Номер провадження: 11-кп/813/1015/22
Номер справи місцевого суду: 501/842/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.03.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_5 на ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 01.02.2022 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, у кримінальних провадженнях №0000285 від 30 березня 2018 року, №0000797 від 03 липня 2014 року, №0000304 від 04 квітня 2018 року, №0000787 від 16 серпня 2018 року, щодо:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Іллічівськ (Чорноморськ) Одеської області, громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої за ч.ч. 2, 3, 4 ст.190 КК України, -

встановив:

З представлених апеляційному суду матеріалів убачається, що в Іллічівському районному суді Одеської області перебуває на розгляді кримінальні провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 2, 3, 4 ст.190 КК України.
Ухвалою суду першої інстанції від 01.02.2022 року, в порядку ст.331 КПК України, задоволено клопотання прокурора та продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_5 , з визначенням розміру застави у сумі 19599921 грн., строком до 16.12.2021 року.

Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції послався на дані про особу ОСОБА_5 , яка обвинувачується у вчиненні, особливо тяжкого злочину та існуючи ризики, передбачені ст.177 КПК, які були враховані при обранні запобіжного заходу. Зокрема, суд послався на те, що ризики, які були враховані при обранні запобіжного заходу, не перестали існувати, оскільки обвинувачена, розуміючи розмір спричиненої її діями майнової шкоди та, відповідно можливе покарання у разі доведеності її вини, може вжити спроб переховуватися від суду та впливати на потерпілих та свідків, а тому жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченої.

Не погоджуючись з рішенням суду обвинувачена ОСОБА_5 , подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою застосувати до неї запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою. Обвинувачена посилається на відсутність ризиків, які обумовлюють необхідність продовження застосування до неї найсуворішого запобіжного заходу. Звертає увагу, що під вартою вона утримується з 2017 року, а тому з плином часу ризики, передбачені ст.177 КПК України мінімізуються або взагалі перестають існувати. Обвинувачена вказує на те, що на її утриманні перебуває неповнолітня дитина, яка потребує захисту та батьки похилого віку.

Апеляційний розгляд проведено без участі обвинуваченої ОСОБА_5 та її захисника, а також без участі прокурора, які були повідомлені про розгляд справи, в судове засідання не з`явилися. Крім того, в умовах воєнного стану, колегія суддів вважає, що відсутня нагальна потреба очікувати на волевиявлення у учасників судового розгляду бажання на прибуття до суду, оскільки це становить загрозу для вказаних осіб.

Враховуючи наведене, а також положення ч.4 ст.107 та ч.4 ст. 405 КПК України (далі - КПК), апеляційний розгляд проведено за відсутності учасників кримінального провадження та без фіксації за допомогою технічних засобів.

Заслухавши суддю-доповідача; дослідивши матеріали справи; обговоривши доводи апеляційної скарги; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Частина перша ст. 404 КПК передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За змістом ч.1 ст. 331 КПК під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення має право своєю ухвалою обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює або обирає запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
З наданих апеляційному суду матеріалів убачається, що на стадії розгляду судом питання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 , остання обвинувачується в скоєні злочинів, передбачених ч.ч.2, 3, 4 ст.190 КК України, однин з яких, у відповідності до положень ст.12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.
Апеляційний суд розглядає скаргу в межах апеляційних вимог, та зважаючи на те, що обвинуваченою ОСОБА_5 не порушується питання щодо обґрунтованості висунутої їй підозри у вчиненні інкримінованих дій, колегія суддів вважає, що вона знайшла своєї підтвердження під час розгляду клопотання прокурора.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК.

При обґрунтуванні рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід враховувати вимоги ст. 331 КПК, статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.
Положення ст.ст.177, 331 КПК та наведені норми Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод не були враховані судом першої інстанції.

Апеляційний суд наголошує, що тримання під вартою, як винятковий захід, може застосовуватися тільки у випадку, коли особа обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, та за умови, якщо прокурор доведе, що застосування іншого запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст.177 КПК.

