Справа № 304/1776/21 Провадження № 1-кс/304/24/2022
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2022 року м. Перечин

Слідчий суддя Перечинського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , на підставі матеріалів досудового розслідування, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000225 від 28 грудня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 292 КК України, про арешт майна,

В С Т А Н О В И Л А:

12 січня 2022 року прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме: бензомоторний бур марки «STURM EA-1564» з спеціальним свердлом для буріння землі, який належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцю, АДРЕСА_1 , шляхом заборони користуватись, відчужувати та розпоряджатися будь-яким чином.

Клопотання мотивує тим, що 27 грудня 2021 року надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що цього ж дня о 13 годині 01 хвилина за адресою: АДРЕСА_2 надійшло повідомлення від оператора Газового господарства про те, що за вказаною адресою відбулось пошкодження газопроводу. Під час досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні проведено огляд місця події, за результатами якого вилучено ручну бурильну установку марки «STURM ЕА-1564» зі спеціальним свердлом для буріння землі, яку постановою слідчого визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, оскільки вона була знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегла на собі його сліди та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Майно, на яке прокурор просить накласти арешт, перебуває у власності ТзОВ «Еко Вольт», що підтверджується поясненням ОСОБА_4 , який повідомив, що працює в зазначеному товаристві та під час проведення робіт з іншими робітниками було пошкоджено газову трубу. Крім цього, допитаний ОСОБА_5 також повідомив, що ним було укладено договір на проведення робіт по влаштуванню сонячних батарей із ТОВ «Еко Вольт», працівники якої пошкодили газову трубу.

Отже, враховуючи те, що зазначений бур із спеціальним свердлом для буріння землі є речовим доказом у кримінальному провадженні, при цьому такий є необхідним органу досудового розслідування для проведення слідчих дій та судових експертиз для встановлення всіх обставин вчинення кримінального правопорушення, тому прокурор просить клопотання задовольнити.

Прокурор у судове засідання не з`явився, однак подав клопотання, в якому просить розглянути клопотання про арешт майна у його відсутності, таке підтримує в повному обсязі, відповідно до ч. 6 ст. 107 КПК України не заперечує щодо незастосування технічних засобів фіксування та не заперечує проти визнання таких дій та результатів їх здійснення чинними.

У судове засідання представник ТзОВ «Еко Вольт» не з`явився, однак подав заяву, в якій просив розглянути клопотання про арешт майна в його відсутності, при цьому щодо накладення арешту на мотобур не заперечив, зобов`язується не відчужувати та зберігати в належному стані. Крім цього просив залишити в користуванні зазначений бур, оскільки такий є єдиним технічним інструментом у здійсненні підприємницької діяльності.

Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування кримінального провадження за допомогою технічних засобів не здійснювалося.

Слідчий суддя, вивчивши надані матеріали, зваживши доводи викладені в клопотанні, дійшла до такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно з ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Як убачається з наданих слідчим матеріалів, 27 грудня 2021 року надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що цього ж дня о 13 годині 01 хвилина за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Зарічево, вул. Миру, № 14 надійшло повідомлення від оператора Газового господарства про те, що за вказаною адресою відбулось пошкодження газопроводу.

Також із наданих матеріалів вбачається, що цю подію 28 грудня 2021 було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань та присвоєно номер 0000225 з правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 292 КК України, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 1 від 28 грудня 2021 року.

При цьому, бензомоторний бур марки «STURM EA-1564» з спеціальним свердлом для буріння землі, вилучено під час огляду місця події, а також постановою слідчого СВ відділення поліції № 1 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000225.

Отже, враховуючи те, що бензомоторний бур марки «STURM EA-1564» з спеціальним свердлом для буріння землі визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, та з метою його збереження, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого про арешт майна в частині заборони відчуження та розпорядження є обґрунтованим.

Щодо доводів прокурора про накладення арешту на зазначений бур також шляхом заборони користуватись ним, то слідчий суддя вважає, що воно в цій частині є не обґрунтованим, з огляду на таке.

Так, за правилами ст. 132 КПК України застосування арешту майна не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Норми ст. 98 КПК України вказують, що речовими доказами у кримінальному провадженні є матеріальні об`єкти, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій.

Відповідно п. 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

При вирішенні питання щодо арешту майна в частині заборони користуватись ним та для прийняття законного та справедливого рішення, слідчий суддя, згідно з ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, враховує розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для сторін кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини в контексті вказаних вище положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції», заява №31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності в розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А №296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява №48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A №52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A №98).

Отже, враховуючи те, що є правові підстави для накладення арешту на майно, а також те, що суд зобов`язаний визначити найменш обтяжливий спосіб арешту майна, слідчий суддя вважає, що у частині заборони користуватися бензомоторним буром марки «STURM EA-1564» з спеціальним свердлом для буріння землі належить відмовити, оскільки таке обмеження права власності не є розумним та співрозмірним відносно завдань кримінального провадження. Заборона користування зазначеним майном, у свою чергу, призведе до надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності.

На підставі викладеного та керуючись статтями 40, 131, 132, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання прокурора, подане в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000225 від 28 грудня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 292 КК України, про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме бензомоторний бур марки «STURM EA-1564» з спеціальним свердлом для буріння землі, власником якого є ТОВ «Еко Вольт», шляхом заборони відчужувати та розпоряджатися вказаним буром.

В іншій частині клопотання відмовити.

Передати власнику бензомоторний бур марки «STURM EA-1564» з спеціальним свердлом для буріння землі з правом користування та без права відчуження та розпорядження вказаним майном.

Попередити власника майна про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 388 КК України.

Зобов`язати власника у разі необхідності проведення у кримінальному провадженні № 0000225 процесуальних дій, об`єктом яких є бензомоторний бур марки «STURM EA-1564», негайно надати вказане майно для проведення відповідних процесуальних дій за першою вимогою слідчого.

Копію ухвали не пізніше наступного робочого дня після її постановлення направити прокурору та власнику майна.

Слідчий, прокурор у кримінальному провадженні № 0000225 від 28 грудня 2021 року після отримання копії ухвали повинні негайно вжити заходів щодо виконання ухвали та направити слідчому судді повідомлення про його виконання.

Роз`яснити, що відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

На підставі ч. 2 ст. 376 КПК України повний текст ухвали складено 31 січня 2022 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1