Справа № 308/1298/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2022 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області - ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, клопотання старшого слідчого СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_4 , у рамках кримінального провадження, відомості про яке 29.01.2022 року внесені до ЄРДР за №0000112, погоджене з прокурором, про застосування відносно :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, працюючого комірником в ФОП « ОСОБА_7 », одруженого, на утриманні четверо неповнолітніх дітей, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.289 КК України, -

запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

В С Т А Н О В И В :

З внесеного слідчим клопотання, яке погоджене з прокурором, та доданих матеріалів вбачається, що 28.01.2022 року, приблизно 03 год. 00 хв., ОСОБА_5 , прибув за адресою: АДРЕСА_2 , достовірно знаючи, що за цією адресою ніхто не проживає протягом тривалого часу, з метою незаконного збагачення та заволодіння транспортним засобом.

Вказує, що підійшовши до будинку АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом - усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою особистої наживи і збагачення за рахунок викраденого чужого майна, скориставшись тим, що за ними ніхто не спостерігає, шляхом пошкодження навісного замка вхідних воріт, проник до дворогосподарства за вказаною адресою. Отримавши повний доступ до автомобіля, який знаходився на подвір`ї - до автомобіля марки «Volkswagen T4», номерний знак Польської Республіки « НОМЕР_1 », вирішив проникнути до будинку. За допомогою викрутки, зламав циліндричний замок вхідних дверей та проник до середини, звідки викрав будівельний матеріал, а саме: шість мішків шпаклівки «Фініш НР» по 25 кілограм, два відра фарби «Classic» об`ємом по 3 літри, одне відро фарби «Classic» об`ємом 10 літрів, вісім відер фарби «Sniezka Eko» об`ємом по 10 літрів, дві тари грунтівки «Файний грунт» об`ємом по 10 літрів, металевий казан з позначенням «Блом» та дерев`яні двері коричневого кольору. Вказані речі погрузив до автомобіля «Volkswagen T4» та покинув місце події. Своїми умисними діями ОСОБА_5 заподіяв потерпілому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матеріальну шкоду яка встановлюється.

Таким чином, ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаному із проникненням у житло.

Крім того, 28.01.2022 року, приблизно 03 год. 00 хв., ОСОБА_5 , прибув за адресою: м. Ужгород, вулиця Гагаріна 11, достовірно знаючи, що за цією адресою ніхто не проживає протягом тривалого часу з метою незаконного заволодіння транспортним засобом. Так, знаходячись біля будинку №11, скориставшись темною порою доби, діючи таємно, з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих спонукань, шляхом пошкодження навісного замка, проник до вищевказаного дворогосподарства. Після чого, через незачинені задні двері проник до автомобіля марки «Volkswagen T4», номерний знак Польської Республіки « НОМЕР_1 », номер кузову НОМЕР_2 , який згідно реєстраційного документу належить громадянину Польської Республіки ОСОБА_9 , та згідно доручення перебував у законному користуванні громадянки України - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Знайшовши в салоні ключі від автомобіля, шляхом прокручування ключа, запустив двигун та покинув місце скоєння злочину, попередньо завантаживши до нього викрадені інші речі. Своїми умисними діями ОСОБА_5 заподіяв потерпілій ОСОБА_10 , матеріальну шкоду яка встановлюється.

У такий спосіб встановлена достатність доказів для підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 Кримінального кодексу України, тобто у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчинене з проникненням у інше сховище.

29.01.2022 року, о 19 год. 20 хв., ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

30.01.2022 року ОСОБА_5 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованих ОСОБА_11 злочинів повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події за адресою АДРЕСА_2 від 28.01.2022; протоколом прийняття зави про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_8 від 28.01.2022 та поясненням; протоколом прийняття зави про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_10 від 28.01.2022 та поясненням; протоколом огляду місця події за адресою м. Ужгород, вул. Борканюка 3, від 29.01.2022 року; протоколом обшуку за адресою АДРЕСА_3 , від 29.01.2022 року; постановою про визнання речовим доказом від 29.01.2022; протоколом затримання особи в порядку ст. 208 КПК України від 29.01.2022; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 30.0.2022; повідомленням про підозру ОСОБА_5 .

