Ухвала
Іменем України
28 грудня 2021 року

м. Київ
справа № 357/3968/21

провадження № 51-6025 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 , яка брала участь під час розгляду кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 червня 2021 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 29 вересня 2021 року щодо засудженої ОСОБА_5 ,
встановив:
За вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 червня 2021 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за частиною 2 статті 309 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.
На підставі частини 1 статті 71 КК шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 червня 2020 року ОСОБА_5 за сукупністю вироків остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 1 місяць.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 29 вересня 2021 року вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 червня 2021 року щодо засудженої ОСОБА_5 залишено без зміни.

У касаційній скарзі прокурор ставить вимогу про скасування вказаних судових рішень та призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції. Посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до вимог частини 2 статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судового рішення з урахуванням підстав для його скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК, а також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК.
Однак вказаних вимог кримінального процесуального закону прокурор не дотрималася.
Як убачається зі змісту касаційної скарги, прокурор фактично просить надати доказам у кримінальному провадженні іншу оцінку, ніж їм дано судами першої та апеляційної інстанцій, тобто посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що згідно зі статтею 438 КПК не є предметом перевірки у касаційному порядку.

Крім того, у касаційній скарзі прокурор, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, не розкриває їх зміст, як і не наводить достатніх мотивів неправильної кваліфікації дій засудженої на яку посилається у своїй касаційній скарзі з урахуванням змісту судових рішень та вимог кримінального процесуального законодавства.
Таким чином, недодержання прокурором вимог, передбачених статтею 427 КПК, є підставою для залишення її касаційної скарги без руху.

На підставі наведеного, керуючись частиною 1 статті 429 КПК, Суд

постановив:
Касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 , яка брала участь під час розгляду кримінального провадження судом апеляційної інстанції,на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 червня 2021 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 29 вересня 2021 року щодо засудженої ОСОБА_5 залишити без руху, надавши їй п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання неюухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3