопотання сторін та долучені ними документи, суд приходить до наступного висновку.

Дане кримінальне провадження підсудне Малиновському районному суду м. Одеси відповідно до ст. ст. 32, 33 КПК України, підстав для направлення справи для визначення підсудності не встановлено.

Підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п. п. 4-8, 10 ч.1 або ч.2 ст. 284 КПК України, або зупинення провадження, немає.

Суд вважає необґрунтованими доводи захисту щодо невідповідності обвинувального акту у кримінальному провадженні вимогам КПК України, оскільки в ньому зазначені всі відомості, про які йдеться у ст. 291 КПК України, тобто цей процесуальний документ за змістом та формою повністю відповідає вимогам кримінального процесуального закону.

В ст. 1 КПК України, передбачено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Доводи сторони захисту, щодо невідповідності обвинувального акту вимогам КПК України та необхідності його повернення з цих підстав прокурору, суд оцінює критично, оскільки вважає, що зазначені стороною захисту питання стосуються оцінки доказів, яка можлива лише на стадії судового розгляду, та не відносяться до предмету розгляду судом на підготовчому судовому засіданні відповідно до приписів ст.ст. 314, 315 КПК України.

При цьому обвинувальний акт містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.

Стосовно підстав, на які посилається захисник як на підставу повернення обвинувального акта прокурору, то на думку суду, ці обставини не стосуються форми чи змісту обвинувального акта, які визначені ст.291 КПК України.

Суд наголошує на тому, що зі змісту п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України вбачається, що суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду. Отже, повернення обвинувального акта прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акта вимогам закону, а наявність в ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

При розгляді клопотання судом не встановлено таких недоліків, які б перешкоджали суду призначити судовий розгляд. В той же час недоліки обвинувального акту, на які вказує сторона захисту, повинні бути перевірені під час судового розгляду по суті.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про необхідність призначення судового розгляду на підставі даного обвинувального акту.

Щодо клопотання про виклик свідків.

В своєму клопотанні захисник просив здійснити судовий виклик для допиту осіб, перелічених у клопотанні, а саме цивільної дружини обвинуваченого - ОСОБА_8 та сантехніка ОСОБА_9 . Захисник зазначив, що дізнавачем та прокурором під час затвердження обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000947 відносно ОСОБА_3 , було безпідставно відмовлено у прийнятті клопотання про допит вказаних свідків.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання.

Потерпілий заперечував проти задоволення клопотання.

Обвинувачений та його захисники клопотання підтримали, просили його задовольнити.

Розглянувши клопотання, вислухавши думки учасників судового провадження, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КПК України свідком є фізична особа, якій відомі або можуть бути відомі обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження, і яка викликана для давання показань.

В розумінні ч. 1 ст. 95 КПК України показаннями свідка є відомості, які надаються ним в усній або письмовій формі під час допиту щодо відомих йому обставин у кримінальному провадженні, що мають значення для цього кримінального провадження.

У своєму клопотанні захисник не обґрунтовує необхідність допиту зазначених осіб, обмежившись загальними тезами, зокрема те що вони є свідками у кримінальному провадженні, та посилаючись на цілі і завдання судового провадження, але при цьому не зазначив, які обставини, що відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, вказані особи можуть повідомити, що свідчить про необґрунтованість клопотання.

Згідно із усталеною практикою Європейського суду з прав людини, сторона захисту, враховуючи принцип змагальності кримінального провадження, повинна вказати обставини, у яких свідок повинен свідчити, та продемонструвати, що виклик цього свідка є необхідним для пошуку істини (Краксі проти Італії). У зв`язку з цим вимога справедливого судового розгляду не накладає на суд першої інстанції зобов`язання доручити складання експертного висновку або проведення будь-якого іншого слідчого заходу лише тому, що сторона подала клопотання про це. Якщо захист наполягає на тому, щоб суд заслухав свідка або прийняв інші докази (такі як, наприклад, висновок експерта) національні суди повинні вирішити, чи є необхідним або доцільним прийняти ці докази для розгляду під часу слухання справи. Національний суд може вільно, за умови дотримання умов Конвенції, відмовитися викликати свідків, запропонованих захистом (Хусейн та інші проти Азербайджану; Ходорковський та Лєбєдєв проти Росії; Poletan і Azirovik проти колишньої Югославської Республіки Македонія).

Окрім того, мотивуючи необхідність у допиті зазначених осіб, захисник посилалися на матеріали кримінального провадження, докази та обставини, які не були предметом судового дослідження, тому суду невідомі.

А відтак, суд позбавлений можливості переконатися в обґрунтованості доводів захисника з приводу того, що зазначеним ним особами можуть бути відомі обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження.

Отже, стороною захисту на теперішній час не доведена необхідність та доречність допиту у якості свідків зазначених у клопотанні осіб, у зв`язку з чим клопотання є необґрунтованим та передчасним і задоволенню не підлягає.

Разом з тим, сторона захисту не позбавлена можливості повторно звернутися із таким клопотанням в разі дотримання зазначених вимог.

Щодо скарги на бездіяльність дізнавача та прокурора в порядку ст.. 303 КПК України.

В своїй скарзі захисник просив: визнати бездіяльність дізнавача та прокурора, щодо неприйняття від підозрюваного ОСОБА_10 додаткових свідчень в кримінальному провадженні №0000947 шляхом його допиту та клопотання про допит свідків - протиправною. Та зобов`язати дізнавача та прокурора витребувати з відділу поліції №1 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області та приєднати до матеріалів кримінального провадження №0000947 заяву ОСОБА_3 від 29.10.2021 року, додатково допитати ОСОБА_3 , прийняти від ОСОБА_3 та розглянути клопотання про допит свідків.

