Справа № 635/2005/18
Провадження № 1-кп/635/771/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 лютого 2022 року смт Покотилівка
Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
за участі прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого ? адвоката ОСОБА_5 ,
потерпілого ? ОСОБА_6 ,
представника потерпілого ? адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001209 від 12.06.2017 за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, із середньо-технічною освітою, одруженого, працюючого в ФОП ОСОБА_8 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,
ВСТАНОВИВ:
в підготовчому судовому засіданні стороною захисту подано клопотання про закриття кримінального провадження з підстав закінчення строків давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності та звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України. Обвинувачений також просив суд звільнити його від кримінальної відповідальності та закрити кримінальне провадження.
Прокурор в судовому засіданні не надав заперечень проти поданого клопотання.
Потерпілий заперечував проти поданого клопотання з тих підстав, що при попередньому розгляді даного кримінального провадження не розглянуто його клопотання про призначення судової експертизи з метою встановлення ступеню тяжкості нанесених йому тілесних ушкоджень, які на його думку є більш тяжкими, ніж це зазначено в обвинувальному акті.
Представник потерпілого просив суд вирішити клопотання на власний розсуд.
Вислухавши в судовому засіданні доводи учасників судового розгляду та перевіривши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.
Обвинувальний акт в кримінальному провадженні №0001209 від 12.06.2017 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України надійшов до Харківського районного суду Харківської області 30.03.2018 року.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 27 травня 2021 року вирішено клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та захисника обвинуваченого ? адвоката ОСОБА_5 про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності задовольнити, а ОСОБА_4 звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, а кримінальне провадження у відношенні нього закрити у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, на підставі статті 49 КК України.
Ухвалою колегії суддів судової плати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду скасована ухвала Харківського районного суду Харківської області від 27.05.2021 року по справі щодо обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення його від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 125 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України та п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, тобто у зв?язку із закінченням строків давності та призначено новий розгляд даної справи в суді першої інстанції.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 24 січня 2022 року кримінальне провадження, що надійшло до суду після скасування ухвали суду першої інстанції про закриття кримінального провадження прийнято до провадження судді ОСОБА_1 та призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні на 01 лютого 2022 року.
Обвинувальним актом ОСОБА_4 пред?явлено обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
В обвинувальному акті зазначено, що 11 червня 2017 року близько 09:30, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись в смт Березівка, на території «Садового товариства «Клен», біля ділянки №105, Харківського району Харківської області, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин з громадянином ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , умисно наніс останньому декілька ударів рукою по обличчю та голові, чим спричинив потерпілому згідно з висновком судово-медичної експертизи № 3627-ая/17 від 07.07.2017, синці на обличчі, що за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень та перелом кісток носу, закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку з вестибуло-атактичним синдромом, синдромом внутрішньочерепної лікворної гіпертензії та забиту рану на обличчі (кожне з них) відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6-ти днів, але не більше 3-х тижнів (21 дня), згідно (п.п. 2.3.1а, 2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17 січня 1995 року).
Відповідно до положень статті 12 КК України (в редакції на момент вчинення кримінального правопорушення), кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України відносилось до злочинів невеликої тяжкості.
Згідно із Законом України № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який набрав чинності з 01 липня 2020 року (крім пункту 2 Розділу II Прикінцевих та перехідних положень цього Закону) внесено зміни до Кримінального Кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України. Зокрема відповідно до частин першої, другої статті 12 КК України кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини, де кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.
Відповідно до положень статті 12 КК України з 01 липня 2020 року кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків.
Відповідно до ч. 3 ст. 214 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: 1) затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу; 2) закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу; 3) повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу; 4) направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження; 5) призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру; 6) доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь.
Частиною 1 ст. 315 КПК України чітко визначено, що якщо під час підготовчого судового засідання не будуть встановлені підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини третьої статті 314 цього Кодексу, суд проводить підготовку до судового розгляду.
Наведені норми закону однозначно і безсумнівно визначають, що суд не вправі призначити справу до судового розгляду по суті за наявності підстав для закриття кримінального провадження, тому суд в підготовчому судовому засіданні зобов?язаний в першу чергу вирішити клопотання сторони захисту про наявність або відсутність підстав для закриття кримінального провадження.
Щодо суті заявленого клопотання сторони захисту суд виходить із наступного.
Статтею 49 КК України, в редакції на момент вчинення кримінального правопорушення передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі. Так само, за положеннями статті 49 КК України (в редакції Закону України № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року) особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули три роки ? у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.
Визначена цією нормою підстава для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності підлягає застосуванню виключно за згодою обвинуваченого і не залежить від інших чинників.
Крім того, застосування положень статті 49 КК України приведено також об`єднаною палатою Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2021 року (справа №328/1109/19, провадження № 51-5464 кмо 20). У Постанові Верховного Суду зазначено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули зазначені у ч. 1 ст. 49 КК диференційовані строки давності за умови, що протягом вказаних строків особа не вчинила нового злочину, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років (перебіг давності не перерваний); особа не ухилялася від досудового слідства або суду (перебіг давності не зупинявся); законом не встановлено заборону щодо застосування давності до вчиненого особою злочину.
Крім того, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 17 червня 2020 року (справа № 598/1781/17, провадження № 13-47кс20) звернула увагу на те, що звільнення від кримінальної відповідальності за статті 49 КК України (сплив строків давності) є безумовним і здійснюється судом незалежно від факту примирення з потерпілим, відшкодування обвинуваченим шкоди потерпілому, щирого каяття тощо.
Суд встановив, що з дня події злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , минуло більше трьох років, перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності не зупинявся та не переривався, обвинувачений нових злочинів не вчиняв та звернувся до суду із клопотанням про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, тому обвинувачений ОСОБА_4 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України та п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, тобто у зв?язку із закінченням строків давності.
З приводу позиції потерпілого, який подавав клопотання про призначення нової судово-медичної експертизи з метою встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень суд виходить із положень Глави 27 КПК України, норми якої не наділяють суд повноваженнями перевіряти правильність кваліфікації дій обвинуваченого, оцінювати докази та розглядати клопотання про відшукання нових доказів.
Лише при судовому розгляді відповідно до вимог ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження. Крім того, сторона обвинувачення вправі самостійно вирішувати питання щодо кваліфікації дій обвинуваченого та відповідно до вимог.
Оскільки протягом строку давності в судовому розгляді, в тому числі попередньому розгляді, стороною обвинувачення в цьому кримінальному провадженні рішень про зміну обвинувачення на більш тяжкий злочин не прийнято, в підготовчому судовому засіданні суд не вправі вирішувати питання про відшукання нових доказів щодо обставин, які виходять за рамки пред?явленого обвинувачення, що не позбавляє потерпілого самостійно звертатися до органів досудового розслідування із повідомленням про інший злочин, який на його думку вчинений обвинуваченим, а закриття цього кримінального провадження не є перешкодою для виконання органами досудовому розслідування вимог ст. 214 КПК України за заявою потерпілого та перевірки його доводів про спричинення йому більш тяжких тілесних ушкоджень, оскільки підстави для закриття цього кримінального провадження не є реабілітуючими.
Враховуючи наведене, суд вважає необхідним клопотання захисника задовольнити, звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, на підставі статті 49 КК України та закрити кримінальне провадження.
Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, п. 1 ч. 2 ст. 284, 314, 315 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України обвинуваченого ОСОБА_4 звільнити від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 125 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Кримінальне провадження №0001209 від 12.06.2017 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України закрити.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 7 днів з дня її проголошення до судової палати з кримінальних справ Харківського апеляційного суду.

Суддя: ОСОБА_1