Справа № 127/4026/21
Провадження №11-кп/801/145/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 січня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
засудженого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 23 листопада 2021 року про відмову в задоволенні клопотання захисника засудженого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 про звільнення ОСОБА_8 від подальшого відбування у зв`язку з хворобою покарання у виді довічного позбавлення волі, призначеного вироком Керченського міського суду АР Крим від 22.08.2011 р. за п.п.1,2,4 ч.2 ст.115 КК України, -

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.
До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання адвоката ОСОБА_7 про звільнення засудженого ОСОБА_8 від подальшого відбування покарання за хворобою.
Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_8 відповідно до наданих медичною установою документів, має психічний розлад легка деменція внаслідок органічного ураження головного мозку травматичного ґенезу. Враховуючи вказане, адвокат ОСОБА_7 просила суд призначити проведення стаціонарної судової-психіатричної експертизи для встановлення наявності у ОСОБА_8 психічної хвороби та на підставі висновку вказаної експертизи звільнити засудженого ОСОБА_8 від подальшого відбування покарання за хворобою.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 23.11.2021 відмовлено в задоволенні вищевказаного клопотання.
Мотивуючи прийняте рішення суд вказав, що жодної з обов`язкових передумов звільнення від відбування покарання, передбачених ч.1 ст.84 КК України, судом не встановлено, доказів їх наявності під час судового розгляду не надано і в клопотанні не наведено, клопотання вважає необґрунтованим, а наведені в ньому дані непідтвердженими, тому судом відмовлено в задоволенні клопотання захисника.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.
В апеляційній скарзі захисника засудженого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 ставиться питання про скасування ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 23.11.2021 року. Просить винести нове рішення, яким клопотання задовольнити та звільнити засудженого ОСОБА_8 від подальшого відбування покарання.
Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, оскільки відповідно до ч.1 ст. 84 КК України передбачено, що особа звільняється від покарання, яка під час його відбування захворіла на психічну хворобу, а відповідно до наданих медичною установою документів засуджений має психічний розлад деменцію.

Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника, вважаючи ухвалу суду законною та обґрунтованою
Засуджений ОСОБА_8 та його захисник адвокат ОСОБА_7 підтримали доводи апеляційної скарги та просили задовольнити її в повному об`ємі.

Мотиви суду.
Заслухавши доповідача, виступи учасників провадження, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляції, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає до задоволення з огляду на наступне.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційних скарг.
Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.
Висновки суду про відмову у задоволенні клопотання захисника, про звільнення ОСОБА_8 від подальшого відбування покарання у зв`язку з хворобою, є обґрунтованими.
Згідно із ч. 1 ст. 84 КК України, звільняється від покарання особа, яка під час його відбування захворіла на психічну хворобу, що позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними. До такої особи можуть застосовуватися примусові заходи медичного характеру відповідно до статей 92-95 цього Кодексу.
Як вбачається з матеріалів особової справи, засуджений ОСОБА_8 відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі в ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№1)». Згідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією ОСОБА_8 встановлено другу групу інвалідності.
Відповідно до медичної довідки від 11.02.2021 року, ОСОБА_8 перебуває на диспансерному обліку Вінницької міської медичної частини №1 в лікаря загальної практики та в лікаря психіатра з діагнозом: ІХС. Атеросклеротичний кардіосклероз. Гіпертонічна хвороба ІІ ст. 2 СН-І. Хронічний гастродуоденіт в стадії нестійкої емісії. Легка деменція внаслідок органічного ураження головного мозку травматичного ґенезу. Являється інвалідом ІІ групи (загальне захворювання) безтерміново.
Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 96 у ОСОБА_8 виявлений психічний розлад у вигляді помірного порушення пізнавальної функції органічного ґенезу (F06/7). ОСОБА_8 не потребує застосування заходів примусового медичного характеру. ОСОБА_8 не потребує застосування примусового лікування. Рекомендовано спостереження лікаря-психіатра за місцем відбування покарання.
Порядком організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженим Наказом № 1348/5/572 від 15.08.2014 Міністерства юстиції України та Міністерством охорони здоров`я, визначено перелік хвороб, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання. Згідно п. VI Психічні розлади вказаного Переліку, деменція як хвороба, що є підставою для вирішення питання про звільнення засудженого від подальшого відбування покарання, може розглядатись лише у випадку 1) деменції при хворобі Альцгеймера середнього та важкого ступенів; 2) деменції при хворобі Піка; 3) деменції важкого ступеня при хворобі Гентінгтона, хворобі Паркінсона, нейроінфекції, сифілісі та прогресивному паралічі, травмах головного мозку, епілепсії, судинних захворюваннях, пресенильна та сенильна деменції.
Висновком судово-психіатричного експерта № 96 щодо ОСОБА_8 наявність в нього захворювання, що може розглядатись як підстава для звільнення від відбування покарання не встановлено, виявлений у ОСОБА_8 психічний розлад у вигляді помірного порушення пізнавальної функції органічного ґенезу (F06/7), до визначених Переліком хвороб не віднесено.
Зазначене свідчить про відсутність в ОСОБА_8 хвороби, наявність якої передбачає ініціювання питання про можливість звільнення засудженого від відбування покарання.
Крім цього, судом першої інстанції вірно зазначено, що ч.1 ст.84 КК України передбачає як обов`язкову умову не лише наявність психічної хвороби, а й даних про те, що ця хвороба позбавляє особу можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними, що в даному випадку експертом не підтверджено. Також слід звернути увагу на те, що ч.1 ст.84 КК України передбачено, що така особа звільняється від відбування покарання із одночасним застосуванням примусових заходів медичного характеру, про що в клопотанні захисника взагалі не зазначено.
На підставі викладеного, підстав для скасування ухвали суду за наведеними в апеляційній скарзі мотивами немає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 537, 539 КПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 23 листопада 2021 року про відмову в задоволенні клопотання захисника засудженого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 про звільнення ОСОБА_8 від подальшого відбування у зв`язку з хворобою покарання у виді довічного позбавлення волі, призначеного вироком Керченського міського суду АР Крим від 22.08.2011 р. за п.п.1,2,4 ч.2 ст.115 КК України - залишити без змін.
Ухвала оскарження не підлягає.
Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України судове рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

Судді: