№ 209/1676/20
№ 1-кп/209/48/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2022 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кам`янське кримінальне провадження по справі № 1-кп/209/48/22 внесене в ЄРДР за №0000323 від 12.03.2021 року відносно обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч.2 Кримінального кодексу України

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська /на теперішній час м. Кам`янське/ Дніпропетровської області, українця, громадянина України, освіта професійно-технічна, не працює, не одружений, на обліку у нарколога не перебуває, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:1). 22.01.2020 року Дніпровським РС м. Дніпродзержинська, за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді 1року позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік;-

ВСТАНОВИВ:

11.03.2020, близько 17 години, ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився поблизу будинку АДРЕСА_3 , де спілкувався з ОСОБА_6 . В цей час ОСОБА_4 помітив в руках у ОСОБА_6 належний останньому мобільний телефон "Samsung Galaxy A 30" та у нього виник злочинний умисел на повторне відкрите викрадення чужого майна, а саме вказаного мобільного телефону, поєднане із погрозою насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Реалізуючи свій злочинний умисел, перебуваючи у вказаний час у зазначеному місці, ОСОБА_4 , застосовуючи до потерпілого ОСОБА_6 погрози застосування фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я останнього, став вимагати негайної передачі йому вищевказаного мобільного телефону, що ОСОБА_6 , побоюючись за своє здоров`я, і зробив.
Таким чином, ОСОБА_4 повторно, з корисливих мотивів відкрито викрав вказане чуже майно, застосовуючи, при цьому погрози застосування фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого ОСОБА_6 , а саме мобільний телефон "Samsung Galaxy A 30", вартість якого складає 7 259,03 гривень.
В подальшому ОСОБА_4 викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду на вищевказану суму.

ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченому ст. 186 ч.2 КК України, тобто у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений вину свою в пред`явленому органами досудового слідства обвинуваченні визнав частково, пояснив суду, що дійсно він 11.03.2020 року вдень зустрів потерпілого ОСОБА_6 з його дівчиною на правому березі м. Кам`янського біля ринку. Був у стані сильного алкогольного сп`яніння, всіх подробиць не пам`ятає. Сів з ОСОБА_7 та його дівчиною разом в маршрутне таксі та поїхав на лівий берег м. Кам`янське, вийшов з ними разом біля кінотеатру «МИР». Коли ОСОБА_7 зі своєю дівчиною зайшли в під`їзд будинку він пішов за ними сіли разом в ліфт, коли дівчина вийшла він загородив дорогу Миронову та сказав, щоб він ішов з ним. Вони вийшли на вулицю купили в магазині пива потім сиділи за столом в дворі будинку за магазином. Потім він попросив в ОСОБА_7 подивитися його мобільний телефон. Сказав що він йому подобається та він залишить його собі. Потім вони зайшли в магазин він попросив в продавця голку та вийняв сім картку з мобільного телефону ОСОБА_7 та віддав йому. Потім вони ще постояли та попрощалися та він сів в маршрутне таксі та заснув, коли прокинувся телефону в нього вже не було. Потерпілий дійсно просив його повернути йому телефон але він не повертав, погрози висловлював жартуючи. Вранці коли прокинувся в своєї дівчини йому подзвонила мати та сказала, що на нього ОСОБА_7 написав заяву в поліцію. Він зв`язався з ним через соціальні мережі в Інтернеті та його тітка згодом відшкодувала потерпілому вартість телефону.

