ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
іменем України
Справа № 210/4212/21
Провадження № 1-в/210/407/21

"06" грудня 2021 р.

Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2
сторони кримінального провадження, які беруть участь у судовому засіданні: прокурор ОСОБА_3 , представник ДУ "КВК №80" ОСОБА_4 , засуджений ОСОБА_5 ,
розглянувши в режимі дистанційного провадження (відеоконференції) з Державною установою "Криворізька виправна колонія (№ 80)" у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривий Ріг заяву засудженого:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживав за адресою: АДРЕСА_1 засудженого: 06.09.2018р. Криничанським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 309, ст. 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі; відбуває покарання в Державній установі «Криворізька виправна колонія (№80)»,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання (ст. 81 КК України), -

ВСТАНОВИВ:
Засуджений ОСОБА_5 який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , засуджений 06 вересня 2018 року Криничанським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 309, ст. 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі звернувся до суду з клопотанням про застосування умовно-дострокового звільнення (за статтею 81 КПК України).
Подання подане в порядку статей 537-539 КПК України до суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.
Позиції сторін.
ОСОБА_5 клопотання підтримав, просив задовольнити, зазначив, що довів своє виправлення, поки не працює, стягнень не має.
Представник ДУ «КВК № 80» ОСОБА_4 просив суд відмовити в задоволенні клопотання, оскільки засуджений не довів своє виправлення, не працює.
Прокурор заперечував проти задоволення клопотання, оскільки засуджений не довів своє виправлення, не працює. Тому відсутні підстави стверджувати, що ОСОБА_5 довів своє виправлення сумлінним ставленням до праці.
Обставини, встановлені судом.
Вироком Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 06 вересня 2018 року ОСОБА_5 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 309, ст. 71 КК України і призначено йому покарання 3 років 1 місяця позбавлення волі.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 21 листопада 2018 року вирок Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 06 вересня 2018 року залишено без змін.
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 06 квітня 2019 року прибув до Державної установи «Криворізька виправна колонія (№ 80)», де на даний час відбуває покарання.
Згідно з характеристики на засудженого ОСОБА_5 , станом на 14 вересня 2021 року, останній відбуває покарання в Криворізькій ВК №80. За період відбування покарання в Криворізькій ВК №80 зарекомендував себе посередньо. Має два заохочення, стягнень не має. Зв`язки з рідними підтримує шляхом телефонних переговорів. До праці на виробництві установи не виявив бажання бути залученим. Підтримує рівні відносини з іншими засудженими. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. До виконання робіт з благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. Намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки і безпеки праці.
З довідки про наявність стягнень та заохочень вбачається, що за період відбування покарання в Криворізькій ВК №80 станом на 14.09.2021 року ОСОБА_5 має два заохочення, стягнень не має.
Крім того, згідно витягу з протоколу № 4 засіданням адміністративної комісії ДУ «Криворізька виправна колонія (№80)» від 11.02.2021 року відмовлено ОСОБА_5 в застосуванні до нього ст. 81 КК України, передчасно, лише став на шлях виправлення.
Мотиви та висновку суду
Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у вигляді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за необережний тяжкий злочин; (ч.2, п. 1 ч.3 ст. 81 КК України).
Як слідує зі змісту кримінального закону, положення про те, що засуджений довів своє виправлення, означає, що його сумлінна поведінка і ставлення до праці свідчать про успішність процесу виправлення і можливості ефективного продовження його при умові застосування умовно-дострокового звільнення.
Передумовою застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання згідно з ч.1 ст. 81 КК України є фактичне відбування особою певного виду покарання.
Разом з тим, підставами для такого звільнення є не лише фактичне відбуття засудженим певної частини покарання, а й доведення засудженим свого виправлення.
