Справа № 748/406/20 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/822/21
Категорія - скарги Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисників ОСОБА_7 і ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 01 листопада 2021 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою, яку було винесено під час розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, а саме, до 31 грудня 2021 року включно.

Суд першої інстанції дійшов до висновку про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з огляду на те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, на даний час не зменшились, з урахуванням тяжкості обвинувачення, а саме вчинення особливо тяжкого злочину, вчиненого за попередньою змовою, особи обвинуваченого, суд прийшов до переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належного виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та не зможе запобігти встановленим ризикам.

Не погоджуючись з рішенням суду, захисники подали апеляційну скаргу, в якій просять ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_9 запобіжний захід у виді домашнього арешту. Вважають ухвалу суду незаконною та необґрунтованою, а продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою таким, що не відповідає реальним ризикам, які можуть існувати під час судового провадження. Зазначають, що у клопотанні взагалі не вказані будь-які підстави, які б надавали право стороні обвинувачення вважати про існування ризиків, які б свідчили про необхідність тримати під вартою ОСОБА_9 , а також відсутня аргументація продовження запобіжного заходу, крім того, що підзахисний підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України. Вказують, що ОСОБА_9 має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де він проживав разом з матір`ю, з якою він має міцні соціальні зв`язки. Звертають увагу, що ОСОБА_9 раніше не був засуджений, користується повагою у сусідів та друзів, не переховувався від органів досудового розслідування та не був оголошений в розшук, під час досудового розслідування добровільно надавав показання та брав участь у всіх слідчих діях, а також не має на меті переховуватись від суду. Зауважують, що на даний час підзахисний перебуває у ДУ Чернігівський слідчий ізолятор, де за весь час не отримував жодного стягнення та догани, і не порушував правил внутрішнього розпорядку установи. Зазначають, що підзахисний захворів на Короновірус та, знаходячись під вартою, він не зможе отримати належне лікування та догляд, а тому наполягають на заміні запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт для забезпечення належного лікування.

Заслухавши доповідача, прокурора, який наполягав на залишенні ухвали суду без змін, захисників, які просили задовольнити апеляційну скаргу з викладених в ній підстав, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів дійшла висновку про те, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу та, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Як убачається з матеріалів судового провадження, в провадженні Чернігівського районного суду Чернігівської області знаходиться кримінальне провадження, внесене в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 16 вересня 2019 року за №0000824, згідно з яким ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого п.12, п.13 ч.2 ст.115 КК України, ОСОБА_11 , обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого п.12 ч.2 ст.115 КК України, ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого п.12 ч.2 ст.115 КК України, ОСОБА_12 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого п.12 ч.2 ст.115 КК України.

Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 07 вересня 2021 року строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_9 було продовжено до 06.11.2021 року включно.

Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 01 листопада 2021 року обраний відносно ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою продовжено на 60 днів, а саме, до 31 грудня 2021 року включно.

Відповідно до ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Положеннями ст. 199 КПК України регламентовано порядок продовження строку тримання під вартою.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе. Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку перебування під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Тримання під вартою та продовження строку такого тримання може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Апеляційний суд відмічає, що зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані в повному обсязі.

Під час вирішення питання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції встановив, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки в судовому засіданні прокурором доведено, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України не відпали і продовжують існувати, а саме наявність підстав вважати, що перебуваючи на волі, обвинувачений ОСОБА_9 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, адже обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачене безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі.

Виходячи з даних матеріалів судового провадження, є вірним висновок суду першої інстанції відносно того, що ризики, наведені прокурором, є дійсними та триваючими і на даний час вони виключають можливість зміни запобіжного заходу відносно ОСОБА_9 на більш м`який.

При цьому, суд врахував тяжкість обвинувачення, дані про особу обвинуваченого, його стан здоров`я, вік та соціальні зв`язки, а також зважаючи на доведеність прокурором наявності всіх обставин, передбачених ч.1 ст. 194 КПК України, суд, керуючись наданими йому законом повноваженнями, дійшов висновку про доцільність продовження обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Переглядаючи оскаржувану ухвалу суду в межах поданої апеляційної скарги захисників, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою та навів мотиви прийнятого рішення, зазначивши, що обраний стосовно обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою на даний час відповідає його особі, характеру та тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Отже, приймаючи до уваги тяжкість інкримінованого ОСОБА_9 кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, стан його здоров`я, вік та соціальні зв`язки, які суд оцінює у сукупності з іншими даними, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про доцільність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_9 , оскільки відсутні підстави вважати, що інший (менш суворий) запобіжний захід, може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, та забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Доводи апеляційної скарги захисників щодо невиправданості ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки при розгляді клопотання прокурором доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 та встановлена наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України, при цьому, будь-яких об`єктивних даних, які б безумовно свідчили про зміну або відсутність обставин, передбачених ч.1 ст. 194 КПК України, які раніше слугували підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, стороною захисту під час апеляційного розгляду не наведено.

Посилання захисників в апеляційній скарзі на наявність у їх підзахисного постійного місця проживання, а саме, АДРЕСА_1 , де він проживав разом з матір`ю, з якою він має міцні соціальні зв`язки, як на підставу для застосування до нього іншого, більш м`якого запобіжного заходу, не заслуговують на увагу, оскільки ці обставини не можуть в повній мірі забезпечити належну процесуальну поведінку особи в статусі обвинуваченого.

Не можуть бути підставою для задоволення апеляційної скарги характеристики, надані обвинуваченому його односельцями, на які в скарзі посилається сторона захисту, адже вони не спростовують і не зменшують достатньою мірою ризики, що стали підгрунтям для застосування та продовження саме такого запобіжного заходу ОСОБА_9 ..

Твердження в скарзі про захворювання підзахисного на Короновірус та те, що знаходячись під вартою, він не зможе отримати належне лікування і догляд, є також голослівними, оскільки документального підтвердження наявності у обвинуваченого тяжкої хвороби, яка перешкоджає перебуванню під вартою апеляційному суду не надано.

З урахуванням викладеного, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, та задоволення апеляційної скарги захисників.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисників ОСОБА_7 і ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 01 листопада 2021 року, якою продовжено обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів, а саме, до 31 грудня 2021 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4