У своєму Рішенні «Подвезько проти України» №74297/11 від 12.02.15 року ЄСПЛ у п. 21 вказує, що аргументи «за» і «проти» звільнення (з-під варти), включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно, але мають підтверджуватись фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватись, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою.
Крім того, в зазначеному Рішенні ЄСПЛ звернув увагу на неприпустимість загальних формулювань в судових рішеннях та застосування повторюваних шаблонних фраз. Зазначене не свідчить про те, що суди здійснюють належну оцінку фактів стосовно необхідності застосування такого запобіжного заходу за обставин конкретної справи.
Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення про продовження застосування до обвинуваченої запобіжного заходу у виді тримання під вартою, альтернативним запобіжним заходом у виді застави судом належним чином не обґрунтоване.
Апеляційним судом встановлено, що судом першої інстанції залишено поза увагою наступні обставини справи: обвинувачена ОСОБА_5 раніше не судима; має постійне місце проживання та реєстрації; одружена та має на утриманні неповнолітню дитину, а також батьків похилого віку, зокрема вже довгий період часу утримується під вартою.

Крім того, колегія суддів вважає, що рішення суду про продовження обвинуваченій запобіжного заходу у виді тримання під вартою було прийнято до введення на території держави воєнного стану відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року №64/2022, тобто за інших умов, які враховувалися при вирішенні питання про подальше тримання особи під вартою, як обвинуваченої у вчиненні ненасильницьких злочинів.
В умовах воєнного стану, апеляційний суд вважає, що зроблені районним судом посилання лише на тяжкість інкримінованих ОСОБА_5 злочинів, не може вказувати на наявність ризику переховування від суду, в тому числі і з урахуванням того, що обвинувачена перебуває під вартою з 2017 року, на теперішній час у неї є неповнолітня дитина.
Вказані обставини дають апеляційному суду підстави вважати, що обвинувачена до притягнення до кримінальної відповідальності в даному кримінальному провадженні вела добропорядний спосіб життя, має міцні соціальні зв`язки, а тому існування ризиків в умовах воєнного стану практично відсутні.
Що стосується доводів прокурора про існування ризику впливу обвинуваченої на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, то вони є безпідставними, оскільки у обвинуваченої на теперішній час існують інші життєві обставини, які зобов`язують її забезпечити безпеку життя своєї неповнолітньої дитини.
Наведені обставини свідчать про необґрунтованість доводів прокурора про існування в такому ступені ризиків, що може слугувати підставою для подальшого продовження до обвинуваченої найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки незважаючи на неможливість в повному обсязі виключати встановлені апеляційним судом існуючи ризики, вони, з урахуванням конкретних обставин справи та особи обвинуваченої, є мінімальними та запобігти цим ризикам можливо шляхом обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі.
За наведених обставин апеляційний суд констатує, що незважаючи на те, що ризик можливих спроб переховування обвинуваченої від органів досудового слідства повністю не виключається, але він, з урахуванням конкретних обставин справи та особи обвинуваченої, яка має міцні соціальні зв`язки, має постійне місце мешкання, родину, та недоведеністю прокурором, що обвинувачена в будь-який спосіб заважала кримінальному провадженню, є настільки мінімізованим, що не дає підстав для застосування до ОСОБА_5 виняткового запобіжного заходу, який в даному випадку є занадто суворим та може потягти за собою невідворотні та шкідливі наслідки для особи обвинуваченої та для близьких їй осіб.
Крім того, прокурором не надано раціонального пояснення та підтвердження в чому саме полягає винятковість випадку у даному кримінальному провадженні щодо необхідності визначення обвинуваченій ОСОБА_5 альтернативного запобіжного заходу у виді застави саме у розмірі більше 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, зважаючи на те, що предмет злочину в значні рази менший, ніж розмір застосованої до обвинуваченої застави, а також сукупний дохід обвинуваченої не здатний надати їй можливість скористатись своїм правом щодо внесення застави.
З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що необхідності обмеження права обвинуваченої на свободу, передбаченого кримінальним процесуальним законом України та ст.5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, на даній стадії досудового розслідування, з урахуванням конкретних обставин справи та особи обвинуваченої, на даний час немає та прокурором не доведено.
Оскільки матеріали кримінального провадження містять докази щодо обґрунтованого обвинувачення у вчиненні ОСОБА_5 злочинів, передбачених ч.ч. 2, 3, 4 ст.190 КК України, стадія судового розгляду у даному кримінальному провадженні триває, апеляційний суд, вважає необхідним обрати відносно обвинуваченої запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
Враховуючи дані про особу обвинуваченої ОСОБА_5 , які вказують на існування міцних важелів соціального стримування обвинуваченої, апеляційний суд вважає, що пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого є у кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти сторона обвинувачення, є запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