Доведення засудженим свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів. Виправлення засудженого має бути підтверджене його сумлінною поведінкою і ставленням до праці. При цьому сумлінна поведінка характеризується дотриманням режиму відбування покарання, виконанням покладених на засудженого законних обов`язків; виконанням законних вимог представників адміністрації органу, що виконує покарання; підвищенням загальноосвітнього і професійно-технічного навчання; поведінкою у побуті; стримуванням від порушень режиму відбування покарання, від порушень правил внутрішнього розпорядку, неухильним додержанням загальноприйнятих норм і правил поведінки; активною участю у суспільному житті і сумлінним виконанням громадських доручень у процесі відбування покарання; прагненням своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин тощо.
Ставлення до праці характеризується постійною свідомою участю у суспільній корисній праці; систематичним виконанням трудових обов`язків, виробничих завдань і дорученої роботи; відсутністю відмов від роботи, невиходів на роботу без поважних причин і порушень трудової дисципліни; відсутністю трудових порушень тощо.
Суд зазначає, що сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого.
Згідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.
Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.
Розглядаючи клопотання засудженого ОСОБА_5 щодо застосування умовно-дострокового звільнення та оцінюючи ступінь виправлення засудженого, суд враховує дані про його поведінку і ставленні до праці за весь час відбування покарання.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 відбуває покарання за умисний нетяжкий злочин. За весь час відбування покарання з 18.01.2019 року по грудень 2021 року засуджений стягнень не мав, мав два заохочення, і це ще не підтверджує того, що він повністю став на шлях виправлення та його поведінка зазнає позитивних змін, оскільки, засуджений взагалі не виявив бажання бути залученим до праці.
Також встановлено, що засуджений вчинив злочин, за який відбуває покарання під час іспитового строку, у зв"ящзку із чим був засуджений до реальної міри покарання.
Крім того, об`єктивно згідно з даними адміністрації установи виконання покарань, засуджений не довів свого виправлення, відсутність бажання працювати, здобувати освіту, свідчить про непослідовний процес виправлення і у сукупності із дослідженими даними не може бути безсумнівним підтвердженням його виправлення та готовності до самокерованої правослухняної поведінки.
В той же час, заохочення стосуються праці на суспільно-корисних роботах, що є обов"язком засуджених, а не правом.
Як вбачається з щоденника індивідуальної роботи із засудженим та характеристики, ОСОБА_5 станом на 25 липня 2021 року тільки став на шлях виправлення, матеріали справи підтверджують, що засуджений не був залучений до робіт, не був працевлаштований протягом відбутого строку покарання.
Об`єктивних фактів та даних, які б свідчили, що ОСОБА_5 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, що є підставою для застосування статті 81 КК України не встановлено.
Отже, оцінюючи у сукупності всі дані, які можуть служити чинником для визнання поведінки ОСОБА_5 такою, що свідчить про його виправлення, суд вважає, що останнім не надано конкретних переконливих даних про те, що процес його виправлення досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі.
Згідно частини 2 статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
В сукупності з зазначеним та наявною в матеріалах справи інформацією щодо особи засудженого, який своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення, суд не знаходить підстав для застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення.
На думку суду, звільнення від відбування покарання умовно-достроково з огляду на те, що ОСОБА_5 не довів свого виправлення, під час відбування покарання не виявив бажання працювати, а також тяжкість злочину, скоєного ОСОБА_5 не буде гарантувати такої цілі покарання як кара, тобто не буде відповідати засадам призначення покарання, визначеним у ст.ст. 50, 65 КК України, тому клопотання є передчасним.
В сукупності з зазначеним та наявною в матеріалах особової справи інформацією, суд не знаходить підстав для застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення.
На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 376 КПК України, ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Заяву засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання (ст. 81 КК України) - залишити без задоволення.

Направити до Державної установи "Криворізька виправна колонія (№80)" копії ухвал - для відома, а так само і для вручення засудженому.

Копію ухвали вручити прокурору.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення шляхом подання апеляції до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, а засудженим, який відбуває покарання в місцях позбавлення волі - в той же строк з моменту отримання її копії.

Повний текст ухвали складено та проголошено 08 грудня 2021 року о 10 год. 45 хв. в залі судового засідання № 309 Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області (м. Кривий Ріг, пр-т. Миру 24, третій поверх).

Суддя: ОСОБА_1