Справа № 314/462/20
Провадження № 1-кп/314/397/2021
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.11.2021 м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000082 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, громадянки України, освіта базова середня, незаміжньої, яка не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
24.01.2020 приблизно о 16 години 50 хвилин ОСОБА_3 , маючи умисел на незаконне проникнення до іншого приміщення та не маючи умислу на вчинення іншого кримінального правопорушення, діючи всупереч ст. 30 Конституції України, що гарантує кожному громадянину недоторканість житла чи іншого володіння особи, кримінально-правову охорону недоторканості житла чи іншого володіння особи, ст. 12 Загальної декларації прав людини, ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, через незачинену на замикаючий пристрій вхідну хвіртку проникла на територію домоволодіння АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_5 , після чого, не маючи умислу на вчинення будь-якого іншого кримінального правопорушення, через незачинені на замикаючий пристрій вхідні двері проникла у приміщення літньої кухні, розташованої на території вказаного домоволодіння, де приблизно о 17 годині 00 хвилин була помічена власником ОСОБА_5 та свідком ОСОБА_6 .

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні визнала повністю та пояснила, що у січні 2020 року перебувала в с. Бекарівка, де через незачинену хвіртку проникла на територію одного з домоволодінь, після через незачинені вхідні двері пройшла у приміщення літньої кухні, де і була виявлена власником. Також зазначила, що не мала наміру вчинити крадіжку чи будь-яке інше кримінальне правопорушення. У вчиненому щиро покаялась.

Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, викладеного в обвинувальному акті, та його правової кваліфікації, які ніким не оспорювалися, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, суд, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним досліджувати докази стосовно наявності діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , наявності в цьому діянні складу кримінального правопорушення та його правової кваліфікації, а також вини обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, та обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченої і вивченням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченої.

Суд кваліфікує дії обвинуваченої за ч. 1 ст. 162 КК України, як незаконне проникнення до іншого володіння особи.

При призначенні покарання суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, згідно зі ст. 12 КК України, вчинене ОСОБА_3 кримінальне правопорушення відноситься до категорії кримінальних проступків.

Щодо особи винної, суд враховує, що обвинувачена в силу ст. 89 КК України раніше не судима, має постійне місце проживання, за яким характеризується негативно, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не виявлено.

Беручи до уваги те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, одночасно враховуючи обставини справи, особу обвинуваченої, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд прийшов до висновку щодо доцільності призначення ОСОБА_3 покарання у межах санкції статті, за якою кваліфіковані дії обвинуваченої, у вигляді обмеження волі. При цьому суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченої можливе без відбування покарання, у зв`язку з чим, на підставі ст. 75 КК України звільняє ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений. Судові витрати, речові докази відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, та призначити їй покарання у вигляді 1 року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням строком 1 рік.

Відповідно до ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_3 не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області.

Суддя: ОСОБА_7
22.11.2021