Ухвала

31 серпня 2021 року
м. Київ
справа № 674/1202/19
провадження № 51 - 1036 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на вирок Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 29 серпня 2019 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 15 березня 2021 року щодо неї,

у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 40000262,
встановила:
У касаційній скарзі засуджена ОСОБА_4 порушила питання про перевірку вказаних судових рішень у касаційному порядку. До скарги додала клопотання,

в якому просить поновити строк касаційного оскарження. Вказує, що внаслідок запровадження на території України карантинних заходів обмежувального характеру, вона не мала змоги вчасно ознайомитися з матеріалами кримінального провадження.
Вказані обставини, на її думку, унеможливлювали звернутись з касаційною скаргою

в межах строку на касаційне оскарження судового рішення.
Згідно з ч. 1 ст. 117 КПК пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений ухвалою суду за клопотанням заінтересованої особи.
З огляду на те, що у клопотанні засудженої наведені об`єктивні причини пропуску строку на касаційне оскарження, колегія суддів вважає за необхідне визнати їх поважними та поновити засудженій пропущений строк.
Разом з цим, перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що її подано без додержання приписів п. 4 ч. 2 зазначеної статті.
Так, у касаційній скарзі, зокрема, зазначаються: обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу до суду касаційної інстанції із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Проте вказаних приписів закону засуджена належним чином не виконала.
Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. При цьому уповноважений лише перевіряти правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Тобто суд касаційної інстанції є судом права, а не факту.
Відповідно до приписів ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Тому, посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК, що є підставою для зміни чи скасування таких рішень, а також належним чином обґрунтувати свої доводи.
Так, засуджена порушує питання про скасування вироку Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 29 серпня 2019 року та ухвали Хмельницького апеляційного суду від 15 березня 2021 року із призначенням нового розгляду у суді першої інстанції у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
Однак, у своїй касаційній скарзі вона не зазначає, яких конкретно порушень вимог кримінального процесуального закону, з огляду на те, що суд касаційної інстанції

є судом права а не факту, було допущено під час розгляду кримінального провадження судами першої та апеляційної інстанцій, які, виходячи з положень статей 412, 415 КПК, слугували би підставою для скасування оскаржуваних судових рішень з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.
Натомість, посилаючись на процесуальні порушення, які на думку ОСОБА_4 допустилися суди першої та апеляційної інстанцій при розгляді кримінального провадження щодо неї, в обґрунтування своєї позиції, засуджена посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, які встановлені на підставі досліджених судом доказів, що відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Відсутність у скарзі належного обґрунтування, зважаючи на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без руху, надавши засудженій строк для усунення недоліків.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд
постановила:
Клопотання засудженої задовольнити.
Поновити засудженій ОСОБА_4 строк на касаційне оскарження судових рішень.
Касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 залишити без руху

і встановити строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3