Справа №750/535/17
Провадження №1-кп/750/76/21
У Х В А Л А

05 жовтня 2021 року Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,
з участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, обвинувальні акти якого в об`єднаному кримінальному провадженні внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0010520 від 07.11.2016, №0009726 від 13.10.2016, №0002160 від 19.03.2017, №0003540 від 29.04.2017, №0008874 від 13.11.2018, №0000898 від 09.02.2019, №0008308 від 26.12.2019, щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 190, ч.1 ст. 304, ч.1 ст. 357, ч.1 ст. 361, ч.2 ст. 361 КК України,

в с т а н о в и в:

В судовому засіданні прокурор просив продовжити строк дії обраного запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_7 до 04.12.2021, мотивуючи клопотання тим, що ризики, які були підставою до його застосування, на даний час не змінилися і продовжують існувати. Вважає, що підстав для зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який не має.

Обвинувачений ОСОБА_7 заперечував проти задоволення клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на стан здоров`я та просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або зменшити розмір застави до 35 тисяч гривень, оскільки попередній розмір є непомірним для нього.

Захисник ОСОБА_6 також заперечував проти клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на стан здоров`я обвинуваченого, окрім того, вважає, що на даний час ризики зменшились, а тому просив змінити запобіжний захід на домашній арешт або визначити менший розмір застави.

Потерпіла підтримала думку обвинуваченого та захисника.

Прокурор з приводу зменшення розміру застави поклався на розсуд суду.

Згідно ч.3 ст. 331 КПК України, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.

Заслухавши думку учасників судового провадження, та враховуючи, що на даний час строк тримання під вартою ОСОБА_7 закінчується 07 жовтня 2021 року, однак розгляд кримінального провадження не завершено, суд вважає за доцільне продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Продовжуючи такий вид запобіжного заходу, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, які обґрунтовують тримання обвинуваченого під вартою та наведені в попередніх судових рішеннях про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого, які продовжують існувати та які не зменшились, а саме ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, чотири з яких, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжкими, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років, а тому, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у таких правопорушеннях, може переховуватись від суду, залишити місце проживання у будь-який час, оскільки йому достеменно відомо щодо ймовірної відповідальності за даними кримінальними правопорушеннями, перебував у розшуку в ході досудового розслідування, може вчинити інше кримінальне правопорушення, зважаючи на те, що останній ніде офіційно не працює, оскільки доказів іншого не надано, не встановлена наявність стабільної роботи та відповідно доходів від такої, що свідчить про те, що джерелом його можуть бути доходи, отримані в результаті злочинної діяльності, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, зокрема й за вчинення злочинів проти власності, інкриміновані йому дії вчинив в період непогашеної та не знятої судимості за раніше вчинені злочини, що є безсумнівним доводом на користь того, що обвинувачений має стійку схильність до вчинення злочинів, враховуючи і кількість обвинувальних актів, направлених до суду, щодо вчинення 41 епізоду кримінальних правопорушень, і поява яких викликана саме відсутністю застосування запобіжних заходів, а тому наявність зазначеного ризику підтверджується поза розумним сумнівом, також враховані мотив та спосіб вчинення кримінальних правопорушень, серйозний характер загрози для суспільного порядку протиправних діянь, їх тяжкість, враховані його вік, незадовільний стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, суд приходить до висновку про обґрунтованість клопотання прокурора та доцільність продовження обвинуваченому ОСОБА_7 раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

З урахуванням конкретних обставин вчинення кримінальних правопорушень, які інкримінуються обвинуваченому, суд вважає, що у цьому судовому провадженні є наявним суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.

Судом розглянута можливість застосування не лише такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, а і всіх інших, більш м`яких, визначених ст. 176 КПК України, проте, жоден із більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі і такий, як домашній арешт, що просив обрати захисник, не забезпечать на даний час належного виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та не зможуть запобігти вказаним ризикам.

Доводи захисника щодо зміни запобіжного заходу на домашній арешт були перевірені, але вони не є обґрунтованими, аби спростували неможливість на даний час продовження застосування запропонованого прокурором запобіжного заходу. Переконливих доводів щодо запобігання наявних ризиків не надано, а тому підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не вбачається. Крім того, в судовому засіданні не встановлено будь-яких ґрунтованих даних про те, що обвинувачений за станом здоров`я не може утримуватись в умовах слідчого ізолятору. У разі погіршення стану здоров`я та відсутності можливості проведення лікування в умовах медичної частини слідчого ізолятору, обвинувачений може бути направлений до лікувальних закладів міста.

Виходячи з принципу правової визначеності суд вважає необхідним, з урахуванням часу, потрібного для судового розгляду кримінального провадження в розумні строки, продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою до 03 грудня 2021 року.

Разом з тим, відповідно до вимог ч.3ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Виходячи зі змісту ч.4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається судом і повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим, покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Надаючи оцінку доводам сторони захисту про непомірність розміру застави, визначеного щодо ОСОБА_7 , як альтернативного запобіжного заходу, суд керується вимогами ч.4, п.3 ч.5 ст.182 КПК України.

У відповідності до вимог ч.ч. 4, 5 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. Розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судом враховано, що ухвалою слідчого судді Десняського районного суду м. Чернігова від 13.01.2021 підозрюваному ОСОБА_7 визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 45 400 гривень, визначений п.2 ч.5 ст.182 КПК України, який до цього часу не було внесено ні обвинуваченим, ні його рідними, що, на думку суду, підтверджує доводи сторони захисту та свідчить про те, що розмір застави у такому розмірі дійсно є непомірним для підозрюваного та його родини.

Поряд з цим, суд враховує, що із структури статті 5 Конвенції, в цілому, та її 3 пункту, зокрема, випливає, що застава може вимагатись лише до тих пір, поки існують причини, що виправдовують затримання (пункт 42 рішення ЄСПЛ у справі Musuc v. Moldova від 06.11.2007, заява №. 42440/06, та пункт 139 рішення ЄСПЛ у справі Олександр Макаров проти Росії від 12.04.2009, заява № 15217/07). Влада повинна бути уважною у встановленні відповідної застави. Більше того, сума застави повинна бути належним чином обґрунтована в рішенні суду, а також повинно бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого (пункт 79 рішення ЄСПЛ у справі Mangouras v. Spain).

Таким чином, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б обвинуваченого від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

Отже, положення КПК та практика ЄСПЛ орієнтують Суд на такі критерії, які слід врахувати при визначені розміру застави: (1) обставини кримінального правопорушення; (2) особливий характер справи; (3) майновий стан підозрюваного; (4) його сімейний стан, у тому числі матеріальне становище близьких осіб; (5) масштаб його фінансових операцій; (6) даних про особу підозрюваного; (7) встановлені ризики, передбачених статтею 177 КПК; (8) «професійне середовище» підозрюваного; (9) помірність обраного розміру застави та можливість її виконання, а також за певних обставин (10) шкода, завдана кримінальним правопорушенням.

При оцінці майнового стану обвинуваченого ОСОБА_7 , суд враховує як вказані вище дані, так і відсутність в матеріалах провадження будь-яких інших даних про наявність у власності підозрюваного цінного майна чи інших активів. Крім цього, враховується і те, що обвинувачений ОСОБА_7 , який не має постійного джерела доходів, до затримання був офіційно не працюючим, що також не заперечувалось сторонами.

Разом із цим, з огляду на стадію розгляду кримінального провадження та на особу обвинуваченого ОСОБА_7 , його матеріальне становище, його незадовільний стан здоров`я, щ підтверджується медичними документами, суд вважає за можливе зменшити розмір застави, визначеної у якості альтернативного запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 13.01.2021 та приходить до висновку, що застава у розмірі 20 (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_7 у разі внесення такої застави, що буде достатнім стримуючи фактором, який зможе запобігти таким ризикам, і такий розмір не є завідомо непомірним для останнього із урахуванням, гарантованих ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, права особи на свободу та особисту недоторканість, та здатен запобігти встановленим під час розгляду клопотання ризикам, які продовжують існувати, та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_7 .

При визначенні ОСОБА_7 меншого розміру застави, суд, наряду з положеннями ст.ст. 182,183 КПК України враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, що узгоджується з рішеннями ЄСПЛ у справі «В. проти Швейцарії» (W. V. Switzerland), 14379/88, 26 січня 1993 року, у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain), 12050/04, 8 січня 2009 року.

Водночас, враховуючи доведені стороною обвинувачення обставини, у випадку внесення застави суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, та зобов`язати ОСОБА_7 : прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися за межі населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, у випадку їх наявності.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177-178, 183, 193, 199, 372 КПК України, суд,

у х в а л и в:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 03 грудня 2021 року з подальшим триманням в Чернігівському слідчому ізоляторі.

Клопотання обвинуваченого та його захисника про зменшення розміру застави задовольнити частково.

Зменшити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_7 процесуальних обов`язків, передбачених КПК України, та визначити заставу в розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (який діяв на час вчинення кримінального правопорушення - листопад 2019 року), що становить 38 700 (тридцять вісім тисяч сімсот) гривень.

Роз`яснити, що підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави на обвинуваченого будуть покладені наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися за межі населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, у випадку їх наявності.

Роз`яснити, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, обвинуваченим застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава внесена обвинуваченим може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Строк дії покладених на обвинуваченого ОСОБА_7 обов`язків, у разі внесення застави, встановити до 03.12.2021.

В задоволенні клопотання обвинуваченого та захисника про зміну запобіжного заходу на домашній арешт відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1