Житомирський апеляційний суд
Справа №295/722/21 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст.286 КК Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2022 року Житомирський апеляційний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю: секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілої ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі кримінальне провадження №295/722/21 за апеляційною скаргою прокурора Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_10 на вирок Богунського районного суду м.Житомира від 05 серпня 2021 року відносно
ОСОБА_9 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Житомира, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,
в с т а н о в и в :
зазначеним вироком, ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.
Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави судові витрати в сумі 3922,80 гривень.
Питання про речові докази вирішено у відповідності до вимог ст.100 КПК України.
Відповідно до вироку суду першої інстанції, 16.09.2020 близько 04 години 06 хвилин, керуючи технічно-справним автомобілем «Renault Megane», номерний знак НОМЕР_1 , в порушення вимог п. 12.4 Правил дорожнього руху України рухався у населеному пункті із швидкістю 127,8 км/год на ділянці проїзної частини проспекту Незалежності, поблизу буд. 55А у м. Житомирі в напрямку від вулиці Івана Мазепи до вул. Київської, в порушення вимог п. 18.1 зазначених Правил, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебував пішохід, не зменшив швидкість та не зупинився, щоб дати дорогу пішоходу, в результаті чого передньою правою частиною автомобіля, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_11 , який перетинав проїзну частину проспекту Незалежності з права на ліво по відношенню до напрямку руху автомобіля, по нерегульованому пішохідному переходу.
В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження у вигляді значних саден починаючи від носа з переходом на лоб та волосисту частину голови, більше зліва, вкритих кірочками світло-червоного кольору, розміщеними нижче рівня оточуючої шкіри, різноманітної форми, на площі розміром 25x10см; на волосистій частині голови в центральній частині та з переходом на ліву сторону лоскутної рани з нерівними краями, загостреними кінцями, довжиною при зведенні до 13 см., з якої зяють фрагменти кісток черепа та уривки мозкової тканини та оболонок; садна неправильно-чотирикутної форми, вище верхньої губи, подібного до вищеописаного, розміром 3х0,7см.; рани подібної до вищеописаної в лівій виличній ділянці, довжиною при зведених краях до 3 см., в косо-горизонтальному положенні; в лівій тім`яній ділянці рани подібної до вищеописаних, довжиною до 10 см.; по лопатковій лінії зліва групи саден розміщених вертикально, різноманітної форми, подібних до вищеописаних, на площі розміром 30x3см.; нижче правої лопатки по лопатковій лінії подібних до вищеописаних саден, на площі Г-подібної форми, розміром 20x5см.; Г-подібної форми рани, подібної до вищеописаних на правому лікті, довжиною при зведенні країв до 7см.; в проекції 7-го ребра по задній поверхні тулуба по лопатковій лінії лоскутної рани подібної до вищеописаних, довжиною при зведенні країв до 7см.; на 3 см. нижче даної рани лінійних саден подібних до вищеописаних в вертикальному положенні, розмірами від 5x0,2 см. до 7x0,2 см.; в поперековій ділянці зліва по боковій поверхні тулуба на висоті 103 см. від підошвенної поверхні стопи садна округлої форми, подібного до вищеописаних, розміром 6x6 см.; подібного за характеристиками садна на висоті 100 см. від підошвенної поверхні стопи в поперековій ділянці справа, в горизонтальному положенні, розміром 7x0,5 см.; на висоті 97 см. від підошвенної поверхні стопи по боковій поверхні лівого стегна садна подібного до вищеописаних, розміром 12x3 см.; по внутрішній поверхні лівого стегна на висоті 75 см. від підошвенної поверхні стопи в горизонтальному положенні рани подібної до вищеописаних, довжиною при зведенні країв до 5 см.; по зовнішньо-боковій поверхні лівого стегна в косо-горизонтальному положенні рани на висоті 57 см. від підошвенної поверхні стопи довжиною при зведенні країв до 12см; по задній поверхні лівої гомілки на висоті 46 см. від підошвенної поверхні стопи садна округлої форми подібного до вищеописаних, розміром 3x3 см.; в ділянці зовнішньої кісточки лівої гомілки садна подібного до вищеописаних, розміром 2x1 см.; групи саден різноманітної форми подібних до вищеописаних по зовнішнім поверхням кистей рук з переходом на фаланги пальців, розмірами від 0,1x0,1 см. до 0,3x0,1 см.; лівої нижньої кінцівки ротованої назовні; розтрощення черепа починаючи від лобної кістки з переходом на основу та склепіння, прямуючи до лівої тім`яної та потиличної кісток, розділяє на 9 фрагментів, з гострими кінцями, що сформували розриви твердої мозкової оболонки, та речовини головного мозку; тотальної відсутності речовини головного мозку, уривків твердої мозкової оболонки та крововиливів; повного розриву між 1 грудним та 7 шийним хребцями з ураженням спинного мозку; розривів груднини на рівні 3 міжребір`я, крововиливів в середостіння; переломів ребер справа: 2,3,4,5,6 по середньо-ключичній лінії; переломів ребер зліва 6,7,8 по біля-хребтовій лінії, 2,3,4,5,6,7,8 по лопатковій лінії, 3,4,5,6,7 по під пахвинній лінії; розривів плеври та легень в місцях переломів ребер; неповного розриву між 4 та 5 хребцями грудного відділу з ураженням спинного мозку; множинних розривів та забоїв печінки, селезінки, легенів, серця та нирок; переломів лівої стегнової кістки на висоті 75 см. від підошвенної поверхні стопи, з ротацією кінцівки назовні; переломів малогомілкової кістки зліва без зміщення на висоті 45 см. від підошвенної поверхні стопи; крововиливів під м`які тканини голови, тулуба та кінцівок в місцях ушкоджень.
