Справа № 548/1696/21
Провадження №1-кп/548/51/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.01.2022 року м. Хорол
Хорольський районний суд Полтавської області в складі :
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника - адвоката ОСОБА_5 ,
потерпілого - ОСОБА_6 ,
представника потерпілого адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Хорол клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження у кримінальному провадженні №0000120 строку тримання під вартою ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.1 КК України та клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт,
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Хорольського районного суду Полтавської області перебуває кримінальне провадження №0000120 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.1 КК України.
В ході судового засідання прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, яке мотивував тим, що ризики, встановлені раніше, не зменшились і на даний час існують, так як обвинувачений може впливати на свідків та потерпілого та вчинити інше кримінальне правопорушення, крім того вказав, що тяжкість злочину, який інкримінують обвинуваченому може вплинути на те, що він буде уникати суду, а тому прокурор просив продовжити обраний обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
В ході судового засідання захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 заявила клопотання про зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт, яке мотивувала тим, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України та вказані прокурором, необґрунтовані та заперечувала проти задоволення клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання свого захисника та заперечував проти задоволення клопотання прокурора.
В судовому засіданні представник потерпілого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 заперечував проти задоволення клопотання захисника обвинуваченого та підтримав клопотання прокурора, так як перебуваючи на волі обвинувачений може впливати на потерпілого та свідків і просив врахувати суд, що останній обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину та раніше притягувався до кримінальної відповідальності.
В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 підтримав позицію свого представника.
Враховуючи ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме те, що обвинувачений в разі звільнення з-під варти може переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, а також те, що у справі залишаються не допитані свідки, у суду є підстави вважати, що обвинувачений, у разі звільнення з-під варти, може впливати на них; а також враховуючи відсутність даних про зменшення ризиків, передбачених ст.177 КПК України; враховуючи тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання обвинуваченого винним в інкримінованому йому злочині, - суд приходить до твердого переконання про необхідність продовжити ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Одночасно, відповідно до ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, зокрема ті, що перелічені цією статтею. Так, суд враховує, зокрема, тяжкість покарання, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків.
Суд враховує, що запобіжний захід має на меті, зокрема, попередження спроби особи вчиняти дії щодо перешкоджання здійсненню правосуддя, а не бути лише наслідком такого перешкоджання.
Зважаючи на те, що пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, клопотання прокурора підлягає до задоволення. У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
Стверджувані ризики в даній справі переважають над принципом поваги до особистої свободи, на що звернув увагу Європейський суд з прав людини у справі «Борзих та інші проти України» від 25.06.2020 року.
Одночасно судом враховується практика Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. Вирішуючи це питання, суд своїм рішенням забезпечує не тільки права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони суспільних прав та інтересів. Так, кримінальне правопорушення, яке інкримінується обвинуваченому ОСОБА_4 , є тяжким злочином. На думку суду конкретним суспільним інтересом, який превалює над принципом поваги до свободи особистості є забезпечення конституційних засад, спрямованих на захист найвищих соціальних цінностей в Україні. Таким чином, суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого.
Судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше застосованому обвинуваченому запобіжному заході у вигляді тримання під вартою на даний час відпала і до нього можна застосувати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.
З урахуванням викладеного суд вважає, що строк тримання під вартою в даному випадку не виходить за межі розумного строку та зважаючи на необхідності призначення справи до судового розгляду, відсутності можливості до вищезазначеної дати завершити судовий розгляд та відсутності доказів, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено, суд вважає за необхідне ОСОБА_4 продовжити дію існуючого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, але на строк, що не перевищує 60 днів, тобто до 31.03.2022 року, включно.
Приймаючи таке рішення суд враховує також те, що обвинувачений ОСОБА_4 є працездатним але не займається суспільно корисною працею, власної родини не має, що свідчить про відсутність сталих соціальних зв`язків.
Керуючись ст.ст. 331, 376 КПК України, суд -
УХВАЛИВ :
Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження у кримінальному провадженні №0000120 строку тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, задовольнити.
У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт відмовити за безпідставністю.
Запобіжний захід, обраний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді тримання під вартою продовжити на строк, що не перевищує 60 днів, а саме до 31.03.2022 року, включно.
Ухвала суду в частині запобіжного заходу може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом 7 діб з дня її оголошення.
Повний текст ухвали виготовлено 31.01.2022 року.

Головуючий: ОСОБА_1