Провадження №1-кп/127/465/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 жовтня 2021 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

сторони обвинувачення прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №13 в м. Вінниці кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , раніше судимого:
- 14.05.2009 року Староміським районним судом м. Вінниці за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ст. 70 КК України до покарання у виді 2 років обмеження волі;
- 20.09.2011 року Ленінським районним судом м. Вінниці за ч. 1 ст. 296, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді 1 року 6 місяців обмеження волі;
- 02.11.2011 року Замостянським районним судом м. Вінниці за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді 1 року 6 місяців обмеження волі;
- 12.04.2012 року Замостянським районним судом м. Вінниці за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі;
- 30.11.2016 року Вінницьким міським судом Вінницької області за ч. 2 ст. 185, ст. 395, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 18.07.2019 року ОСОБА_4 замінено невідбуту частину покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 30.11.2016 року на більш м`яке покарання у виді обмеження волі строком 1 рік 9 місяців 26 днів. Ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області від 06.07.2020 року ОСОБА_4 умовно-достроково звільнено від подальшого відбування покарання з невідбутою частиною покарання строком 9 місяців,
- 14.01.2021 року Вінницьким міським судом Вінницької області за ч. 3 ст. 185 КК України, з урахуванням ст. 71, ст. 72 КК України до остаточного покарання у виді 3 років 5 місяців позбавлення волі,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, відомості про які внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000476 від 11.10.2020,

ВСТАНОВИВ:

11.10.2020 у період часу з 00:00 год. по 03:00 год., точного часу слідством не встановлено, ОСОБА_4 , зайшовши до під`їзду будинку АДРЕСА_2 , діючи умисно, таємно, з корисливим мотивом, піднявшись на 3-й поверх будинку, відчинив ключем замок дверей, які вели до коридору загального користування мешканців квартир АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 і АДРЕСА_5 . Після чого, проник всередину коридору, де викрав велосипед марки Azimut» моделі «Extreme 26», з рамою помаранчевого кольору, який належить ОСОБА_6 , розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Згідно висновку експерта №1181/21-21 від 15.03.2021 ринкова вартість велосипеда торгової марки «Azimut» моделі «Extreme 26», з урахуванням зносу, станом на момент вчинення кримінального правопорушення, а саме на 11.10.2020, складала 2223,27 грн.

Таким чином, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 завдав потерпілій ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну суму 2223,27 грн.
В судовому засіданні обвинувачений вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України визнав у повному обсязі, суду пояснив, що 11.10.2020 року він перебував у потерпілої в гостях. Коли виходив з її квартири помітив у дверях тамбура ключ, який забрав з собою та вийшов з будинку. Через деякий час, того ж дня, повернувся до будинку та відчинивши ключем двері тамбура забрав велосипед, який там знаходився та з місця вчинення правопорушення зник. Викрадений велосипед наступного дня продав за тисячу гривень. Про вчинене шкодує, просив суд призначити мінімальну міру покарання.
Зважаючи на те, що обвинувачений свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України визнав повністю, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд вважає недоцільним досліджувати фактичні обставини справи, які ніким не оспорюються і проти цього не заперечують учасники процесу. З`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку, на підставі допиту обвинуваченого, дослідження витягу з кримінального провадження №0000476 (т.1 а.с.53), протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 11.10.2020 (т.1 а.с.54), висновку судово товарознавчої експертизи №1181/21-21 від 15.03.2021 року з актом про вартість проведення експертизи (т.1 а.с.55-60), постанови про визнання речей і документів речовими доказами та приєднання їх до матеріалів від 13.10.2020 року (т.1 а.с.33), ухвали свідчого судді про накладення арешту та майно від 21.10.2020 року (т.1 а.с.30-32), квитанції про передачу речових доказів на зберігання (т.1 а.с.34), суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у інше приміщення.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та приймає до уваги роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Також, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання.
Суд зважає на те, що обвинувачений раніше судимий (т.1 а.с. 63-66), на обліку у лікаря-психіатра не перебуває (т.1 а.с. 61), перебуває на обліку у лікаря-нарколога з 18.05.2011 року з діагнозом: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю та опіоїдів (т.1 а.с. 62), за місцем проживання характеризується з посередньої сторони (т.1 а.с. 67).

Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого суд вважає щире каяття.
Обставин, які б відповідно до ст. 67 КК України обтяжували покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Враховуючи вищезазначене, ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, обставини справи, з урахуванням вимог закону та передбачених цим законом санкцій, ставлення обвинуваченого до вчиненого, який вину визнав, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих кримінальних правопорушень, відбував покарання в місцях позбавлення волі, однак він не зробив належних висновків для себе, на шлях виправлення не став та знову вчинив кримінальне правопорушення в період непогашеної та незнятої судимості, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого не можливе без ізоляції його від суспільства, а тому покарання необхідне та достатнє для його перевиховання та виправлення, а також для запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень в майбутньому слід призначити у виді позбавлення волі в межах санкції передбаченої ч. 3 ст. 185 КК України.

Крім того, судом враховано, що обвинуваченого було засуджено 14.01.2021 за вироком Вінницького міського суду Вінницької області до остаточного покарання у виді 3 років 5 місяців позбавлення волі, даний вирок набув законної сили згідно ухвали Вінницького апеляційного суду від 19.03.2021 року, а тому остаточне покарання обвинуваченому слід призначити з урахуванням ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Початок строку відбуття покарання обвинуваченому слід рахування з дня проголошення вироку.
Відповідно до ст. ст. 124, 126 КПК України суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави Україна процесуальні витрати у відшкодування вартості проведення судової експертизи (т.1 а.с. 60), оскільки її проведення було зумовлено розслідуванням вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення.
Долю речових доказів в кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України, скасувавши відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 КПК України арешт накладений на речові докази в кримінальному провадженні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 50, 63, 65-67, 68, 75, 76 КК України, ст. ст. 100, 124, 126, 174, 349 ч. 3, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного за цим вироком більш суворим, призначеним за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 14.01.2021, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 5 місяців, зарахувавши у строк відбуття покарання частково відбуте покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 14.01.2021 року.
Початок строку відбуття покарання ОСОБА_4 слід рахувати з дня проголошення вироку, а саме з 21.10.2021 року.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави Україна процесуальні витрати в сумі 514,83 грн. у відшкодування вартості проведення криміналістичних досліджень в кримінальному провадженні.

Арешт, накладений на майно ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 21.10.2020 №127/23120/20 скасувати.
Речовий доказ в кримінальному провадженні №0000476, а саме: велосипед марки «Azimut», моделі «Extreme 26» переданий на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_6 , залишити останній.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: