Справа № 645/3366/19
Провадження № 1-кп/645/113/22

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2022 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі :

Головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

потерпілого ОСОБА_11 ,

захисника ОСОБА_12 ,

обвинуваченого ОСОБА_13

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкова обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0003351 від 27 листопада 2015 рокувідносно :

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, неодруженого, який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 16.07.2008 Московським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік, звільненого 12.03.2009 по відбуттю строку покарання; 28.09.2010 Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ст. 395, ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік 1 місяць, звільненого 15.04.2011 по відбуттю строку покарання; 15.03.2012 Фрунзенським районним судом Харкова за ч. 1 ст. 187 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки, звільненого 26.06.2014 умовно- достроково, невідбутий строк 3 місяці 26 днів; 02.02.2016 Московським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки, від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки; 16.10.2020 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 307, ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією майна,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України,
ВСТАНОВИВ:

26.11.2015 приблизно о 23:00 годині ОСОБА_14 перебував біля житлового будинку АДРЕСА_2 . В цей момент ОСОБА_14 побачив раніше невідомого йому ОСОБА_11 , який проходив біля вищевказаного житлового будинку. Після чого, у ОСОБА_14 виник злочинний намір спрямований на відкрите викрадення чужого майна, поєднане із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.
ОСОБА_14 підбіг зі спини до ОСОБА_11 та реалізуючи свій злочинний намір спрямований на відкрите викрадення чужого майна, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, ОСОБА_13 діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, маючи на меті незаконне збагачення наніс ОСОБА_11 два удари в область голови та один удар в область гомілки, спричинивши фізичний біль, тим самим застосувавши насильство, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, в результаті чого потерпілий впав на землю.
Скориставшись тим, що ОСОБА_11 не може чинити опір, ОСОБА_13 шляхом ривку з лівої руки висмикнув у ОСОБА_11 , тим самим відкрито незаконно заволодів належним потерпілому мобільним телефоном марки «Samsung» моделі «GT - S5830», вартістю 834 гривні. Надалі, ОСОБА_13 , продовжуючи свій злочинний намір, дістав з лівої кишені куртки одягненої на ОСОБА_11 , тим самим незаконно заволодів, належним потерпілому гаманцем, в якому знаходились грошові кошти в сумі 300 гривень та банківські картки «РайфайзенБанку» та «УкрсоцБанку».
Після чого, ОСОБА_13 з місця вчинення злочину втік, отримавши реальну можливість розпорядитись викраденим майном на власний розсуд.
В результаті злочинних дій ОСОБА_13 , потерпілому ОСОБА_11 спричинено матеріальний збиток на загальну суму 1134 грн..
В судовому засіданні ОСОБА_13 , винним себе у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України не визнав, при цьому показав, що в листопаді 2015 року, точну дату не пам`ятає, він йшов до дівчини по Салтівському шосе в м. Харкові, побачив незнайомого чоловіка, який був в стані сп`яніння та спав опершись на стіну будинку, сидячі на присядки. Він шляхом вільного доступу забрав у потерпілого гаманець та пішов. Перевірив гаманець, в ньому не виявилось грошей, тому він повернувся до чоловіка та забрав у нього мобільний телефон Самсунг. Ударів потерпілому не наносив. Також зазначив, що в гаманці були банківські картки, поруч з ними коди від карток. З карток він намагався зняти кошти, але в нього не вийшло. Телефон Самсунг він попросив свого знайомого ОСОБА_15 закласти на свій паспорт в ломбард. В подальшому вину визнав повністю, ускоєному щиро каявся. Оскільки обвинувачений ОСОБА_13 , в судовому засіданні оспорював вказані вище фактичні обставини справи, а в подальшому змінив свої покази та визнав провину, суд відповідно до вимог ст. 349 КПК України визнав доцільним дослідження доказів щодо цих обставин, в повному обсязі.

Так допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_11 суду пояснив, що 26.11.2015 року, він увечері йшов додому, був в стані сп`яніння. Не далеко від його будинку по АДРЕСА_2 , до нього підійшли, як йому здалося декілька чоловіків 2 або 3. Його вдарили по голові та по нозі, звалили його з ніг, в цей момент він бачив ОСОБА_13 , який забрав з карману гаманець та мобільний телефон Самсунг, чорного кольору, сенсорний. В гаманці були кошти менше 1000 грн., точно не пам`ятає суму та банківськи картки, не пам`ятає яких банків. Наступного дня він подав заяву до поліції, одразу медичну експертизу не проходив, пройшов через місяць, на лікуванні не перебував. Мобільний телефон в подальшому йому повернули у відділі поліції, претензій до ОСОБА_13 він не має.

Від допиту свідка ОСОБА_16 прокурор в судовому засіданні відмовився, про що не заперечували інші учасники процесу і відмова, відповідно до вимог ст. 22 КПК України, прийнята судом.

У вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 186 КК України, вина ОСОБА_13 , підтверджується також дослідженими письмовими доказами по справі:
- заявою ОСОБА_11 від 27.11.2015 року, згідно якої він просив застосувати заходи до двох невідомих, які 26.11.2015 року о 23.00 годині, із застосуванням насилля, за адресою: АДРЕСА_2 , заволоділи його гаманцем із грошима та мобільним телефоном;
- Витягом із ЄРДР № 0003351, з якого вбачається, що 27.11.2015 року внесені відомості про вчинення ОСОБА_13 кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 186 КК України за адресою: АДРЕСА_2 , який відкрито із застосуванням насилля, заволодів грошовими коштами 300 грн. та мобільним телефоном ОСОБА_11 ;
- протоколом огляду місця події від 27.11.2015 року, з фототаблицями, згідно якого місцем проведення огляду була відкрита ділянка місцевості, розташована по АДРЕСА_3 , на якій зі слів потерпілого щодо нього було вчинено злочин;
- висновком товарознавчої експертизи № 5074 від 24.12.2015 року, згідно якої ринкова вартість викраденого майна, з урахуванням зносу, а саме мобільного телефону марки «Samsung» S5830, станом на 26.11.2015 року становить 834 гривні;
- договором № 731-15004608 від 09.12.2015 року, згідно якого ОСОБА_16 здав під заставу в ПТ Ломбард «Свіжа копійка» мобільний телефон марки «Samsung» моделі «GT - S5830», за 481,89 грн.;
- протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 30.12.2015 року, та описом речей в документів від 30.12.2015 року, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28.12.2015 року, згідно яких в Ломбарді був вилучений мобільний телефон марки «Samsung» моделі «GT - S5830»;
- протоколом огляду предмету від 30.12.2015 року, з фототаблицями, об`єктом огляду був мобільний телефон марки «Samsung» моделі «GT - S5830», чорного кольору з сенсорним дисплеєм;
- протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 11.01.2016 року, та описом речей в документів від 11.01.2016 року, з фототаблицею, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28.12.2015 року, згідно яких в ПАТ КБ «ПриватБанк» був вилучений CD-R диск білого кольору з записаними на ньому файлами з фотографіями;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 11 січня 2016 року, з фототабллицями, за участю потерпілого ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого ОСОБА_11 розказав та продемонстрував, як 26.11.2015 року близько 23.00 години, невідомий чоловік наніс йому один удар лівою рукою в область щелепи зліва, потім 1 удар в область тім`яної частини голови та 1 удар в область гомілки лівої ноги, від останнього удару ОСОБА_11 впав, лицем вниз. Після чого відчув, як на задню частину шиї наступили ногою, а з лівої руки потерпілого вихватили мобільний телефон, а з лівої кишені куртки забрали гаманець;

- випискою по картковому рахунку ОСОБА_11 в ПАТ «Укрсоцбанк» про рух коштів на рахунку потерпілого;

- протоколом пред`явлення речей для впізнання від 09.03.2016 року, з фототаблицями, за участю потерпілого ОСОБА_11 , згідно якого потерпілий впізнав мобільний телефон марки «Samsung» моделі «GT - S5830» під № 4, який у нього відкрито викрали 26.11.2015 року о 23.00 годині за адресою: м. Харків, Салтівське шосе, 258;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.05.2019 року, та довідкою до нього, за участю потерпілого ОСОБА_11 , згідно якого потерпілий впізнав особу під № 4 ( ОСОБА_13 ), яка відкрито 26.11.2015 року о 23.00 годині за адресою: м. Харків, Салтівське шосе, 258, заволоділа його майном;
Згідно висновку експерта № 3912-С/15 від 24.12.2015 року у зв`язку із відсутністю видимих тілесних ушкоджень у ОСОБА_11 ступінь тяжкості не встановлювалась.
Відповідно до вимог ст. 94 КПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Проаналізувавши безпосередньо отримані у судовому засіданні показання потерпілого, обвинуваченого, а також досліджені під час судового розгляду письмові докази, суд приходить до висновку, що підстав для їх не врахування, а також визнання неналежними чи недопустимими сторонами не наведено, а судом встановлено, що вони є переконливими, послідовними, співпадають між собою та є такими, що узгоджуються між собою і у своїй сукупності є достатніми для встановлення судом усіх обставин кримінального правопорушення, які підлягають встановленню відповідно до вимог, передбачених ст. 91 КПК України, та жодним чином не спростовуються будь-якими іншими обставинами. Вказані докази суд покладає в основу свого рішення по суті висунутого обвинувачення по даному кримінальному провадженню.
Аналізуючи вищевикладені докази, суд вважає доведеним, що ОСОБА_13 , своїми умисними діями, вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, тобто вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 186 КК України і така кваліфікація його дій є вірною.