На підставі вище викладеного, слідчий вважає, що є необхідність в обранні ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою забезпечення виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання його спробам переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків, та інших учасників, які були присутні під час проведення обшуку, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 , бачив їхні обличчя та чув анкетні дані, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слідчий зазначає, що необхідність обрання підозрюваному ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлена тим, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, зазначеним у статті 177 КПК України, а саме переховуватися від органів досудового розслідування, вчинити спроби незаконно впливати на свідків злочину, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.

ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких, санкція за вчинення якого, згідно ч. 2 ст. 289 КК України, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років, тому існують ризики, що він не буде виконувати покладені на нього обов`язки та зможе переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке загрожує йому у разі визнання винним.

Органом досудового розслідування зібрано достатньо доказів, які підтверджують існування окремих ризиків, передбачених статтею ст. 177 КПК України, зокрема того, що підозрюваний ОСОБА_5 , з метою ухилення від кримінальної відповідальності зможе переховуватися від органів досудового розслідування або суду, знаючи та намагаючись уникнути відповідальності за вчинене ним діяння, усвідомлюючи наслідки в разі доведення останньому вини у вчинені вище вказаного злочину, незаконно впливати на свідків, в даному кримінальному провадженні, з метою уникнення від покарання шляхом залякування свідків та очевидців даної події, перешкоджати повному та всебічному досудовому розслідуванню даного кримінального провадження іншим чином, або вчинення ним іншого кримінального правопорушення чи продовжити дане кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, переховуватись від органів досудового розслідування або суду.

У даному випадку ініціювання перед слідчим суддею питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стало наслідком ретельного дослідження обставин кримінального правопорушення, а також особи підозрюваного. Висновки сторони обвинувачення, що інші запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим кримінальним процесуальним законом є не припущенням, а об`єктивною дійсністю.

У зв`язку з чим особисте зобов`язання, особиста порука підозрюваного, домашній арешт та застава будуть недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно із взяттям під варту.

Інший запобіжний захід, окрім тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваному ОСОБА_5 , оскільки альтернативні запобіжні заходи не забезпечують належний рівень гарантії доброчесної поведінки підозрюваного, тому наявна необхідність в обранні такої міри запобіжного заходу.

Таким чином, з урахуванням характеру та тяжкості діяння, яке інкримінуються підозрюваному, обставини вчинення правопорушення, тяжкості покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, сторона обвинувачення вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає меті, з якою він застосовується. Даний запобіжний захід позбавляє можливості підозрюваного перешкодити кримінальному провадженню, ухилитися від органів досудового розслідування та суду, а також мати можливість незаконно впливати на учасників провадження як на стадії досудового розслідування так і під час судового розгляду.

На підставі вищезазначеного, слідчий просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят діб.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання з викладеними в такому мотивами. Зазначив, що підозра є обґрунтованою та наявні ризики того, що підозрюваний перебуваючи на волі може переховуватися від органу досудового розслідування, вчинити тиск на потерпілих та свідків або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Слідчий в судовому засіданні підтримав подане ним клопотання з викладеними в такому мотивами.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечила проти задоволення поданого слідчим клопотання, надала суду письмові заперечення. Просила застосувати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки останній вину визнав в повному обсязі, має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, працює офіційно та має постійне місце проживання.

Підозрюваний ОСОБА_11 в судовому засіданні підтримав думку свого захисника.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали внесеного клопотання з додатками та надані заперечення щодо них, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно положень ст.132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

У відповідності до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч.1, п.4 ч.2 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно роз`яснень, що містяться в п.3 та п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» від 25.04.2003 року №4, запобіжні заходи застосовується за наявності підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений буде намагатись ухилятися від слідства або суду, перешкоджати встановленню істини по кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень. Разом з тим, взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим такий обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають норм КПК України, і його належної поведінки. Обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість судді в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Це можливо, коли особа немає постійного місця проживання, зловживає спиртними напоями чи вживає наркотичні засоби, продовжує вчиняти злочини, підтримує соціальні зв`язки негативного характеру, порушила умови запобіжного характеру, не пов`язаного з позбавленням волі, раніше ухилялася від слідства, суду чи виконання судових рішень.

Відповідно до мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 8 липня 2003 року №14-рп/2003 в справі №1-23/2003, тяжкість злочину законом не визначається, як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а не тільки взяття під варту, і при цьому, за своєю правовою природою запобіжний захід не є кримінальним покаранням.

