ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2255/21 Справа № 192/1000/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Правобережної окружної прокуратури м. Дніпра Дніпропетровської області на вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2021 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000186 відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в Одеській області, Болградський район с. Жовтневе, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, непрацевлаштованого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

15 квітня 2005 року вироком Болградського районного суду Одеської області за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 315 КК України, із застосуванням положень ст. 70 КК України, до покарання у виді п`яти років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком один рік;

28 листопада 2005 року вироком Болградського районного суду Одеської області за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 315 КК України, із застосуванням положень ст. 70 КК України, до покарання у виді шести років позбавлення волі;

12 серпня 2011 року вироком Болградського районного суду Одеської області за ч. 2 ст. 309, ст. 395 КК України, із застосуванням положень ст. 70 КК України, до покарання у виді двох років одного місяця позбавлення волі;

21 серпня 2017 року вироком Болградського районного суду Одеської області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України, із застосуванням положень ст. 70 КК України, до покарання у виді двох років позбавлення волі, звільнений 11 січня 2019 року;

16 грудня 2019 року вироком Болградського районного суду Одеської області за ст. 395 КК України до покарання у виді арешту строком на два місяці,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2021 року ОСОБА_7 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного йому покарання, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення, а також виконає покладені на нього обов`язки у виді періодичного з`явлення для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації ; повідомлення уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирок Болградського районного суду Одеської області від 16 грудня 2019 року, яким ОСОБА_7 було засуджено за ст. 395 КК України до покарання у виді двох місяців арешту виконувати самостійно.
Вирішено питання щодо речових доказів та щодо розподілу судових витрат.
Як встановлено судом, Обвинувачений ОСОБА_7 04 квітня 2019 року приблизно о 01.10 годин підійшов до паркану, яким огороджена територія подвір`я АДРЕСА_1 , непомітно перестрибнув через паркан, тим самим проник на територію подвір`я, яке є іншим сховищем, звідки діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів викрав металеві вироби, а саме одну бухту металевого колючого дроту вагою 38 кг., довжиною 500 м., 12 секцій чавунної батареї, 10 метрів металевого ланцюга з діаметром ланки 3 см., 4 метри металевої труби діаметром 80 мм., металеву квадратну трубу довжиною 40 см., розміром 5*3 см., товщиною метала 0,5 см, металеву трубу звареною між собою у формі літери «П» загальною овжиною 80 см., розміром 5*3 см., товщиною метала 0,5 см., металеву конструкцію у вигляді варених між собою двох металевих швелерів, один розміром шириною 22 см., висотою стінки 8 см., і довжиною 60 см., а інший аналогічних розмірів і довжиною 30 см., металеву конструкцію у вигляді зварених між собою двох металевих швелерів, один розміром шириною 22 см., висотою стінки 8 см. і довжиною 25 см., а інший аналогічних розмірів і довжиною 40 см., що належить потерпілій ОСОБА_8 , чим спричинив останній матеріальну шкоду на загальну суму 2170,00 грн.
Після чого ОСОБА_7 , з викраденим майном з місця вчинення злочину втік, та викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Дії обвинуваченого кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у інше сховище, тобто у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Прокурор в своїй апеляційній скарзі просить вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2021 року ОСОБА_7 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України змінити, виключивши з резолютивної частини вироку посилання на самостійне виконання вироку Болградського районного суду Одеської області від 16 грудня 2019 року, яким ОСОБА_7 було засуджено за ст. 395 КК України до покарання у виді 2 місяців арешту, мотивуючи такі вимоги тим, що покарання за вказаним вироком обвинувачений відбув 10 січня 2020 року, а тому посилання на його самостійне покарання судом першої інстанції при викладенні резолютивної частини є безпідставним.
Позиції учасників судового провадження.
Прокурор в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній.
Мотиви суду.
Заслухавши суддю-доповідача, думку та пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Так, висновки суду про винність обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за фактичних обставин, встановлених судом першої інстанції та викладених в оскаржуваному вироку, правильність кваліфікації його дій за ч. 3 ст. 185 КК України в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому відповідно до ст. 404 КПК України колегією суддів не переглядаються.
Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність при призначенні ОСОБА_7 покарання, то вони, на думку колегії суддів, є слушними.
Так, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставами для зміни судового рішення є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
За вимогами п. 3 ч. 1 ст. 413 КПК України, неправильне застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту, тягне за собою зміну судового рішення.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений, докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів, мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою, якщо судом приймалися такі рішення, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та довідки про судимість, ОСОБА_7 засуджений 16 грудня 2019 року вироком Белградського районного суду Одеської області до 2 місяців арешту.
При цьому, призначене вироком Белградського районного суду Одеської області від 16 грудня 2019 року покарання ОСОБА_7 відбув 10 січня 2020 року, чого судом першої інстанції при призначенні в даному кримінальному провадженні обвинуваченому покарання належним чином враховано не було,і як наслідок безпідставно в резолютивній частині вироку надано вказівку щодо самостійного виконання обвинуваченим покарання у виді 2 місяців арешту.
У зв`язку із чим, колегія суддів приходить до висновку про необхідність змінити вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2021 року відносно ОСОБА_7 , за ч. 3 ст. 185 КК України та виключити з резолютивної частини даного рішення вказівку на самостійне виконання покарання у виді 2 місяців арешту, призначеного за вироком Белградського районного суду Одеської області від 16 грудня 2019 року.
А тому, на підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 404, 409, 419 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Правобережної окружної прокуратури м. Дніпра Дніпропетровської області задовольнити.
Вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2021 року відносно ОСОБА_7 , за ч. 3 ст. 185 КК України змінити.
Виключити з резолютивної частини вироку Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2021 року відносно ОСОБА_7 , за ч. 3 ст. 185 КК України вказівку на те, що вирок Болгарського районного суду Одеської області від 16 грудня 201 року необхідно виконувати самостійно.
В іншій частині вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2021 року відносно ОСОБА_7 , за ч. 3 ст. 185 КК України - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді Дніпровського
апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4