Справа № 639/7067/21
Провадження № 1-кп/639/171/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 лютого 2022 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові обвинувальний акт по кримінальному провадженню, зареєстрованому 25.07.2021 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під №0000434 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 187 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
Під час судового засідання прокурором було заявлено клопотання про продовження дії запобіжного заходу вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 строком на 60 днів, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Прокурор зазначає, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 , останній перебуваючи на свободі може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, незаконно впливати на потерпілих, свідків по даному кримінальному провадженню та може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, не зможуть забезпечити виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтримали клопотання прокурора.

Захисник ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, оскільки стороною обвинувачення не доведено реальне існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України. Сторона захисту зазначила, що ОСОБА_5 частково відшкодував шкоду потерпілому, має на утриманні чотирьох малолітніх дітей та постійне місце проживання, у зв`язку із чим просили змінити обвинуваченому запобіжний захід на домашній арешт.
Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За змістом ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.
Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Згідно з п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.
Судовим розглядом встановлено, що стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 27.07.2021 року обрано захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою, строком застосування до 22.09.2021 року.
В подальшому ухвалами Жовтневого районного суду м. Харкова від 17.09.2021 року, 26.10.2021 року та 20.12.2021 року відносно ОСОБА_5 було продовжено строки дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком застосування до 17.02.2022 року включно.
Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України є тяжкими злочинами.
При вирішенні клопотань прокурора та сторони захисту суд враховує існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: обвинувачений ОСОБА_5 перебуваючи на свободі може:

- переховуватись від суду, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, за які законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, обставини злочинів, в яких обвинувачується ОСОБА_5 та дані про його особу свідчать про його схильність до скоєння протиправних дій. Законних джерел отримання заробітку він не має, відсутні у останнього стійкі міцні соціальні зв`язки. Крім цього, обвинувачений усвідомлює незворотність настання покарання, та може, намагаючись уникнути кримінальної відповідальності за скоєне, покинути місце мешкання, у зв`язку з чим наявний ризик його ухилення від суду;
- незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, з метою змусити останніх відмовитись від раніше наданих показів щодо обставин вчиненого кримінального правопорушення, оскільки маючи процесуальний статус обвинуваченого та залишаючись на свободі, останньому відомо місце мешкання свідків у вказаному кримінальному провадженні. Крім того, ОСОБА_5 може незаконно умовлянням чи погрозами вчинити протиправний тиск на свідків, з метою змусити останніх відмовитись від раніше наданих показів;
- вчинити інші кримінальні правопорушення. Наявність вказаного ризику підтверджується даними про особу обвинуваченого, який законних джерел отримання заробітку не має, не працевлаштований, обставини кримінальних правопорушень в яких він обвинувачується свідчать про його схильність до вчинення злочинів, у зв`язку з чим, існують достатні підстави вважати, про його небажання вести законний спосіб життя.
Разом із цим, при розгляді зазначеного клопотання прокурором не доведено реальне існування ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України в частині незаконного впливу ОСОБА_5 на потерпілих. Доводи клопотання в цій частині носять характер припущення, не підтверджуються належними та допустимими доказами, оскільки потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вже були допитані в судовому засіданні під час судового розгляду даного кримінального провадження.

Оцінюючи в сукупності обставини, які визначені ст.178 КПК України, судом враховується: 1) тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 , у разі визнання обвинуваченого винуватим у вчиненні двох тяжких злочинів проти власності, у вчиненні яких він обвинувачується, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до шести років та до десяти років відповідно; 2) вік та стан здоров`я обвинуваченого, який тяжких захворювань чи інвалідності не має; 3) даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні немає, зокрема стороною захисту не надано будь-яких відомостей щодо наявності в обвинуваченого на утриманні 4 малолітніх дітей, офіційно не працює; нерухомості, транспортних засобів у власності не має, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків.
Обставин про зменшення або відсутність вказаних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які враховані при обранні запобіжного заходу, судом на теперішній час не встановлено.
Стороною захисту на теперішній час не доведено, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, зменшились або відпали в такому обсязі, що є достатніми для переконання суду в необхідності зміни запобіжного заходу.

За таких обставин інший більш м`який запобіжний захід, окрім як тримання під вартою, не зможе забезпечити виконання покладених на обвинуваченого ОСОБА_5 процесуальних обов`язків, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, переховування від суду, у зв`язку із чим клопотання сторони захисту задоволенню не підлягає.

Таким чином, клопотання прокурора підлягає задоволенню, в зв`язку з чим, суд вважає необхідним продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_5 захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, тобто до 14 квітня 2022 року.
На підставі п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України суд не визначає обвинуваченому ОСОБА_5 розмір застави у кримінальному провадженні, оскільки він обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, вчиненого із застосуванням насильства щодо потерпілого.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 177, 178, 183, 331, 369 372, 376, 392 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченогоОСОБА_5 в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор», строком на 60 днів, тобто до 14 квітня 2022 року включно.
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відмовити.
Копію цієї ухвали направити для відома до ДУ «Харківський слідчий ізолятор».
Ухвала підлягає негайному виконанню, однак може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, що перебуває під вартою - у той же строк з дня отримання копії ухвали.
Суддя ОСОБА_1