Справа № 587/1931/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 грудня 2021 року Сумський районний суд Сумської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання засудженого ОСОБА_5 про звільнення від відбування покарання у вигляді довічного позбавлення волі у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку,
До Сумського районного суду Сумської області повторно звернувся засуджений ОСОБА_5 з клопотанням про звільнення від відбування покарання у вигляді довічного позбавлення волі у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку. В своєму клопотанні ОСОБА_5 зазначав, що вироком Апеляційного суду Сумської області від 14.06.2007 він засуджений до довічного позбавлення волі. 14.07.2006 суддя Сумського районного суду Сумської області ОСОБА_6 в межах провадження його кримінальної справи обрав запобіжний захід у виді тримання під вартою. У 2012 році під час зміни діючого на теперішній час КПК України апеляційні суди втратили повноваження виступати в якості судів першої інстанції, а тому судом першої інстанції є Сумський районний суд Сумської області. Просить взяти до уваги правовий висновок Верховного суду України щодо застосування норми статті 80 КК України за заявою заступника Генерального прокурора України у справі про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 серпня 2015 року. На сьогоднішній день він відбув більше 18 років 10 місяців довічного позбавлення волі в умовах тримання максимального рівня безпеки. За цей проміжок часу, не перешкоджав процедурі його виконання, не ухилявся від його відбування та не вчиняв будь-яких злочинів. Вважав, що держава втратила право на виконання призначеного йому покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку. В зв`язку з цим вважає, що до нього необхідно застосувати положення п. 5 ч.1 ст. 80 КК України у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку та звільнити від відбування покарання у виді довічного позбавлення волі або замінити довічне позбавлення волі на позбавлення волі відповідно до речення другого частини 5 ст.80 КК України.
В судовому засіданні ОСОБА_5 своє клопотання підтримав та просив його задовольнити, надав доповнення до свого клопотання. При цьому засуджений пояснив, що вирок суду виконується, але не виконаний протягом 19 років одного місяця, що є підставою для задоволення його клопотання про звільнення від відбування покарання у вигляді довічного позбавлення волі у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 підтримала клопотання та позицію засудженого.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого, пославшись, зокрема, на те, що дані положення закону відносяться до строкових видів покарання, до довічного покарання вони не застосувуються, вирок виконується до цього часу.
Суд вислухавши пояснення засудженого, захисника та прокурора, вважає, що клопотання засудженого ОСОБА_5 подано з порушення правил підсудності та має бути повернуто останньому для звернення з даним клопотанням до відповідного суду в межах територіальної юрисдикції.
Судом встановлено, що вироком Апеляційного суду Сумської області від 14 червня 2007 року ОСОБА_5 засуджений за п. п. 6,13 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 121, ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 121, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 190, ст. 70, ч. 2 ст. 71 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. Запобіжний захід засудженому ОСОБА_5 залишено утримання під вартою, рахуючи строк покарання з 11 липня 2006 р. Ухвалою Верховного Суду України від 16.10.2007 року даний вирок залишений без змін, вирок суду набрав законної сили 16.10.2007 року.
Відповідно до норм ч.1 ст.64 КК України - довічне позбавлення волі призначається за вчинення особливо тяжких злочинів і застосовується лише у випадках, спеціально передбачених КК України, якщо суд не знайде можливим застосувати покарання у виді позбавлення волі на певний строк. При цьому, довічний характер даного покарання не є абсолютним, оскільки у передбачених законом випадках можлива його заміна іншим видом покарання.
Питання виконання судових рішень вирішується відповідно до Розділу VІІІ КПК України.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до положень ст. 533 Кримінального процесуального кодексу України вирок або ухвала суду, які набрали законної сили, обов`язкові для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України.
Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у кримінальному провадженні, вирішує суддя суду першої інстанції одноособово, якщо інше не передбачено нормами КПК.
За правилами ст. 537 КПК України питання, які вирішуються судом під час виконання вироків розглядаються за правилами ст. 539 КПК України.
Стаття 539 КПК України передбачає порядок вирішення питання, які виникають під час та після виконання вироку, які вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається:
1) до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 131, 14 частини першої статті 537 цього Кодексу;
2) до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 132 частини першої статті 537 цього Кодексу;
3) до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого проживає засуджений, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 5, 8, 9, 133 частини першої статті 537 цього Кодексу;
4) до суду, який ухвалив вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 1, 10 (в частині клопотання про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53 Кримінального кодексу України), 12 (у разі якщо вирішення питання необхідне в зв`язку із здійсненням судового розгляду, воно вирішується судом, який його здійснює), 14 частини першої статті 537, статті 538 цього Кодексу.
Вирок Сумського апеляційного суду від 14.06.2007 року, яким засуджено ОСОБА_5 до довічного позбавлення волі, набрав законної сили 16 жовтня 2007 року.

Засуджений ОСОБА_5 на даний час знаходиться у ДУ «Сумський слідчий ізолятор», але покарання він відбуває в Роменській ВК № 56, яка розташована за адресою: вул. Вишнева, 19 с. Перехрестовка Роменського району Сумської області, 42073.

Згідно правової позиції Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловленої в ухвалі від 17.09.2019 у справі №577/3396/19, звернення особи до неналежного суду з клопотанням, яке підлягає розгляду в порядку статей 537, 539 КПК України, не перешкоджає йому в подальшому подати нове клопотання до належного суду.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово звертав увагу на те, що кожен має право на суд, встановлений законом, тобто відповідний орган повинен мати повноваження вирішувати питання, що належать до його компетенції, на основі принципу верховенства права (рішення від 29.04.1988 у справі «Белілос проти Швейцарії»); юрисдикцію суду має визначати закон (доповідь Європейської комісії від 12.10.1978 у справі «Занд проти Австрії»).

У зв`язку з цим, клопотання засудженого ОСОБА_5 про звільнення від відбування покарання у вигляді довічного позбавлення волі у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку необхідно йому повернути, роз`яснивши ОСОБА_5 , що для розгляду його клопотання про звільнення від відбування покарання у вигляді довічного позбавлення волі у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку йому необхідно звернутися до Роменського міськрайонного суду Сумської області ( м. Ромни, вул. Соборна,12, Сумської області, 42000), в межах територіальної юрисдикції якого засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Повернути клопотання засудженого ОСОБА_5 про звільнення від відбування покарання у вигляді довічного позбавлення волі у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку для звернення до Роменського міськрайонного суду Сумської області, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання.

Ухвала суду може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Сумський районний суд Сумської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1