Дані тілесні ушкодження в своїй сукупності складають тупу сполучну травму тіла, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя і знаходяться в прямому причинному зв`язку із настанням смерті ОСОБА_11 .
Необережні дії ОСОБА_9 , які виразились в порушенні ним вимог пунктів 12.4. та 18.1. Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, перебувають у прямому причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної події та її наслідками у вигляді смерті потерпілого ОСОБА_11 .
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок суду, як незаконний, в частині визнання ОСОБА_9 винуватим за ч.1 ст.286 КК України, та ухвалити новий вирок яким визнати ОСОБА_9 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Крі того, виключити з вироку суду першої інстанції посилання на те: що ОСОБА_9 відповідно до висновку №873 від 16.09.2020 перебував у стані алкогольного сп`яніння; що обвинувачений в судовому засіданні підтвердив, що перебував у стані алкогольного сп`яніння; що обставини, що обтяжують покарання згідно ст.67 КК України не ставляться у вину ОСОБА_9 органом обвинувачення, а тому суд не вправі самостійно висувати йому обвинувачення в цій частині; що при призначені покарання суд враховує, що обвинувачений на момент вчинення ДТП перебував в стані алкогольного сп`яніння, що, хоча і не пов`язане із наслідками у виді смерті потерпілого, однак характеризує обвинуваченого, його зневажливе ставлення до ПДР України.

В решті вирок суду залишити без змін.

При цьому, звертає увагу, що відповідно до висновку № 873 від 16.09.2020 щодо результатів медичного огляду з мстою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під виливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, на який послався суд у своєму вироку, у ОСОБА_9 ознак алкогольного сп`яніння не виявлено. Ні обвинувачений, ні інші допитані в судовому засіданні особи не стверджували про те, що обвинувачений в момент ДТП перебував в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується звукозаписом судового засідання. Тобто, висновки суду про те, що обвинувачений на момент ДТП не перебував у стані алкогольного сп`яніння не відповідають фактичним обставинам справи оскільки не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Крім того, в мотивувальній частині вироку суд зазначив, що визнав доведеним вчинення обвинуваченим злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України, а саме в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, однак в резолютивній частині вироку вказав, що визнає обвинуваченого винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора, в підтримку апеляційної скарги, пояснення потерпілої, обвинуваченого, захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, а також вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.
Статтею 2 КК України передбачено, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Положення ст.2 КПК України визначають завдання кримінального судочинства, відповідно до яких одне з завдань це забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
У відповідності до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Як вважає апеляційний суд, вказаних вимог кримінального закону суд першої інстанції не дотримався.
Так, у відповідності до мотивувальної частини оскаржуваного вироку, судом першої інстанції визнано доведеною винність обвинуваченого ОСОБА_9 в інкримінованому йому досудовим розслідуванням кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.286 КК України, а саме в порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
Разом з цим, вже в резолютивній частині вироку від 05.08.2021 відносно ОСОБА_9 , судом визнано винним останнього за ч.1 ст.286 КК України. Вище зазначене (невідповідність мотивувальної частини вироку його резолютивній) є істотним порушенням вимог ст.374 КПК України. Крім того, такі висновки суду першої інстанції є не відповідними і фактичним обставинам кримінального провадження №0003548.
За встановлених обставин, судом апеляційної інстанції встановлено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону судом першої інстанції, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення (ч.1 ст.412 КПК України), як і невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження (ст.411 КПК України), що є беззаперечними підставами для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції, з постановленням нового вироку в порядку ст.ст.407, 409 КПК України.
За результатами дослідження матеріалів провадження, апеляційний суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_9 в інкримінованому йому досудовим розслідуванням кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.286 КК України, повністю знаходить своє підтвердження (доведеність) зібраними у ньому доказах в їх сукупності та взаємозв`язку.