У частині 3 статті 176 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

В обґрунтування заявленого клопотання про застосування відносно ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий зазначає, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, які відносяться до категорії тяжких і за які йому може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років, з метою уникнення від кримінальної відповідальності він може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Крім цього, за допомогою застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, може бути виконане завдання досудового розслідування, щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого ним кримінального правопорушення.

Згідно положень ч.1 та ч.2 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Тобто, із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст.183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Відповідно до п. «с» ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Слідчим суддею враховуються вимоги пункту 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якого термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182), а також пункту 1 частини 1 статті 178 Кримінального процесуального кодексу України, згідно з яким слідчий суддя при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний оцінити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.

Так, з матеріалів клопотання слідує, що органом досудового розслідування ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185 та ч. 2 ст. 289 КК України, які відповідно до вимог ст.12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому злочинів підтверджується: витягом з ЄРДР №0000112 від 29.01.2022 року; протоколом огляду місця події за адресою АДРЕСА_2 від 28.01.2022; протоколом прийняття зави про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_8 від 28.01.2022 та поясненням; протоколом прийняття зави про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_10 від 28.01.2022 та поясненням; протоколом огляду місця події за адресою м. Ужгород, вул. Борканюка 3, від 29.01.2022 року; протоколом обшуку за адресою АДРЕСА_3 , від 29.01.2022 року; постановою про визнання речовим доказом від 29.01.2022; протоколом затримання особи в порядку ст. 208 КПК України від 29.01.2022; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 30.0.2022; повідомленням про підозру ОСОБА_5 .

Проте, підозра ОСОБА_5 у вчиненні даних злочинів за відсутності фактичних даних, які б свідчили про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити його належної поведінки та виконання процесуальних обов`язків, передбачених КПК України, не є підставою для обрання найбільш суворої міри запобіжного заходу у вигляді взяття під варту.

Оцінюючи доводи прокурора та слідчого про необхідність застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою через ризики можливого переховування від органів досудового розслідування та суду, виїхати за межі України, слідчий суддя констатує, що їх можливе настання прокурором та слідчим жодним доказом не доведено. Також прокурором не доведено те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

З врахуванням сукупності викладених висновків, а також даних про особу підозрюваного ОСОБА_5 , який свою вину у інкримінованих йому злочинах визнав в повному обсязі, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, підозрюваний має постійне місце реєстрації, проживання та роботи, за місцем проживання характеризується позитивного, є одруженим, на утриманні має неповнолітніх дітей, за відсутності обґрунтованої впевненості в тому, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити його належної поведінки, а також даних про намагання ухилитися від правосуддя, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором та слідчим доведено обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини 1 статті 194 КПК України, але не доведено обставини, передбачені пунктом 3 частини 1 цієї статті, а тому в задоволенні клопотання про обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, слід відмовити.

При цьому, приймаючи до уваги наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а також враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 185 та ч. 2 ст.289 КК України, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді домашнього арешту, в період доби з 20 год. до 06 год. ранку, в межах строку досудового розслідування, тобто до 27.03.2022 року, оскільки саме такий запобіжний захід буде достатнім для потреб досудового розслідування та зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, визначених ст.177 КПК України.

У відповідності до ч.5 ст.194 КПК України на підозрюваного ОСОБА_5 слід покласти наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора та суду за їх першою вимогою, заборонити залишати місце проживання за адресою АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду, у період доби з 20 год. по 06 год. ранку, повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання, утримуватися від спілкування зі свідками сторони обвинувачення у даному кримінальному провадженні, здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Керуючись ст. ст. 176, -178, 181, 183, 186, 193, 194, 196, 309, 310 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні клопотання слідчого про обрання відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч.2 ст.289 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

Обрати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, працюючого комірником в ФОП « ОСОБА_7 », одруженого, на утриманні четверо неповнолітніх дітей, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.289 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, у період доби з 20 год. по 06 год. ранку.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора та суду за їх першою вимогою;

2) заборонити залишати місце проживання за адресою АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду, у період доби з 20 год. по 06 год. ранку.

3) повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання;

4) утримуватися від спілкування зі свідками сторони обвинувачення у даному кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Роз`яснити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що в разі невиконання вище перерахованих обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Роз`яснити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Строк дії ухвали встановити в межах строку досудового розслідування, тобто до 27.03.2022 року.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1