Справа № 569/6790/20
УХВАЛА

02 листопада 2021 рокум. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в особі судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_3 (далі прокурор), обвинуваченої ОСОБА_4 , захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_5 розглянувши у судовому засіданні в м. Рівне клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_4 під час розгляду кримінального провадження №0001410 від 10.03.2020 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Рівненським міським судом Рівненської області розглядається обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні.

Прокурор заявила клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_4 . Вказала, що обвинувачена обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином. Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, відсутність в обвинуваченої міцних соціальних зв`язків, існує ризик передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України. Також, доводить, про існування ризику передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України. Покликаючись на наведене, просить продовжити щодо обвинуваченої запобіжний захід тримання під вартою, оскільки спливає строк його застосування, а розмір застави не визначати відповідно до п.2 ч.4 ст. 183 КПК України

Захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_5 та обвинувачена ОСОБА_4 про продовження застосування запобіжного заходу не заперечували.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_4 , суд враховує вимоги ст. 29 Конституції України, статті 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Наявність підстав для залишення обвинуваченої під вартою слід розглядати у кожній справі окремо з урахуванням її особливостей (Рішення ЄСПЛ «Jecius проти Литви» заява №34578/97 від 31.07.2000).

Продовження тримання під вартою може бути виправданим заходом, але за наявності чітких ознак, що цього вимагає справжній суспільний інтерес, який не зважаючи на наявність презумпції невинуватості переважає інтереси забезпечення права на свободу.

В своїх рішеннях ЄСПЛ за скаргою № 40107/02 від «10» лютого 2011 року по справі «Харченко проти України», п. 80; за скаргою № 20808/02 від 04.03.2010 р. у справі «Шалімов проти України», суд визнає порушенням Конвенції продовження/обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за умови, якщо національні суди «…не розглянули жодних альтернативних триманню під вартою запобіжних заходів…».

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

При вирішенні питання доцільності продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 , суд враховує вимоги ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченою покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду, тобто існує ризик передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, враховуючи що обвинувачена обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, санкція якого передбачає позбавлення волі на строк до 10 років, в обвинуваченої відсутні міцні соціальні зв`язки та стримуючі фактори, вона не працює, осіб, які б перебували на її утриманні не має, і запобігти зазначеному ризику шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів не можливо.

Про існування ризику передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України стороною обвинувачення не доведено.

Отже, з урахуванням викладеного, а також що клопотання прокурора стороною захисту не заперечується, щодо обвинуваченої слід продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою, проте без визначення розміру застави, відповідно до п.2 ч.4 ст. 183 КПК України.

Даних, які б вказували, про неможливість застосувати до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою немає.

Керуючись ст.ст. 177,178, 183, 331 КПК України, -

УХВАЛИЛА:

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою до 29.12.2021, без визначення розміру застави.

Обвинувачену утримувати в Державній установі «Рівненський слідчий ізолятор».

Копію ухвали вручити обвинуваченій, прокурору, надіслати начальнику Державної установи «Рівненський слідчий ізолятор».

Строк дії ухвали до 29.12.2021.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1