Так, винність ОСОБА_9 підтверджуються показаннями самого обвинуваченого, показаннями свідка ОСОБА_12 , протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 16.09.2020, схемою до цього протоколу та ілюстрованою таблицею до протоколу (а.п.35-51), висновком експерта від 05.10.2020 №11/2-974 (а.п.55-71), висновком експерта від 20.12.2020 №11/2-1084 (а.п.101-122), протоколами проведення слідчих експериментів від 16.10.2020 проведеними з ОСОБА_9 та свідком ОСОБА_12 (а.п.91-100).
Аналізуючи усі вищевказані докази, апеляційний суд приходить до висновку про їх належність та допустимість, будь-яких процесуальних порушень при збиранні органом досудового розслідування цих доказів, не встановлено.
З урахуванням цього, апеляційний суд кваліфікує дії ОСОБА_9 за ч.2 ст.286 КК України - як необережні дії, що виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого ОСОБА_11 .
Призначаючи ОСОБА_9 покарання, апеляційний суд відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, а також дані про особу обвинуваченого.
Відповідно до ст.12 КК України, інкриміноване ОСОБА_9 кримінальні правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України, є тяжким правопорушенням, вчиненим за необережності, наслідком якого є непоправні наслідки смерть потерпілого ОСОБА_11 , конкретні обставини його вчинення (перевищення швидкості, наїзд здійснено на пішохідному переході на зустрічній смузі для руху автомобіля обвинуваченого), дані про особу обвинуваченого, зокрема, його вік, те, що він раніше судимий (а.п.58-67), на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога не перебуває, не працює, з урахуванням досудової доповіді Корольовського РВ філії ДУ «Центр пробації» у Житомирській області про те, що ОСОБА_9 становить середній ймовірної небезпеки для суспільства (а.п.26-27).
В суді апеляційної інстанції підтверджено відсутність обставин, що пом`якшують покарання та його обтяжують.
З урахуванням наведеного, конкретних обставин кримінального провадження, апеляційний суд вважає необхідним призначити ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами в межах, визначених санкцією ч.2 ст.286 КК України.
Підстави для застосування положень ст.ст.69, 75 КК України апеляційним судом не встановлено.
Крім того, є обґрунтованими і викладені прокурором доводи про безпідставне зазначення судом у мотивувальній частині оскаржуваного вироку вказівки про те, що обвинувачений ОСОБА_9 відповідно до висновку №873 від 16.09.2020 перебував у стані алкогольного сп`яніння, оскільки у відповідності до цього висновку у останнього 16.09.2020 ознак сп`яніння не виявлено (а.п.52).
Як встановлено судом апеляційної інстанції за результатами перевірки матеріалів провадження (звукозаписи судових засідань), з урахуванням пояснень обвинуваченого, є невідповідним і висновок суду першої інстанції щодо підтвердження ОСОБА_9 та свідками факту перебування обвинуваченого під час ДТП в стані алкогольного сп`яніння.
Вище зазначені висновки суду (перебування обвинуваченого в стані алкогольного сп`яніння) є невідповідними фактичним обставинам провадження, не підтверджуються відповідними доказами, а тому підлягають виключенню з мотивувальної частині оскаржуваного вироку.
Одночасно, в зв`язку із частковим скасуванням оскарженого вироку, ухвала суду першої інстанції від 03.09.2021 (а.п.165), якою внесено виправлення до вироку від 05.08.2021 відносно ОСОБА_9 , також підлягає скасуванню в порядку ст.404 КПК України, оскільки вказана ухвала суду першої інстанції, всупереч ст.379 КПК України, по суті прийнятого рішення не є спрямованою на виправлення описки у вироку, бо стосується зміни вироку в частині виду кваліфікації дій обвинуваченого, та фактично є рішенням постановленим поза процесуальних меж визначених законом на відповідній стадії судового провадження.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 420 КПК України, апеляційний суд,
У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_10 задовольнити.
Вирок Богунського районного суду м.Житомира від 05 серпня 2021 року відносно ОСОБА_9 в частині визнання його винним за ч.1 ст.286 КК України, - скасувати.
Ухвалити в цій частині новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_9 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.
Виключити з мотивувальної частини вироку висновки суду, що:
- обвинувачений ОСОБА_9 відповідно до висновку №873 від 16.09.2020 перебував у стані алкогольного сп`яніння;
- посилання на підтвердження обвинуваченим в судовому засіданні, що перебував у стані алкогольного сп`яніння;
- посилання про те, що при призначені покарання суд враховує, що обвинувачений на момент вчинення ДТП перебував в стані алкогольного сп`яніння, що, хоча і не пов`язане із наслідками у виді смерті потерпілого, однак характеризує обвинуваченого, його зневажливе ставлення до ПДР України.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.
В порядку ст.404 КПК України скасувати ухвалу Богунського районного суду м.Житомира від 03.09.2021 року про виправлення описки у вироку Богунського районного суду м.Житомира від 05 серпня 2021 року відносно ОСОБА_9 .
На вирок апеляційного суду, який набирає законної сили негайно після його проголошення, учасниками судового розгляду справи можуть бути подані касаційні скарги до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту його проголошення.

Судді :