Справа № 157/1615/21
Провадження №1-кп/157/174/21
УХВАЛА
09 грудня 2021 рокумісто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглядаючи у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження №0000415 від 14 листопада 2021 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,

встановив:

У провадженні суду перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 , ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор подав клопотання про продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 на строк 60 днів, яке мотивує тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у нападі на потерпілого ОСОБА_8 з метою заволодіння грошовими коштами останнього, поєднаному з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненому за попередньою змовою групою осіб. Обвинувачений відмовився від дачі показань, проте його вина у скоєному доводиться зібраними під час досудового розслідування доказами. При цьому обвинувачений вчинив злочин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Крім того, ОСОБА_6 розлучений, ніде не працює, не навчається, в минулому неодноразово судимий, за що відбував покарання в місцях позбавлення волі, що свідчить про відсутність стійких соціальних зв`язків в останнього та вперте небажання стати на шлях виправлення. Вважає, що застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти вказаним у клопотанні ризикам, оскільки відсутня особа, яка б заслуговувала на довіру та зможе поручитися за виконання ОСОБА_6 процесуальних обов`язків, злочин вчинений із застосуванням насильства. Крім того, запобіжний захід, не пов`язаний з утриманням обвинуваченого під вартою, дасть йому можливість впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні. З цих підстав просить клопотання задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_6 щодо продовження строку тримання його під вартою заперечив. Пояснив, що в нього виявлена відкрита форма туберкульозу. Перебуваючи під вартою, він проходив стаціонарне лікування у Волинському тубдиспансері протягом двох тижнів, а потім був знову поміщений у слідчий ізолятор, де йому видавали лише таблетки. В умовах вільного пересування він зможе повноцінно лікуватися. Крім того, він має житло, сина, якого утримує, працює по найму на будівництві.

Захисники ОСОБА_7 та ОСОБА_5 щодо клопотання прокурора також заперечили. Пояснили, що попередні судимості ОСОБА_6 погашені, він має міцні соціальні зв`язки за місцем проживання, утримує сина. Також пояснили, що утримання ОСОБА_6 в умовах ізоляції загострить виявлене в нього захворювання та позбавить можливості повноцінного лікування. Захист вважає, що обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту зможе забезпечити виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Допитана як свідок мати обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_9 пояснила, що не заперечує проти перебування останнього в її житловому будинку в умовах домашнього арешту, незважаючи на наявність у нього відкритої форми туберкульозу. Будинок має три окремі спальні кімнати, кухня й інші приміщення спільні, а тому є можливість забезпечити обвинуваченого окремою кімнатою. Також повідомила, що в будинку проживають її чоловік та онука, якій 11 років. Син обвинуваченого ОСОБА_10 проживає окремо з матір`ю, з якими ОСОБА_11 спілкується рідко, хоча сплачує аліменти. ОСОБА_6 в її будинку проживає постійно, проте трапляються випадки, коли він удома не ночує. Постійної роботи обвинувачений не має, хоча інколи наймається на роботу на будові.

Заслухавши пояснення прокурора, з`ясувавши думку інших учасників судового провадження, вислухавши показання свідка, суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, який відноситься до тяжких злочинів проти власності та за скоєння якого передбачена відповідальність у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Згідно з ухвалою слідчого судді Камінь-Каширського районного суду від 16 листопада 2021 року щодо обвинуваченого ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 30 днів, який закінчується 13 грудня 2021 року.

З доданих до клопотання документів, які характеризують особу ОСОБА_6 , вбачається, що в минулому він неодноразово відбував покарання за скоєння умисних тяжких злочинів, у тому числі й за скоєння розбою, та був звільнений умовно-достроково. За місцем проживання характеризується посередньо, постійної роботи не має, розлучений, проживає окремо від сім`ї в будинку батьків. Рішення суду про стягнення аліментів належним чином не виконує, участі у вихованні дитини не бере.

Наведе вище свідчить про схильність ОСОБА_6 до вчинення злочинів, у тому числі, поєднаних з насильством, та відсутність стійких соціальних зв`язків у місці постійного проживання.

Аналіз доданих до клопотання матеріалів вказує на те, що застосування щодо ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не забезпечить належне виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та породить ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема переховування обвинуваченого від суду, незаконний вплив на потерпілого та свідків, які на даній стадії судового процесу не допитані, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Посилання сторони захисту на наявність у ОСОБА_6 хронічного захворювання відкритої форми та неможливість належного лікування в умовах перебування під вартою, як на підставу для обрання йому більш м`якого запобіжного заходу, а саме домашнього арешту, є безпідставними, оскільки як пояснив сам обвинувачений йому було забезпечено повноцінне лікування в умовах стаціонару, яке було продовжено амбулаторно.

Проаналізувавши матеріали клопотання про продовження строку тримання під вартою, виходячи з положень статей 177, 178, 194 КПК України, статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, беручи до уваги те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину, його схильність до вчинення кримінальних правопорушень, відсутність міцних соціальних зв`язків у місці його постійного проживання, суд приходить до висновку про необхідність продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

У відповідності до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи дані про особу обвинуваченого, тяжкість злочину, в якому він обвинувачується, ступінь вищевказаних ризиків, суд вважає за необхідне не визначати розмір застави у даному кримінальному провадженні.

Керуючись статтями 197, 199 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на шістдесят днів до 06 лютого 2022 року включно.

Ухвала про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду, обвинуваченим в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Головуючий: ОСОБА_1