Справа №591/2357/20 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/1284/21 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Умисне тяжке тілесне ушкодження
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2021 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши, без участі сторін, належним чином повідомлених про розгляд справи, у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми, в порядку ч.4 ст. 422-1 КПК України, кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 04 жовтня 2021 року, якою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення застави,

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Зарічного районного суду м. Суми перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

В рамках даного кримінального провадження прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб, без визначення застави, яке вмотивовано тим, що на даний час судовий розгляд даного кримінального провадження ще не завершено, раніше заявлені ризики існують та не зменшились і більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належну процесуальну поведінку останнього, з огляду на його характеристики поведінку до обрання судом такого запобіжного заходу.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 04 жовтня 2021 року клопотання прокурора було задоволено.

Продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 12 грудня 2021 року, без визначення розміру застави.

Не погодившись з таким судовим рішенням, захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 звернулася до апеляційного суду зі скаргою, в якій просить вказану ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В обґрунтування своїх вимог захисник посилається на те, що на даний час ті ризики, які були підставами для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою значно зменшились, ОСОБА_6 є особою похилого віку, в силу ст.89 КК України не судимий, за період перебування в слідчому ізоляторі зарекомендував себе з позитивного боку, є захисником територіальної цілісності України, приймав безпосередню участь в зоні ООС, отримав відзнаку, що у м. Суми проживає його рідний брат, який здатний забезпечити останнього житлом.

Також, захисник зазначає, що стороною обвинувачення суду надані практично всі докази, які прокурор вважав необхідними, по справі залишились недопитаними лише потерпіла та один свідок, на допиті яких наполягає сторона обвинувачення, однак, останні до суду не з`являються, при тому, що прокурором та судом приймались заходи для забезпечення їх явки в засідання, місце знаходження їх невідоме. Таким чином, враховуючи, що розгляд справи відносно ОСОБА_6 , який триває довгий час, неможливо завершити не з вини обвинуваченого, порушується принцип розумності строку розгляду справи.

За вказаних обставин, на думку апелянта, у суду були підстави для обрання більш м`якого запобіжного заходу ОСОБА_6 , яким може бути домашній арешт.

Про призначення даного кримінального провадження до апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_6 , його захисник ОСОБА_7 та прокурор повідомлені належним чином, на підтвердження чого від обвинуваченого надійшла розписка про отримання повідомлення, від захисника та прокурора надійшли заяви про розгляд справи без їх участі.

Враховуючи зазначені обставини, а також те, що, в порядку ч.4 ст.422-1 КПК України, ніхто із учасників не заявив клопотання про розгляд провадження за їх участі, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін.

Заслухавши доповідь головуючого-судді, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , вищезазначених вимог Закону дотримався в повному обсязі.

Задовольняючи клопотання прокурора, подане в рамках кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, про продовження останньому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом було встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.

Так, судом було встановлено наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду, передбаченого ч. 1 ст. 177 КПК України, який існує у зв`язку з тим, що на той час, коли обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 надійшов до суду, останньому будь-якого запобіжного заходу обрано не було, однак, в подальшому, обвинувачений переховувався від явки до суду. Ризик незаконного впливу на потерпілого та свідка, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, існує у зв`язку з тим, що судовий розгляд даного кримінального провадження триває і ще не завершено допит вказаних осіб, а на підтвердження існування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується свідчать ті обставини, що ОСОБА_6 не судимий, згідно ст.89 КК України, не працює, не має постійного джерела доходу, крім того, судом було вірно враховано і те, що останній не має і постійного місця проживання.

За таких обставин, підставою для продовження ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стали встановлені судом ризики, які існують і не зменшились, а тому, висновок суду про те, що неможливо запобігти вказаним ризикам шляхом застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, є вмотивованим і з таким висновком погоджується і колегія суддів.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про те, що у суду були підстави для обрання більш м`якого запобіжного заходу ОСОБА_6 , а саме, домашнього арешту, з посиланням на те, що останній за період перебування в слідчому ізоляторі зарекомендував себе з позитивного боку, то як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення, зазначені обставини були предметом розгляду і з цього приводу суд вірно висловився, що цим лише підтверджується дієвість обраного обвинуваченому запобіжного заходу, однак, не зменшується існування ризиків.

Крім того, судом було враховано і те, що ОСОБА_6 воював на сході України, про що також зазначає апелянт, проте, і ці обставини, як вірно зазначив суд, ніяким чином не впливають на наявність встановлених ризиків, оскільки існували ще до подій злочину, вчиненого останнім, до речі, у похилому віці. Не зменшуються вказані ризики і за рахунок того, що у м. Суми проживає рідний брат обвинуваченого, який, як зазначає апелянт, здатний забезпечити останнього житлом, однак, на підтвердження вказаного докази в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку усім обставинам провадження та дійшов вірного висновку про доцільність продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому, колегія суддів звертає увагу і на те, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Таким чином, з врахуванням практики ЄСПЛ, а також тих обставин, що злочин, передбачений ч. 1 ст. 121 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , становить небезпеку для суспільства, наслідки вчиненого злочину умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, колегія суддів вважає, що в даному конкретному випадку суспільний інтерес має більшу вагу над повагою до свободи особи, а тому, і з цих підстав, обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є виправданим.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування під час апеляційного розгляду не встановлено, а тому, вказане судове рішення слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404,405,407, 422 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 04 жовтня 2021 року, якою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 12 грудня 2021 року, без визначення застави, залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на цю ухвалу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4