провадження № 274/4489/17
В И Р О К провадження № 1-кп/0274/112/21
І м е н е м У к р а ї н и
04.10.2021 року м. Бердичів
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючого - судді . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_1
за участі секретарів судового засідання . ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 274/4489/17 про обвинувачення
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Турбов Липовецького району Вінницької області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
за ч. 1 ст. 286 КК України,
прокурорів . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_6 , ОСОБА_7
потерпілого . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_8
представника потерпілого . . . . . . ОСОБА_9
захисника . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_10
обвинуваченого . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_5 ,
Наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, що розташовується поблизу будинку № 37 вказаної вулиці та позначений дорожніми знаками 5.35.1, 5.35.2 «Пішохідний перехід» і горизонтальною дорожньою розміткою 1.14.1 «зебра» Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, водій ОСОБА_5 проявив безпечність та неуважність до дорожньої обстановки та її змін, чим створив небезпеку для руху іншим учасникам, невірно оцінив дорожню обстановку і в порушення вимог пунктів 1.5, 2.3 «б», 18.1 Правил дорожнього руху України, маючи технічну можливість запобігти наїзду з моменту виявлення перешкоди для руху, яку об`єктивно спроможний був виявити з місця водія, в момент виникнення небезпеки для руху своєчасно негайних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки свого транспортного засобу не вжив та на смузі свого руху передньою правою частиною керованого ним транспортного засобу скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_8 , який перетинав проїзну частину по зазначеному пішохідному переходу зліва направо відносно напрямку руху автомобіля.
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді геморагічного забою головного мозку, субарахноїдального крововиливу, множинних переломів ребер справа, перелому правої ключиці, рани правої вушної раковини, саден нижніх кінцівок, які є тілесними ушкодженнями середнього ступеню тяжкості, як такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я.
Порушення водієм ОСОБА_5 вимог пунктів 1.5, 2.3 б, 18.1 Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.
Кримінальна відповідальність за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_5 визнається винуватим, передбачена ч. 1 ст. 286 КК України.
Незважаючи на заперечення вини обвинуваченим, його винуватість підтверджується сукупністю зібраних та досліджених у судовому засіданні доказів.
Так, допитаний потерпілий ОСОБА_8 , пояснив суду, що до дорожньо-транспортної пригоди обвинуваченого він не знав і не бачив. Влітку минулого, 2017 року він йшов з базару з продуктами. Дорогу переходив на вул. Чуднівській по пішохідному переходу, зліва на право. Вийшовши на проїзну частину, відчув удар, втратив свідомість, прийшов до тями в лікарні в м. Житомирі. Чи переходив ще хтось крім нього дорогу, не пам`ятає. Яка його збила машина, не пам`ятає. Обвинувачений йому нічого не відшкодував. Просить призначити покарання обвинуваченому по закону. Доходячи до пішохідного переходу, по сторонах він дивився, машин не було. Удар він відчув на початку пішохідного переходу.
Допитаний як свідок ОСОБА_14 , колишній слідчий Бердичівського ВП, показав, що він розслідував справу про ДТП на вул. Чуднівській транспортний засіб рухався в напрямку вулиці Володарського і здійснив наїзд на пішохода на пішохідному переході. Коли він приїхав на місце пригоди, травмованого пішохода вже не було, його без свідомості повезли у лікарню, була кров на проїзній частині. При виїзді на місце події він завжди з`ясовував початкові обставини, деталі ж перебігу події встановлюються вже в ході досудового слідства. На автомобілі пошкодження були на правій стороні, водій транспортного засобу йому пояснював, що пішохід рухався справа наліво відносно нього, тому і в первинних обставинах у документах так було зазначено. В подальшому ж в ході розслідування було встановлено очевидця події і той дав показання, що пішохід перетинав дорогу по пішохідному переході зліва направо відносно автомобіля і вже майже дійшов до кінця переходу, коли на нього наїхали.
Крім того, винуватість ОСОБА_5 також доводиться:
-даними копій карт виклику і виїзду швидкої медичної допомоги, відповідно до яких о 09.30 06.07.17 надійшов виклик, а о 09:32 06.07.2017 бригадою швидкої медичної допомоги здійснено виїзд на виклик на перехрестя вулиць Чуднівської і Перемоги до пацієнта ОСОБА_8 . Привід виклику - ДТП. По приїзду на місце виклику бригада застала чоловіка, лежачого біля пішохідного переходу без свідомості з травмою голови, руки, ноги не рухаються. Зі слів свідків чоловіка збила на пішохідному переході машина ВАЗ-2101, номер НОМЕР_3 . Водій, який збив чоловіка, був на місці пригоди. Жінка-свідок передала документи постраждалого бригаді швидкої допомоги. У постраждалого чоловіка був забій головного мозку, забійні рани обличчя, була кровотеча з носа, правого вуха. Пацієнта доставлено в травмпункт ЦМЛ, попередній діагноз черепно-мозкова травма, забій головного мозку, забійні рани обличчя, що підтверджує час та місце скоєння кримінального правопорушення (т. 1, а.п. 24, 25);
-даними висновку судово-медичної експертизи № 361 від 11.09.17, згідно з яким у ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: геморагічного забою головного мозку, субарахноїдального крововиливу, множинних переломів ребер справа, перелому правої ключиці, рани правої вушної раковини, саден нижніх кінцівок. Дані тілесні ушкодження відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, як такі, що викликали тривалий розлад здоров`я. Дані ушкодження виникли від дії тупого твердого предмету, чим могли бути і виступаючі частини автомобіля, з наступним падінням на дорожнє покриття у термін, вказаний у постанові (06.07.17 близько 09.30). Враховуючи виявлені тілесні ушкодження, експерт вважає, що потерпілий міг знаходитися у вертикальному положенні та обернутий до травмуючого фактору в момент первинного контакту правою стороною тіла чи наближеним до цього (т. 1, а.п. 32-34). Тобто підтверджено час та спосіб скоєння кримінального правопорушення - внаслідок наїзду автомобіля під керуванням ОСОБА_5 ;
-даними протоколу проведення слідчого експерименту від 06.10.17 зі схемою до нього, при проведенні якого свідок ОСОБА_13 показав механізм та обставини виникнення дорожньо-транспортної пригоди, місце, де відбувся наїзд на пішохода ОСОБА_8 - на відстані 6,9 м. від лівого краю проїзної частини вул. Чуднівська в м. Бердичеві по напрямку руху до вул. Козацька та 1,7 м. від кута будинку № 37 вищевказаної вулиці. Під час проведення слідчого експерименту свідок ОСОБА_13 тричі долав ділянку довжиною 6,9 м в тому темпі руху, в якому рухався пішохід ОСОБА_8 в момент пригоди, середній час 4,14 с (т. 1, а.п. 65-66). Дані протоколу оцінюються судом не як абсолютні величини, оскільки отримані на суб`єктивному сприйнятті та відтворенні потерпілим обставин, а як приблизні величини, які мають бути враховані виключно одночасно з іншими, об`єктивними даними;
Згідно з висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 39 від 06.07.17, 06.07.17 о 13.00 при огляді ОСОБА_5 ознак сп`яніння не виявлено (т. 1, а.п. 83).
Судом в ході судового розгляду досліджені всі процесуальні джерела доказів (ст. 84 КПК України), які були заявлені та надані сторонами на підтвердження обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні (ст. 91 КПК України), в обсязі, визначеному відповідно до ст. 349 КПК України та в порядку, передбаченому § 3 глави 28 КПК України. Про дослідження будь-яких інших джерел доказування сторони не зазначали, клопотань про долучення, дослідження або перевірку таких доказів до суду не надходило, сторони висловили свою думку про закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами.
Позицію обвинуваченого про невизнання вини із зазначенням, що він не є учасником ДТП, потерпілого не збивав, суд розцінює як захисну позицію, намагання уникнути кримінальної та матеріальної відповідальності.
Проаналізувавши всі докази в їхній сукупності, зокрема показання обвинуваченого, потерпілого, свідків, дані протоколу проведення слідчого експерименту, дані висновків експертиз, суд вбачає, що показання потерпілого і свідка-очевидця ґрунтовні, послідовні та підтверджуються іншими доказами, в тому числі і тими, які мають об`єктивне джерело походження, показання ж обвинуваченого є такими, що суперечать дослідженим доказам та нічим не підкріплюються.
Оцінюючи докази, суд перш за все враховує докази, які мають об`єктивне джерело походження, а саме висновки судово-медичної та технічних експертиз, а також показання свідка-очевидця, який не є ні близьким, ні рідним обвинуваченого або потерпілого, у якого відсутні будь-які мотиви говорити неправду і правдивість показань якого підтверджено іншими доказами. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи встановлено час і механізм заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому 06.07.17 близько 09.30 під час контакту з автомобілем з наступним падінням, що підтверджується , зокрема наявність тілесних ушкоджень на нижніх кінцівках і, у свою чергу спростовує показання обвинуваченого, що потерпілий міг утримати тілесні ушкодження внаслідок власного подання. Після цього до потерпілого приїхала карета швидкої допомоги, на місці події відразу було надано інформацію про те, що потерпілого збив автомобіль під керуванням обвинуваченого - і такі показання потерпілого, свідка є незмінними з першої секунди виклику і до судових дебатів. Доводи сторони захисту про неґрунтовність показань потерпілого і свідка щодо механізму ДТП через те, що на капоті автомобіля відсутні будь-які пошкодження, що було б неможливо, якби туди потрапив високий стокілограмовий потерпілий, судом оцінюються з врахуванням того, що експертом зафіксовано на автомобілі обвинуваченого пошкодження, які виникли внаслідок наїзду після контакту потерпілого викинуло на лобове скло автомобіля, саме там зафіксовано пошкодження і сліди ударно-динамічного характеру і саме там знайшла вихід енергія контакту, після чого вже могло не існувати такої енергії для утворення будь-яких інших пошкоджень, а потерпілий впав на проїзну частину.
Доводи захисника про визнання недопустимим доказом висновку судової експертизи механізму та обставин ДТП, оскільки у висновку вказано невірний напрямок руху потерпілого перед ДТП, судом не можуть бути задоволеними, оскільки висновок отриманий у порядку, встановленому КПК України, а невірність зазначення напрямку руху потерпілого експерт, будучи попередженим про кримінальну відповідальність, пояснив на запитання захисника це виключно описка, яка мала логічне пояснення. Показання експерта відповідають абсолютно всім доказам і така описка ніяким чином не вплинула ні на сам висновок експерта, ні на фактичні обставини висунутого обвинувачення.
Оцінивши наведені докази в їхній сукупності, суд вважає винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 доведеною повністю та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому, суд визнає: добровільне відшкодування (часткове, на 2000 грн.) завданого збитку.
Обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_5 , суд не встановив.
Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, на час подій було злочином невеликої тяжкості.
Обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, одружений, за місцем проживання характеризується з позитивної сторони, на обліку в лікаря нарколога, психіатра не перебуває, пенсіонер, ветеран праці, дитина війни.
Враховуючи, що кримінальне правопорушення вчинено 06 липня 2017 року, тобто з дня вчинення кримінального правопорушення минуло понад три роки, за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, передбачено покарання у виді обмеження волі, відповідно до ст. 12 КК України це правопорушення було злочином невеликої тяжкості, ОСОБА_5 раніше не судимий, від слідства та суду не ухилявся, а тому, відповідно до п. 2) ч. 1 ст. 49 КК України, а також ч. 5 ст. 74 КК України ОСОБА_5 підлягає звільненню від покарання.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 про стягнення заподіяної злочином матеріальної шкоди підлягає задоволенню, так як перебування прямого причинного зв`язку між діями обвинуваченого та лікуванням потерпілого підтверджено разом з обвинуваченням, в тому числі медичною документацією та копіями фіскальних чеків (т. 1, а.п. 27-30, т. 2, а.п. 38-50). Разом з тим, суд частково задовольняє позовні вимоги ОСОБА_8 щодо стягнення моральної шкоди. Вирішуючи питання щодо розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує, що така шкода заподіяна протиправними діями обвинуваченого ОСОБА_5 , враховує глибину, характер та обсяг душевних страждань потерпілого, який саме внаслідок діяння обвинуваченого вимушений був проходити тривале лікування, пережив сильні душевні страждання, пов`язані із втратою здоров`я, протягом вкрай тривалого часу добиватися справедливості, не отримав від обвинуваченого належного відшкодування та навіть елементарного вибачення. Одночасно суд приймає до уваги похилий вік, соціальне положення обвинуваченого, який є пенсіонером, керується при цьому принципом розумності і достатності, і вважає, що визначений розмір відшкодування в сумі 40 тис. грн. є достатньою справедливою сатисфакцією.
Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта при проведенні судових експертиз, явкою на допит свідка, підлягають стягненню з ОСОБА_5 .
Підстав для обрання щодо обвинуваченого запобіжного заходу, враховуючи призначене покарання, особу та поведінку обвинуваченого як під час досудового слідства, так і судового розгляду, відсутність клопотань з даного приводу, до набрання вироком законної сили суд не вбачає.
Керуючись статтями 373, 374 КПК України, суд
ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
На підставі статей 49, 74 КК України звільнити ОСОБА_5 від покарання в зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь свідка ОСОБА_13 вартість проїзду до місця виклику і назад в сумі 45 грн. 11 коп.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо обвинуваченого ОСОБА_5 - не застосовувати.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учаснику, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Головуючий - суддя ОСОБА_1