Провадження №11-кп/801/930/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 вересня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
судді-доповідача: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря: ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 25.06.2021, якою задоволено клопотання засудженого ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким,

за участю прокурора ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , засудженого ОСОБА_6 в режимі відеоконференції,

В С Т А Н О В И В:

До Вінницького міського суду Вінницької області 26.04.2021 надійшло клопотання засудженого ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_6 був засуджений вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 06.03.2019 за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років без конфіскації майна. Відбуває покарання у Державній установі «Вінницька виправна колонія (№ 86)», де працевлаштований різноробочим в меблевому цеху. За сумлінну поведінку та ставлення до праці 5 разів заохочувався адміністрацією установи. В даний час відбув не менше 2/3 строку призначеного покарання. ОСОБА_6 вважає, що підпадає під дію ст. 82 КК України, тому просить замінити йому невідбуту частину покарання на більш м`яке, у виді обмеження волі.

Вислухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання та особової справи засудженого, суд прийшов до висновку задовільнити клопотання засудженого та замінити ОСОБА_6 невідбуту частину покарання призначеного вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 06.03.2019 року з позбавлення волі на обмеження волі строком на 2 роки 2 місяці 29 днів.
Своє рішення суд мотивував тим, що засуджений ОСОБА_6 фактично відбув більше 1/2 строку призначеного покарання за умисний тяжкий злочин. З часу прибуття до Державної установи «Вінницька виправна колонія (№ 86)», а саме з 21.10.2019 року ОСОБА_6 п`ять раз заохочувався адміністрацією установи за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці, останній раз - 05.04.2021 року, працевлаштований на виробництві установи та має дохід.
Також встановлені судом обставини не відповідають інформації, викладеній в характеристиці на засудженого, а саме: що засуджений ОСОБА_6 неорганізований, потребує нагляду з боку представників адміністрації тощо. Крім того, при наявності п`яти заохочень та відсутності дисциплінарних стягнень за весь час відбуття покарання, є незрозумілою позиція адміністрації установи відбування покарання з приводу того, що засуджений ОСОБА_6 характеризується посередньо. Жодних обґрунтувань цьому характеристика не містить. Індивідуальні особливості характеру особи не можуть бути підставою для відмови в застосуванні більш м`якого покарання відповідно до положень ст. 82 КК України.
Також судом з`ясовано, що комісією установи по розгляду матеріалів, в тому числі, щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, 20.04.2021 року було відмовлено засудженому ОСОБА_6 в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким в зв`язку з тим, що він не став на шлях виправлення, що також є незрозумілим за наявності у засудженого п`яти заохочень, відсутності дисциплінарних стягнень та працевлаштуванні на виробництві установи. Обґрунтування прийнятого даною комісією рішення в матеріалах особової справи засудженого ОСОБА_6 відсутнє.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання засудженого про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, оскільки в судовому засіданні не було з`ясовано ставлення засудженого до вчиненого ним злочину, не враховано поведінку засудженого протягом всього строку відбування покарання, також те, що ОСОБА_6 неодноразово засуджувався за умисні корисні злочини, до нього застосовувалось умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання, що не сприяло процесу його виправлення та відмови від протиправної поведінки в подальшому.
Крім того, не встановлено даних про те, що засуджений став на шлях виправлення, не взято до уваги його характеристику та рішення комісії установи про відмову в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким ОСОБА_6 .

В запереченнях захисник ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_6 просить залишити апеляційну скаргу прокурора без задоволення, так як рішення суду є законним та обґрунтованим, прийняте на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами дослідженими під час судового розгляду.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу з мотивів, наведених в ній та просить скасувати ухвалу суду і відмовити у задоволенні клопотання засудженого, так як ОСОБА_6 не визнавав вину у вироку, також судом не врахована поведінка засудженого в колонії, ОСОБА_6 уже мав умовно-дострокове звільнення, однак не став на шлях виправлення, також в колонії працював декілька місяців, а не постійно, що не свідчить про його виправлення, думку захисника ОСОБА_8 та засудженого ОСОБА_6 , які заперечили проти апеляційної скарги, оскільки попередні судимості не мають вирішального значення, прокурор не надав доказів поганої поведінки засудженого, разом з тим ОСОБА_6 влаштований офіційно на роботі, за кожний квартал заохочувався за сумлінну працю, що свідчить про його постійну роботу, а тому вважають рішення місцевого суду законним та обґрунтованим та просять залишити його без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 357 КПК України під час виконання вироків, суд має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Відповідно до ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.

Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення. Суду під час розгляду зазначених клопотань слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодільних організаціях, а також наміри засудженого щодо залучення до суспільно корисної праці.

Відповідні роз`яснення містяться у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року №2, де зазначено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого та становлення засудженого на шлях виправлення.

В ході судового розгляду клопотання засудженого встановлено, що ОСОБА_6 засуджений вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 06.03.2019 за ч. 2 ст. 289 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років без конфіскації майна, засуджений ОСОБА_6 фактично відбув більше 1/2 строку призначеного покарання за умисний тяжкий злочин, а тому підпадає під дію ст. 82 КК України.

Також, за час відбування покарання ОСОБА_6 , згідно довідки з установи, шість разів заохочувався адміністрацією ДУ «Вінницька ВК (№ 86)» за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці, працевлаштований на виробництві установи та має дохід.

Крім того, засуджений приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Підготовка до звільнення».

Вищевикладене свідчить про становлення засудженого на шлях виправлення.

Разом з тим, засуджений ОСОБА_6 не порушував порядок відбування покарання та до дисциплінарної відповідальності не притягувався.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про можливість заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, встановивши, що засуджений ОСОБА_6 відбув необхідну частину призначеного судом покарання та став на шлях виправлення, тобто дотримався умов, які є визначальними для заміни покарання на більш м`яке.

Доводи прокурора щодо тяжкості злочину та не визнання вини засудженим, за вчинення якого відбуває покарання ОСОБА_6 , та його попередні судимості, як на підставу для відмови у задоволенні клопотання, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки заміна покарання пов`язана не з тяжкістю злочину та попередніми судимостями, а із строком уже відбутого покарання та поведінкою засудженої особи, яка свідчить про те, що така особа стала на шлях виправлення.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою і вмотивованою та підстав для її скасування немає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 405, 407, 419, 537 КПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 25.06.2021 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким засудженому ОСОБА_6 без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4