Справа № 488/3153/21
Провадження № 1-кп/488/397/21 р.
УХВАЛА
02.11.2021 року

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисників - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,
розглянувши у підготовчому засіданні клопотання захисника ОСОБА_9 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 , про направлення обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000040 за обвинуваченням ОСОБА_4 за ст. 189 ч. 4, ст. 146 ч. 3 КК України, ОСОБА_5 за ст. 189 ч. 4, ст. 146 ч. 3 КК України, ОСОБА_6 за ст. 189 ч. 4, ст. 146 ч. 3, ст. 309 ч. 2 КК України, ОСОБА_7 за ст. 189 ч. 4, ст. 146 ч. 3, ст. 263 ч. 1 КК України, ОСОБА_8 за ст. 189 ч. 4, ст. 146 ч. 3 КК України до Миколаївського апеляційного суду для визначення підсудності, -

ВСТАНОВИВ:
28.08.2021 року до Корабельного районного суду м. Миколаєва надійшов обвинувальний акт у зазначеному кримінальному провадженні.
Захисник ОСОБА_9 заявив клопотання про направлення обвинувального акту до Миколаївського апеляційного суду для визначення підсудності за Центральним районним судом м. Миколаєва, зауваживши, що він надійшов до Корабельного районного суду м. Миколаєва з порушенням правил територіальної підсудності.
В обґрунтування ОСОБА_9 зазначив таке.
Територіальна підсудність встановлюється відповідно до вимог ст. 32 КПК України. Відповідно до частини першої зазначеної статті, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було скоєно кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо правопорушення є однаковими за тяжкістю - суд, у межах територіальної юрисдикції якого скоєно останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.
Обвинувальний акт складений за ч.4 ст.189, ч.3 ст.146, ч.1 ст.263, ч.2 ст.309 КК України.
Найбільш тяжким є кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.189 КК України, а за такого, перед усім, необхідно встановити саме місце його вчинення.
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , на відмінність від інших обвинувачених, інкриміновано вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, що складається з двох епізодів: за фактом вимагання передачі чужого майна у ОСОБА_15 та за фактом вимагання передачі чужого майна у ОСОБА_16
ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України за фактом вимагання передачі чужого майна у ОСОБА_16 .
З об`єктивної сторони вимагання характеризується двома взаємопов`язаними діями: 1) пред`явлення майнової вимоги; 2) погрозою застосування насильства, знищення або пошкодження майна, заподіяння іншої шкоди.
Вимога, як ознака вимагання, полягає у викладеній в рішучій формі пропозиції обвинуваченого до потерпілого (власника, особи, у віданні чи під охороною яких перебуває майно) про передачу майна, права на майно або вчинення останнім інших дій майнового характеру.
Пред`явлена суб`єктом майнова вимога утворює ознаку об`єктивної сторони злочину тільки за умови, що вона є завідомо протиправною. При вимаганні обвинувачена особа прагне заволодіти неналежним їй майном чи правом на таке майно або бажає вчинення на її користь дій майнового характеру.
Смисл погрози при вимаганні полягає у залякуванні особи, до якої пред`явлена вимога, з метою забезпечити вигідну для обвинуваченого поведінку.
Реальність погрози для вимагача не означає, що він дійсно має намір обов`язково її виконувати. Достатньо, щоб обвинувачений вважав, що залякування, яке він застосовує, сприймається потерпілим як таке, що цілком може бути реалізоване і спроможне примусити його діяти певним чином. Реальність погрози для потерпілого означає усвідомлення ним того, що небезпека заподіяння шкоди, якою погрожує обвинувачений, може стати дійсністю, якщо він проігнорує вимогу вимагача. Погроза при вимаганні може бути виражена у будь-якій формі: усно чи письмово, безпосередньо потерпілому або через інших осіб, по телефону, за допомогою жестів, міміки та/або іншими способами. Водночас, для того, щоб отримати бажану для вимагача дію, погроза повинна бути доведена до свідомості потерпілого.
Стаття 189 КК називає чотири види погроз: 1) погроза насильством; 2) погроза обмеженням прав, свобод або законних інтересів; 3) погроза знищенням чи пошкодженням майна; 4) погроза розголошенням відомостей, які потерпілий чи його близькі бажають зберегти в таємниці.
Вимагання слід вважати закінченим з моменту пред`явлення вимоги, поєднаної із вказаними погрозами, незалежно від досягнення обвинуваченою особою поставленої мети.
Таким чином, необхідно встановити місце, де було висунуто вимогу потерпілим ОСОБА_15 та ОСОБА_16 .
За епізодом вимагання з ОСОБА_16 .
За версією сторони обвинувачення, 11.11.2020 року приблизно о 15:00 год. ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_17 , матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, знаходячись в приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , погрожуючи спричиненням ОСОБА_16 тілесних ушкоджень та не даючи можливості покинути приміщення, висунули останньому незаконну вимогу повернення неіснуючого перед ОСОБА_7 боргу у розмірі 40 000 доларів США.
20.11.2020 року приблизно о 15:00 год. ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_17 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , повторно, знаходячись в приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , висунули ОСОБА_16 вимогу повернення неіснуючого перед ОСОБА_7 боргу у розмірі 47 000 доларів США.
Таким чином, вимоги було висунуту (що утворює закінчений склад злочину) за адресою: АДРЕСА_1 , тобто в Центральному районі м. Миколаєва.
За епізодом вимагання з ОСОБА_15 .
За версією сторони обвинувачення, у квітні 2020 року ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та невстановлена особа на ім`я ОСОБА_18 , обрали у якості об`єкта вимагання грошових коштів у сумі 17000 доларів США ОСОБА_15 .
10.06.2020 року ОСОБА_4 зателефонував ОСОБА_15 та, погрожуючи застосуванням тілесних ушкоджень, висунув вимогу про необхідність прибуття за адресою: АДРЕСА_2 .
12.06.2020 року ОСОБА_15 прибув за вказаною адресою де ОСОБА_4 висунув останньому вимогу повернення неіснуючого боргу в сумі 17 000 доларів США.
Сторона обвинувачення, навмисно, з метою визначення підсудності за Корабельним районним судом м. Миколаєва, не зазначила в обвинувальному акті обставини, які мають суттєве значення.
Так, відповідно до заяви ОСОБА_15 про вчинення кримінального правопорушення від 15.06.2020 року, останній повідомляє, що, починаючи з травня 2020 року, ОСОБА_4 , спільно з іншими особами, вимагають від нього грошові кошти в розмірі 17 000 доларів США, а 10.06.2020 року відбулося подальше вимагання вказаних грошових коштів на території Корабельного району. Відтак, заявник зауважує, що 10.06.2020 року на території Корабельного району відбулось подальше вимагання.
В поясненнях, які були надані ОСОБА_15 15.06.2020 року, зазначено, що 16.04.2020 року він перебував у Вінницькій області. Приблизно через три дні після повернення з Вінницької області він приїхав в офіс к ОСОБА_4 , який розташований за адресою: АДРЕСА_1 де, під тиском ОСОБА_4 , написав розписку про отримання в борг 17000 доларів США. Далі ОСОБА_15 зазначив, що приблизно за три тижні до написання заяви до нього зателефонував ОСОБА_4 та висунув вимогу, до 01.09.2020 року повернути йому 17 000 доларів США.
Допитаний 18.06.2020 року в якості потерпілого ОСОБА_15 надав аналогічні показання.
Таким чином, першу вимогу про повернення 17 000 доларів США ОСОБА_4 висунув ОСОБА_15 приблизно 19-20 квітня 2020 року в приміщені, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , тобто в Центральному районі м. Миколаєва.
Навіть якщо й брати до уваги обставини, які викладені в обвинувальному акті, то серед двох однакових за тяжкістю кримінальних правопорушень останнє за часом вчинене 19.11.2020 року за адресою АДРЕСА_1 .
За такого, в розумінні ст.32 КК України, у разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення, тобто Центральний районний суд м. Миколаєва.
Навіть, якщо у суду виникає сумніві з приводу визначення місця вчинення кримінального правопорушення, то в розумінні ст.32 КК, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.
З обвинувального акту вбачається, що досудове розслідування здійснювалося СУ ГУНП в Миколаївській області, яке розташоване в Центральному районі м. Миколаєва, а за такого розгляд кримінального провадження повинен здійснюватися Центральним районним судом м. Миколаєва.
Прокурор заперечував проти задоволення клопотання, зазначивши, що дане питання вже вирішено судом апеляційної інстанції за клопотанням адвоката ОСОБА_19 про що ухвалено відповідне рішення від 09.09.2021 року.
Інші захисники та всі обвинувачені підтримали клопотання адвоката ОСОБА_9 .
Заслухавши думки сторін, суд приходить до такого висновку.
За допомогою правил про підсудність забезпечується рівність всіх громадян перед законом і судом (ст. 24 Конституції України, ст. 10 КПК України).
Згідно п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на розгляд судом, встановленим законом.

