справа № 208/9550/21
№ провадження 1-кс/208/2160/21
УХВАЛА
Іменем України

23 листопада 2021 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , дізнавача ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання дізнавача СД Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 про арешт майна в межах кримінального провадження № 0000547 від 16 листопада 2021 року за ст. 290 КК України, -

встановив:

Дізнавач звернувся до слідчого судді із погодженим з прокурором вказаним клопотанням, просив накласти арешт на транспортний засіб "Mercedes-Benz 112 CDI" сірого кольору, д.з. НОМЕР_1 , № кузова: НОМЕР_2 , № двигуна: НОМЕР_3 , залишивши ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 право користування вказаним майном.
З матеріалів клопотання та досудового розслідування вбачається, що 16.11.2021 року за адресою: м. Кам`янське, вул. Стасова, 79, працівниками ТСЦ 1244, під час огляду транспортного засобу "Mercedes-Benz 112 CDI" реєстраційний номер якого НОМЕР_1 , було виявлено, що номер кузова автомобіля було замінено. В ході досудового розслідування, 16.11.2021 року ОСОБА_4 надав свою добровільну згоду для огляду у нього транспортного засобу "Mercedes-Benz 112 CDI" сірого кольору, д.з. НОМЕР_1 , № кузова: НОМЕР_2 , № двигуна: НОМЕР_3 . 16.11.2021 транспортний засіб "Mercedes-Benz 112 CDI" сірого кольору, д.з. НОМЕР_1 , № кузова: НОМЕР_2 , № двигуна: НОМЕР_3 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000547.

На думку дізнавача, вилучений автомобіль має значення для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, оскільки для з`ясування істини у кримінальному провадженні, необхідно провести судово-криміналістичну експертизу ідентифікації номерів транспортного засобу, а також з метою збереження речового доказу.

В судовому засіданні дізнавач клопотання підтримав з підстав, наведених у його мотивувальній частині, просив задовольнити.
Власник майна ОСОБА_4 проти задоволення клопотання не заперечував.
Слідчий суддя, вислухавши сторони, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного.
З положень ч. 1 ст. 170 КПК України слідує, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Частиною 2 статті 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Надані органом досудового розслідування докази, наявні в матеріалах клопотання, зокрема, протокол огляду місця події від 16.11.2021р., витяг з єдиного реєстру досудових розслідувань від 16.11.2021р., постанова про визнання речовими доказами від 16.11.2021р. наразі утворюють достатню сукупність для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
П. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Наразі транспортний засіб Mercedes-Benz 112 CDI" сірого кольору, д.з. НОМЕР_1 , має ознаки предмету злочину та слідчий суддя вважає доведеними заявлені слідчим ризики переховування, знищення та перетворення предметів злочину.

Тимчасове обмеження майнових прав на предмет клопотання, з урахуванням вказаних ризиків має легітимну мету збереження предмету злочину як речового доказу з метою встановлення фактичних обставин кримінального правопорушення та зібрання доказової бази стороною обвинувачення.

Слідчий суддя вважає, що є наявним ризик знищення, перетворення та відчуження зазначеного слідчим майна, тому клопотання слідчого є обгрунтованим.
Крім того, на підставі вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.
У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції», заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року).
Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.
Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).
Клопотання дізнавача відповідає наведеним критеріям та наразі обмеження права власності відповідає завданням кримінального провадження, є пропорційним і не становить особистий і надмірний тягар для власника майна, адже не порушує «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав власника предмету клопотання.
Слідчий суддя вважає, що надані органом досудового розслідування докази утворюють достатню сукупність для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна з метою проведення експертиз та збереження речових доказів, унеможливлення їх приховання, пошкодження чи знищення, що може призвести до нівелювання доказової бази органу досудового розслідування та необхідним буде застосувати арешт майна, що в достатній мірі забезпечить потреби кримінального провадження.
Керуючись викладеним та ст..170- 173 КПК України, слідчий суддя

постановив:
Накласти арешт на транспортний засіб "Mercedes-Benz 112 CDI" сірого кольору, д.з. НОМЕР_1 , № кузова: НОМЕР_2 , № двигуна: НОМЕР_3 , залишивши ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 право користування вказаним майном.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1