Справа № 352/888/21
Провадження № 1-кп/352/218/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2021 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000016 від 03.04.2021по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гарасимів Тлумацького району Івано-Франківської області, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з базовою середньою освітою, не працюючого, маючого на утриманні двоє неповнолітніх дітей, вдівця, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.240 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 вчинив незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення - піщано-гравійної суміші за наступних обставин.

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_5 02.04.2021 близько 19:00 год., діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, достовірно знаючи про відсутність у нього необхідного для користування надрами та видобування корисних копалин спеціального дозволу (ліцензії), акту про надання гірничого відводу, робочого проекту на розробку русла регульованих та руслоочисних робіт, з метою одержання прибутку від подальшої реалізації незаконно видобутих корисних копалин - за допомогою лопати та спеціальної техніки: трактора колісного марки МТЗ-80Л, реєстраційний номер НОМЕР_1 , до якого приєднано причіп без реєстраційного номеру, які перебувають у його власності, здійснив видобуток піщано-гравійної суміші (гравію) з лівого берега ріки Бистриця - Солотвинська в с. Підлісся, Загвіздянської територіальної громади, Івано-Франківського району, Івано-Франківської області.

02.04.2021 близько 20:00 год. правоохоронними органами відділення поліції №1 Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області на ґрунтовій дорозі, поблизу лівого берегу ріки Бистриця - Солотвинська в с. Підлісся, Загвіздянської територіальної громади, Івано-Франківського району, Івано-Франківської області, виявлено ОСОБА_5 , який керував трактором колісним марки МТЗ-80Л, реєстраційний номер НОМЕР_1 , до якого приєднано причіп без реєстраційного номеру, у якому знаходилась піщано-гравійна суміш об`ємом 2,35 м3 та дві лопати, за допомогою яких він з берегової лінії русла ріки Бистриця - Солотвинська здійснив незаконне видобування піщано-гравійної суміші.

Відповідно до висновку експерта зразки ґрунту, вилучені в місці незаконного забору в межах берегової лінії ріки Бистриця - Солотвинська та причепу, трактора марки «МТЗ-80Л», р.н.з. НОМЕР_1 , є сильно-карбонатним піщаним ґрунтом сіро-коричневого кольору з камінням, тобто піщано-гравійною сумішшю в якому кількість гравію становить від 69,97 % та 72,8 % відповідно, які подібні між собою за комплексом ознак: кольором, механічним складом, карбонатністю, кількісним та якісним мінеральним складом, кількісним та якісним складом вільних гумінових речовин і мають спільну родову належність.

Протиправними діями ОСОБА_5 було спричинено зняття шару піщано-гравійної суміші на береговій лінії ріки Бистриця - Солотвинська, що в с. Підлісся, Загвіздянської територіальної громади, Івано-Франківського району, Івано-Франківської області, загальним об`ємом 2,35 м3.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.240 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений свою винуватість у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав. Пояснив, що 02.04.2021 року близько 19:00 за допомогою спеціальної техніки, яка є його власністю, здійснив видобуток піщано-гравійної суміші (гравію) з берега ріки за відсутності у нього необхідного для користування надрами та видобування корисних копалин спеціального дозволу (ліцензії). Вказав, що не зміг виїхати на дамбу річки і близько 20:00 год того ж дня його дії були зупинені працівниками поліції. У вчиненому щиро кається.

Покази обвинуваченого є послідовними, логічними та такими, що не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення.

Таким чином, оскільки у судовому засіданні обвинувачений у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

При цьому суд роз`яснив обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку останній буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає їх під примусом.

Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з якими суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, дійшов висновку, щодо доведеності винуватості ОСОБА_5 поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України, а саме незаконному видобуванні корисних копалин загальнодержавного значення.

При призначенні покарання суд дотримується вимог кримінального закону, зокрема ст.65 КК України, та принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, відповідно до яких слід враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Водночас, згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

Так, суд враховує, що інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення є нетяжким злочином, ОСОБА_5 раніше не судимий, по місцю проживання характеризується позитивно, відповідно до довідок за №2653 від 07.04.2021 року і за №892 від 06.05.2021 на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання відповідно до ст.66 КК України є щире каяття.

Обставини, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, не встановлені.

З огляду на зазначене, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, як у загально-соціальному плані, так і в плані його потенційної суспільної небезпеки, суд дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому серед альтернативних видів покарань, передбачених санкцією ч.2 ст.240 КК України, покарання у виді обмеження волі у межах, установлених санкцією даної норми (чинної на час вчинення кримінального правопорушення), яке в даному випадку є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігатиме вчиненню обвинуваченим та іншими особами нових кримінальних правопорушень. При цьому суд враховує положення абз. 4 п.2 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 04.10.2003 та те, що оскільки обвинувачений не працює, вдівець та має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, у нього відсутні джерела, з яких може бути сплачений штраф, оскільки з його слів отримує виключно соціальну допомогу в розмірі 2 200 грн в місяць, то призначення покарання у виді обмеження волі призведе до досягнення мети покарання.

Разом з тим, беручи до уваги дані про особу обвинуваченого зокрема, те, що на утриманні у обвинуваченого двоє малолітніх дітей та наявність пом`якшуючої обставини, суд приходить до висновку про можливість його виправлення без ізоляції від суспільства, а тому його слід звільнити від відбування основного покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України, із встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений.

У відповідності до ст. ст. 122, 124 КПК України з обвинуваченого підлягають стягненню на користь держави витрати на проведення судової експертизи ґрунтів за № СЕ-19/109-21//3654-ФХД від 20.04.2021 в сумі 1 307,6 грн.

Запобіжний захід ОСОБА_5 на момент ухвалення вироку не обраний і підстав для його обрання суд не вбачає.

Питання про речові докази суд вирішує в порядку ст.100 КПК України, взявши до уваги, що ОСОБА_5 є власником транспортного засобу та причіпа.

Так, відповідно до п.1 ч.9 ст.100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. При цьому гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. Тільки у такому разі зазначені гроші, цінності та інше майно повертаються власнику (законному володільцю).

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 368-371, 373-376, 381-382 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України та призначити йому покарання у виді у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням та встановити йому іспитовий строк тривалістю у 1 (один) рік.

На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 :

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Іспитовий строк рахувати з моменту проголошення вироку.

Арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 06.04.2021 року скасувати.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме:

трактор колісний марки «МТЗ-80Л», синього кольору, н.з. НОМЕР_2 , рама № НОМЕР_3 , який згідно свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_4 належить на праві власності ОСОБА_5 конфіскувати в дохід держави;

причіп без номерного знаку, вилучений 02.04.2021 у ОСОБА_5 , та піщано-гравійна суміш, яка у ньому знаходиться - конфіскувати в дохід держави;

дві лопати, які поміщено до поліетиленового пакету, - конфіскувати в дохід держави;

свідоцтво про реєстрацію трактора колісного марки «МТЗ-80Л» серії НОМЕР_4 , видане 10.03.2009 р. Тлумацьким ІДТН на ім`я ОСОБА_5 залишити в матеріалах кримінального провадження;

два взірці піщано-гравійної суміші, вилучені в місцях, вказаних в описовій частині протоколу огляду місця події, які упаковані в два окремі поліетиленові пакети - знищити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 1 307 (одну тисячу триста сім) грн. 60 коп. витрат на проведення судової експертизи ґрунтів.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана виключно з підстав, передбачених ст.394 КПК України до Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1