При визначенні ОСОБА_13 , виду та розміру покарання суд враховує суспільну небезпечність та характер вчиненого злочину, що відноситься до категорії тяжких, дані про особу обвинуваченого, який раніше був неодноразово засуджений, судимість не знята та не погашена, завдані злочином збитки не відшкодував, не перебуває на обліку лікарів психіатра та нарколога, офіційно не працевлаштований, неодружений, а також пом`якшуючу покарання обвинуваченого обставину - щире каяття. В судовому засіданні обвинувачений повідомив, що має неповнолітню дитину, але копії свідоцтва про народження дитини суду надано не було, тому суд не враховує дану обставину.

Обтяжуючою покарання обвинуваченого обставиною суд визнає рецидив злочинів.

В судовому засіданні було встановлено, що згідно вироку від 16.10.2020 року Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_13 було визнано винним та засуджено за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 307, ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, за даним вироком ОСОБА_13 відбуває покарання починаючи з 21.09.2018 року, початок строку відбування покарання рахується з моменту затримання, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України із розрахунку один день попереднього ув"язнення за два дні позбавлення волі.
Злочин, в якому обвинувачується ОСОБА_13 був вчинений до постановлення вироку від 16.10.2020 року, тому покарання йому необхідно призначати на підставі ч. 4 ст. 70 КК України.

Згідно ч. 4 ст. 70 КК України передбачено, що за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року „Про практику призначення судами кримінального покарання з послідуючими її змінами, суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, вимоги ст. 50,65 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засуджених, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
На підставі викладеного, з урахуванням особи ОСОБА_13 ,який був раніше неодноразово засуджений, судприходить до висновку про можливість виправлення та перевиховання його лише в ізоляції від суспільства, із застосуванням покарання, у межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України, у вигляді позбавлення волі та не вбачає підстав для застосування ст. 69, 75 КК України.

На підставі ч.5 ст.72 КК України, період попереднього ув`язнення підлягає зарахуванню у строк покарання, при чому в даному випадку, з огляду на те, що кримінальне правопорушення обвинувачений вчинив у період до 20 червня 2017 року, ч.5 ст.72 КК України, підлягає застосуванню в редакції Закону №838-VІІІ від 26.11.2015, а попереднє ув`язнення зараховується з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Зазначене відповідає Правовому висновку щодо застосування норми права, передбаченої ч. 5 ст. 72 КК України( зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання), викладеного у постанові Верховного Суду України від 29 серпня 2018 року у справі № 666/537/17.
В даному кримінальному провадженню запобіжний захід обвинуваченому не обирався. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04.11.2020 року обвинуваченого ОСОБА_13 було тимчасово залишено в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» до розгляду даного кримінального провадження.

Згідно ст. 4 КК України - кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Згідно ст. 5 КК України - закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Аналізуючи вищенаведене, суд згідно ч. 4 ст.70 КК України, в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховує покарання, відбуте частково за попереднім вироком, починаючи з 21.09.2018 - часу затримання ОСОБА_13 , та проводить його з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, згідно ч. 5 ст.72 КК України, в редакції Закону від 26.11.2015року, до набрання вироком законної сили.
На підставі ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_13 , на користь держави підлягають стягненню витрати на залучення експерта за проведення експертизи № 5074 від 24.12.2015, складають 122,76 гривні.

Питання речових доказів вирішити згідно ст. 100 КПК України, цивільний позов не був заявлений.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_13 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання, на підставі цього закону у вигляді позбавлення волі строком на чотири роки.

У відповідності до ч. 4 ст. 70 КК України, враховуючи частково відбуте покарання за вироком від 16.10.2020 року Московського районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 307, ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вчинених злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, призначити ОСОБА_13 , остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на сім років 2 місяці з конфіскацією майна.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_13 обчислювати з 21.09.2018 часу затримання, зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_13 , час попереднього ув`язнення, керуючись правилами ч. 5 ст. 72 КК України проводити його з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі до набрання вироком законної сили.
До набрання вироком законної сили ОСОБА_13 залишити тримати під вартою в державній установі «Харківській слідчий ізолятор (№ 27)», згідно ухвали Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04.11.2020 року.
Стягнути з ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави за проведені експертні роботи витрати у сумі 122 гривні 76 копійок.

Речові докази: мобільний телефон марки «Samsung» моделі «GT - S5830», чорного кольору з сенсорним дисплеєм, imei: НОМЕР_1 - переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_11 , вважати повернутим потерпілому за належністю. Приєднану до матеріалів справи роздруківку руху коштів по особистому рахунку ОСОБА_11 за період з 01.01.2015 року по 30.11.2015 року з ПАТ «Укрсоцбанк» - зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Відповідно до ст. 532 КПК України вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок відповідно до ст.ст. 393, 395 КПК України може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду, через Фрунзенський райсуд м. Харкова, протягом 30 діб з моменту проголошення.

Згідно зі ст. 376 КПК України копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в Фрунзенському районному суді м. Харкова копію цього вироку.

Згідно вимог ч. 3 ст. 376 КПК України суд роз`яснює право обвинуваченому, потерпілим право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження, а також право ОСОБА_13 заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1