Крім часткового визнання своєї провини обвинуваченим вона підтверджується:
Показаннями потерпілого ОСОБА_6 , який пояснив суду, що 11.03.2020 року в обід він гуляв зі своєю дівчиною ОСОБА_8 в центрі м. Кам`янське біля ринку. Зустріли ОСОБА_4 з яким він раніше був знайомий. ОСОБА_9 був у стані алкогольного сп`яніння, причепився до них, сказав що буде гуляти з ними. Вони з дівчиною сіли в маршрутне таксі №20 щоб поїхати на лівий берег міста, ОСОБА_9 ув`язався за ними та також сів в маршрутку. Вони встали біля кінотеатру «МИР» на лівому березі, ОСОБА_9 також вийшов за ними. Потім вони пішли додому, ОСОБА_9 йшов разом із ними. Коли вони зайшли в під`їзд та сіли в ліфт ОСОБА_9 також зайшов в ліфт з ними. Коли вони піднялися на поверх та дівчина вийшла, ОСОБА_9 загородив йому вихід з ліфту та сказав, що він піде з ним. Вони вийшли на вулицю, зайшли в магазин «АТБ» де ОСОБА_9 купив пиво потім вони пішли у двір за магазином де сіли на лавку в дворі. Там ОСОБА_9 погрожуючи сказав, щоб він віддав йому телефон, він віддав, він сказав що телефон йому сподобався та він залишить його собі. Він просив повернути йому телефон, але ОСОБА_10 відмовився його повертати. Потім вони пішли до магазину він попросив у продавчині голку та вийняв з його телефону картку та віддав йому. Потерпілий просив повернути телефон але ОСОБА_11 відмовив, сказав, що завжди отримує те, що хоче. Погрожував, щоб він не скаржився до поліції інакше буде гірше. Потім вони розійшлися. Він прийшов до своєї дівчині розповів їй все і вони пішли в поліцію де він написав заяву. Наступного дня з ним зв`язався обвинувачений та сказав, щоб він забрав заяву, а він поверне гроші за телефон. Потім йому на картку перерахували 5000 гривень.

Показаннями свідка ОСОБА_12 , яка пояснила суду, що є дівчиною потерпілого ОСОБА_13 , 11.03.2020 року був день народження ОСОБА_13 , вони гуляли на правому березі в центрі м. Кам`янське шукали йому подарунок. Зустріли ОСОБА_9 близько 14.00 годин останній був у стані алкогольного сп`яніння. Причепився до них. Вони вирішили поїхати додому на лівий берег, щоб останній відчепився. Але ОСОБА_9 сів з ними у маршрутне таксі та поїхав разом із ними на лівий берег, всі разом встали біля кінотеатру «Мир» на лівому березі. Вони з ОСОБА_14 пішли додому, ОСОБА_9 йшов за ними. Зайшов разом із ними до під`їду сів в ліфт. На шостому поверсі вона вийшла, а ОСОБА_10 перегородив дорогу ОСОБА_15 та сказав, що той піде з ним і вони поїхали вдвох вниз. Через приблизно 1,5 години прийшов ОСОБА_16 та сказав що під погрозами ОСОБА_9 забрав у нього телефон. Вони пішли в поліцію. Наступного дня тьотя обвинуваченого запропонувала забрати заяву та відшкодувати шкоду. Перевела на картку 5000 гривень.

Письмовими доказами:

- витягами з ЄРДР /а.с. 1, 69 Т.2/, згідно яких підтверджується внесення відомостей про вчинений злочин та його перекваліфікація;

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення /а.с. 7 Т.2/, згідно якого підтверджується звернення потерпілого до поліції з приводу заволодіння його мобільним телефоном 11.03.2020 року;

- розпискою /а.с. 27 Т.2/, згідно якої підтверджується відшкодування шкоди потерпілому;

- висновком судової товарознавчої експертизи /а.с. 34-37 Т.2/, згідно якої підтверджується вартість викраденого телефону становить 7259,03 гривень;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання /а.с. 42-43 Т.2/, згідно якого підтверджується, що потерпілий ОСОБА_6 впізнав обвинуваченого як особу яка заволоділа його мобільним телефоном;

- протоколом огляду місця події та фото таблицею до нього /а.с. 44-46 Т.2/, згідно якого підтверджуються огляд місця події та обставин вчинення правопорушення а також місця його вчинення згідно встановлених судом;

- протоколом проведення слідчого експерименту за участі потерпілого /а.с. 47-49 Т.2/, згідно якого потерпілий вказав на обставини заволодіння його мобільним телефоном обвинуваченим відкрито шляхом погроз;

- заява потерпілого та протокол огляду документів /а.с. 50-53 Т.2/, згідно яких підтверджується належність телефону потерпілому та його вартість;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання /а.с. 62-63 Т.2/, згідно якого підтверджується, що свідок ОСОБА_12 впізнала обвинуваченого як особу яка заволоділа мобільним телефоном її хлопця;

- протоколом проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_12 /а.с. 91-93 Т.2/, згідно якого свідок вказала на обставини чинення перешкод обвинуваченим покинути ліфт потерпілому;

- протоколом проведення слідчого експерименту за участі обвинуваченого ОСОБА_4 /а.с. 94-96 Т.2/, згідно якого останній вказав на обставини заволодіння мобільним телефоном потерпілого;

Суд вважає доведеною вину обвинуваченого, оскільки вона підтверджена доказами у своїй сукупності, зокрема частково показаннями обвинуваченого, показаннями потерпілого, свідка, письмовими доказами: протоколами слідчих дій, висновками судових експертиз. Всі вищенаведені докази відтворюють всю картину злочину логічною та правдивою та не викликають сумніву у суду.

