н/п 1-кс/953/8209/21
"26" серпня 2021 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю представника власника майна ОСОБА_3 ,
Представник заявника адвокат ОСОБА_3 в судовому засідання клопотання підтримав, та просив його задовольнити.
Старший слідчий СУ ГУ НП в Харківській області ОСОБА_5 та прокурор Харківської обласної прокуратури ОСОБА_6 в судове засідання не з`явились, надали на адресу суду заяви про розгляд клопотання за їх відсутності, та проти клопотання не заперечували, оскільки експертне дослідження вже було проведено.
Слідчий суддя, дослідивши надані матеріали, приходить до наступного.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 20.07.2021 року накладено арешт на майно, яке виявлене, та вилучене 22.06.2021 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході огляду місця події, а саме на: навантажувач марки JCB535-95 AGRI д.н. НОМЕР_1 чорно-жовтого кольору, що належить ТОВ «Вовчанський міжрайагропостач» у вигляді заборони користування та відчуження вказаного майна, мобільний телефон HUAWEI чорного кольору ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , мобільний телефон NOMI чорного кольору, зв`язку ключів з 27 ключами, зв`язку ключів з 14 ключами, які були вилучені у загиблого ОСОБА_7 , та визначено місце зберігання арештованого майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право
володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.
Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
У справі Раймондо проти Італії (Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994), в яких заявник скаржилася на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу № 1, Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п.35).
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
Згідно ч. 1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути як найшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 КПК України.
Згідно заяв слідчого СУ ГУ НП в Харківській області ОСОБА_5 та прокурора Харківської обласної прокуратури ОСОБА_6 в ході досудового розслідування по кримінальному провадженню вже була проведена автотехнічна експертиза технічного стану транспортного засобу, висновок якої також надано до суду, та останні не заперечують в знятті арешту з вказаного майна.
З наданих суду документів, встановлено, що на даний час вказаний в клопотанні вказаний транспортний засіб оглянутий, всі необхідні слідчі дії з ним проведені, призначена експертиза завершена, копію якої надано до суду прокурором. На даний час відсутня необхідність в повторному огляді або вчиненні інших дій з вказаним майном, про що не заперечує слідчий. Проти скасування арешту з вилучених зв`язок ключів також заперечень від органу досудового розслідування не надійшло.
Таким чином, з наданих даних достовірно встановлено, що в подальшому застосуванні арешту майна з вказаного майна відпала потреба, що відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України є підставою для скасування арешту лише з вказаного в клопотанні заявника майна.
Керуючись ст. ст. 174, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_8