Провадження №1-кп/127/751/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2022 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
судді-доповідача: ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,
сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_3
сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,
перекладача: ОСОБА_6
розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду №13 обвинувальний акт в кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, відомості про який внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000162 від 20.04.2020 року,
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває вищевказане кримінальне провадження.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 на 60 днів, оскільки ризики, які були підставою обрання відносно останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та подальшого його продовження, не зменшилися, підстав для його зміни чи скасування на даний час немає. Зокрема, ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, не має соціально стримуючих факторів, оскільки не працює, не має стабільного законного джерела доходу, неодружений, не має утриманців, без постійного місця проживання. Вказані обставини допускають можливість обвинуваченого, опинившись на волі, переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Захисник ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення клопотання, зазначила, що перелічені прокурором ризики нічим не підтверджені, а сама тяжкість злочину не є підставою для тримання особи під вартою, тому існують усі підстави для зміни запобіжного заходу на домашній арешт.
Обвинувачений ОСОБА_4 не заперечував щодо задоволення клопотання прокурора.
Суд, заслухавши клопотання прокурора, вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт, приходить до наступного висновку.
Згідно з ч. 3 ст. 331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Так, 23.04.2020 набрав чинності Закон України від 13.04.2020 № 558-IX «Про внесення зміни до пункту 20-5 розділу XI «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) щодо особливостей судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні та розгляду окремих питань під час судового провадження на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» (далі Закон № 558-IX).
Зазначеним Законом № 558-IX пункт 20-5 розділу XI «Перехідні положення» КПК викладено у новій редакції та встановлено особливості судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях та розгляду окремих питань під час судового провадження.
Абзацом шостим пункту 1 Закону № 558-IX регламентовано, що у разі неможливості у визначений КПК строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому абзацом шостим цього пункту.
11.03.2020 Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», відповідно до пункту 1 якої з 12 березня до 3 квітня 2020 встановлено на усій території України карантин, дію якого було неодноразово продовжено та карантинні обмеження продовжують діяти і на даний час.
Враховуючи викладене вище, питання щодо продовження строку дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою на підставі пункту 20-5 розділу XI «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України було розглянуто головуючим суддею.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігати ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей і документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідків; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення.
На підставі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину проти життя особи, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років.
На переконання суду, є підстави вважати, що перебуваючи на волі ОСОБА_4 може переховуватись від суду, ухилятися від виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, вчиняти інші кримінальні правопорушення, тому застосування найсуворішого запобіжного заходу в даному випадку відносно обвинуваченого відповідає критеріям справедливості та співмірності (пропорційності), забезпечуючи справедливий баланс інтересів особи та суспільства від нових протиправних посягань.
Судом враховано положення статті 178 КПК України, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_4 немає достатніх соціально-стримуючих факторів, оскільки неодружений, не має постійного місця роботи, не має постійного місця проживання, крім того в суду відсутні відомості про неможливість утримання ОСОБА_4 в слідчому ізоляторі за станом здоров`я.
Враховуючи зазначені обставини, а також вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд приходить до переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, визначеним в ст. 177 КПК України, а тому клопотання прокурора обґрунтоване та підлягає задоволенню, а ОСОБА_4 слід продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
Керуючись ст. ст. 31, 176-178, 183, 197, 291, 331, 370-372, 376, розділом XI «Перехідних положень» КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора задовольнити.
Запобіжний захід, застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою продовжити на 60 днів, з 02 лютого 2022 року до 02 квітня 2022 року включно.
Ухвала підлягає негайному виконанню, проте може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.
Копію ухвали негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1