Прокурор заперечував проти задоволення скарги, при цьому зазначив, що ОСОБА_3 на стадії досудового розслідування, був допитаний як підозрюваний, та мав можливість надати покази, які вважав за потрібне.

Потерпілий заперечував проти задоволення скарги.

Обвинувачений та його захисники вимоги скарги підтримали, просили її задовольнити.

Розглянувши скаргу, вислухавши думки учасників судового провадження, суд дійшов такого висновку.

Чинний КПК України не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи оцінювати процесуальні дії чи бездіяльність та рішення органу досудового розслідування, оскільки суд на теперішній час позбавлений можливості дослідити докази, що стосуються прийнятих процесуальних рішень слідчим, дізнавачем та прокурором, такі обставини можуть бути досліджені під час судового розгляду, зокрема, під час дослідження доказів, на що сторона захисту має право звертати увагу суду.

Тому оцінка судом на теперішній час законності та обґрунтованості проведених у ході досудового розслідування процесуальних дій та прийнятих рішень слідчого, дізнавача чи прокурора виключно на підставі доказів, наданих однією із сторін, порушить принцип змагальності, згідно з яким сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів та інших доказів, особливо враховуючи, що такі відсутні в розпорядженні суду на цій стадії.

Водночас як вбачається зі скарги та долучених до неї матеріалів, в рамках кримінального провадження 29.10.2021 року ОСОБА_3 , звернулася з заявою про проведення процесуальних дій.

Суд звертає увагу, що відповідна бездіяльність дізнавача чи прокурора, щодо не розгляду вказаного звернення, чи оскарження рішення за результатами розгляду вказаного звернення, є предметом розгляду слідчого судді, на стадії досудового розслідування, а саме, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача та прокурора, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим кодексом строк.

Та відповідно до вимог ч. 2, ч.3 ст. 303 КПК України, бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, передбачена п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, не може бути предметом розгляду судом під час підготовчого судового засідання, так як суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, що є принципом диспозитивності розгляду.

Разом з тим, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 36, ч. 5 ст. 40, ч. 4 ст. 40-1 КПК України, якими визначено, що прокурор, дізнавач та слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Відтак, щодо вимог захисника зобов`язати дізнавача та прокурора приєднати до матеріалів кримінального провадження №0000947 заяву ОСОБА_3 від 29.10.2021 року та додатково допитати ОСОБА_3 , на думку суду не можуть бути предметом розгляду судом, оскільки таке оскарження не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, що регламентовано положеннями Глави 6 цього Кодексу.

Крім того, суд звертає увагу на те, що визнання бездіяльності дізнавача та прокурора протиправною, не передбачено положеннями ст. 303- 307 КПК України.

Разом з тим, на думку суду, викладені у скарзі захисника положення потребують аналізу законності низки взаємопов`язаних процесуальних дій та рішень у кримінальному провадженні, а відтак, твердження сторони захисту щодо допущених порушень під час досудового розслідування, заперечення з цього приводу сторони обвинувачення підлягають дослідженню судом під час судового розгляду шляхом оцінки законності прийняття процесуальних рішень та дій під час досудового розслідування, дослідження процесуальних документів та відповідних доказів, що має бути здійснено під час судового розгляду.

Оскільки докази та процесуальні документи, рішення, дії, вчинені у ході кримінального провадження, на даний час не досліджувалися, зважаючи на наведені положення КПК України, неможливість надання, на момент розгляду скарги, оцінки сукупності належності та допустимості доказів у всьому кримінальному провадженні, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні скарги, а викладеним у ній обставинам надати оцінку на відповідній стадії судового провадження.

При цьому сторона захисту не позбавлена права під час судового розгляду посилатися на встановлені нею, як вона вважає, порушення КПК України, зокрема, під час дослідження доказів по справі.

Разом з тим, суд звертає увагу, що відповідно до вимог п. 5 ч. 3 ст. 42, ч. 4 ст. 349, ч. 1, ч. 2 ч. 4 ст. 351 КПК України, обвинувачений не позбавлений права давати показання з приводу обвинувачення на стадії судового розгляду, крім того суд вкотре звертає увагу, що сторона захисту не позбавлена можливості повторно звернутися із клопотанням про допит свідків в разі дотримання зазначених вище вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 314 316, 372 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_6 , про повернення обвинувального акту прокурору, - залишити без задоволення.

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_6 , про виклик свідків - відмовити. Роз`яснити, що відмова в задоволенні клопотання не перешкоджає його повторному заявленню у порядку, встановленому КПК України.

У задоволенні скарги захисника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_6 , про зобов`язання дізнавача та прокурора витребувати з відділу поліції №1 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області та приєднати до матеріалів кримінального провадження №0000947 заяву ОСОБА_3 від 29.10.2021 року, додатково допитати ОСОБА_3 , прийняти від ОСОБА_3 та розглянути клопотання про допит свідків, - відмовити.

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000947, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.09.2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, на 22 грудня 2021 року о 10 год. 45 хв.

Судовий розгляд здійснювати одноособово, у відкритому судовому засіданні, в приміщенні Малиновського районного суду м. Одеси, за участю прокурора, потерпілого, обвинуваченого та його захисника.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1