Оцінюючи всі докази по справі у їх сукупності, суд вважає їх достатніми для визнання винним обвинуваченого у скоєні інкримінованого йому кримінального правопорушення, оскільки ці докази узгоджуються між собою, не містять розбіжностей, об`єктивно відображують хід подій, відповідають фактичним обставинам справи, не викликають у суду ніяких сумнівів в їх достовірності. Суд не приймає показання обвинуваченого в частині того, що він висловлював погрози жартома, оскільки вони спростовуються іншими вищенаведеними доказами у своїй сукупності, зокрема показаннями потерпілого, який вказував, що побоювався обвинуваченого як раніше судиму особу, та сприймав його погрози як реальні. Також свідок ОСОБА_12 вказувала, що її хлопець дійсно побоювався обвинуваченого тому міг сприймати погрози як реальні.

Дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ст. 186 ч.2 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно. Суд не приймає доводи сторони захисту, що насправді погроз застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого не було, оскільки вони висловлювалися у вигляді жартів та не були конкретизовані обвинуваченим таким не застосовувалися будь які засоби, оскільки як зазначав потерпілий відносно нього обвинуваченим неодноразово висловлювалися погрози щодо застосування насильства, якщо він не віддасть йому телефон, в тому числі і щодо спричинення тілесних ушкоджень та побиття потерпілого. Тому дані доводи сторони захисту суд вважає спростованими наданими суду доказами, зокрема показаннями потерпілого. Також суд не приймає доводи захисника, що обтяжуюча обставина вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння не доведено належними доказами, оскільки освідування обвинуваченого на такий стан не здійснювалося. Дані доводи спростовуються показаннями як потерпілого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_12 які вказували, що обвинувачений перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння, про це також вказував та не заперечував сам обвинувачений в своїх показаннях суду також вказував, що був у такому сильному алкогольному сп`янінні, що навіть не пам`ятає деякі деталі того дня.

При визначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого: який раніше судимий, вчинив злочин в період іспитового строку, не працює, у відповідності до ст. 12 КК України вчинив тяжкий злочин, частково визнав свою провину, відшкодував шкоду.
Обставинами, що пом`якшують покарання згідно ст. 66 КК України є відшкодування шкоди потерпілому.
Обставинами, що обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
Оскільки обвинувачений вчинив тяжкий злочин, раніше судимий за корисливий злочин, не розкаявся у скоєному, не працює, вчинив злочин в період іспитового строку, з урахуванням вищезазначених обставин суд вважає, що виправлення та перевиховання його може бути досягнуто лише в умовах ізоляції останнього від суспільства з призначенням покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції статті з частковим приєднанням невідбутого покарання за попереднім вироком.

Речові докази по справі у відповідності до вимог ст. 100 КПК України ксерокопії документів на телефон підлягають залишенню в матеріалах справи,

Судові витрати пов`язані із залученням експерта в розмірі 326 гривень підлягають стягненню з обвинуваченого.

Керуючись ст. 370, 371 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України і призначити йому покарання у виді 4 / чотирьох / років позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 січня 2020 року у виді 1 /одного / місяця позбавлення волі і остаточно визначити до відбуття ОСОБА_4 упокарання у виді 4 / чотирьох / років 1 /одного / місяця позбавлення волі.

Строк покарання відраховувати з моменту затримання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили обрати у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу суду.

Покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обов`язки, передбачені п. 1, 2, 3, 4 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора та/або суду, із встановленою періодичністю за викликом слідчого, прокурора та/або суду, у зазначену ним дату;

- не відлучатись із м. Кам`янське Дніпропетровської області, без дозволу слідчого, прокурора та/або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та/або суд про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків, використовувати електронні засоби контролю.
Речові докази ксерокопії документів на телефон залишити в матеріалах справи.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення експертизи в розмірі 326 гривень.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів - всіма учасниками процесу - з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддя: ОСОБА_1