На думку апеляційного суду, такий запобіжний захід буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченої, створить умови існування достатнього балансу між обмеженнями, які застосовує держава до особи, яка на даній стадії судового розгляду обвинувачується у вчиненні злочинів з її правом утримання неповнолітньої дитини та батьків похилого віку.

Запобіжний захід у цілодобового домашнього арешту, на думку апеляційного суду, буде цілком співмірним інкримінованих обвинуваченій злочинів та її особі, зможе забезпечити виконання обвинуваченою процесуальних обов`язків, а також забезпечить останній реалізацію можливості утримувати свою родину.
Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу.
З урахуванням встановлених апеляційним судом обставин, апеляційна скарга обвинуваченої підлягає задоволенню, оскаржена ухвала суду підлягає скасуванню, з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, із застосуванням до обвинуваченої запобіжного заходу у виді домашнього арешту із забороною цілодобового залишати місце проживання, з покладенням на неї обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК.
Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 01.02.2022 року щодо продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обвинуваченій ОСОБА_5 , у кримінальних провадженнях №0000285 від 30 березня 2018 року, №0000797 від 03 липня 2014 року, №0000304 від 04 квітня 2018 року, №0000787 від 16 серпня 2018 року, за ч.ч. 2, 3, 4 ст.190 КК України скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Застосувати у кримінальних провадженнях №0000285 від 30 березня 2018 року, №0000797 від 03 липня 2014 року, №0000304 від 04 квітня 2018 року, №0000787 від 16 серпня 2018 року до обвинуваченої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, із забороною залишати житло за місцем проживання, за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на обвинувачену ОСОБА_5 , обов`язки, передбачені ч.5 , а саме:
- прибувати за кожною вимогою до суду, в провадженні якого перебуває кримінальне провадження;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання, роботи, а також зміну засобів зв`язку.

Обвинувачену ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звільнити з-під варти та доставити її за місцем застосування цілодобового домашнього арешту.

Роз`яснити обвинуваченій ОСОБА_5 , наслідки невиконання покладених на неї обов`язків, а саме: у разі, якщо обвинувачена, будучи належним чином повідомленою, не з`явиться за викликом до суду, без поважних причин, не повідомить про причину своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, запобіжний захід відносно неї може бути змінено на більш суворий.

Роз`яснити обвинуваченому обвинуваченій ОСОБА_5 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на обвинуваченого зобов`язань.

Виконання ухвали Одеського апеляційного суду про обрання запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_5 , у виді цілодобового домашнього арешту та контроль за поведінкою обвинуваченої покласти на співробітників ОРУП №2 ГУНП в Одеській області.

Строк дії ухвали Одеського апеляційного суду про обрання запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_5 у виді цілодобового домашнього арешту обчислюється з моменту оголошення ухвали апеляційного суду, а саме з 02.03.2022 року та закінчується 30.04.2022 року включно.

Копію ухвали невідкладно надіслати на адресу ДУ «Одеський слідчий ізолятор» - для виконання, прокурору до відома, та начальнику ОРУП №2 ГУНП в Одеській області для виконання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4