Як свідчить аналіз практики ЄСПЛ щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у кримінально-процесуальному аспекті, суд, котрий, відповідно до чинних положень національного права, не має повноважень судити підсудного, не встановлений законом у розумінні статті 6 п. 1 ( п. 41 «Richert v Poland»).

Частина 1 статті 32 КПК України встановлює правила територіальної підсудності.

Порушення правил про підсудність, відповідно до п. 6. ч. 2 ст. 412 КПК України, є істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону, що тягне за собою скасування відповідного судового рішення.

Вивчивши заявлене клопотання суд приходить до переконання, що в його обґрунтування покладені обставини, які не були представлені в розпорядження суду апеляційної інстанції під час розгляду аналогічного клопотання адвоката ОСОБА_19 .
За такого, з метою забезпечення обвинуваченим права на розгляд обвинувального акту судом, встановленим законом, усунення будь-яких сумнівів в неупередженості та безсторонності, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання адвоката ОСОБА_9 .
Керуючись ст.ст. 32, 34, 314 КПК України, -

У Х В А Л И В:
Звернутися до Миколаївського апеляційного суду з поданням щодо визначення підсудності кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000040 за обвинуваченням ОСОБА_4 за ст. 189 ч. 4, ст. 146 ч. 3 КК України, ОСОБА_5 за ст. 189 ч. 4, ст. 146 ч. 3 КК України, ОСОБА_6 за ст. 189 ч. 4, ст. 146 ч. 3, ст. 309 ч. 2 КК України, ОСОБА_7 за ст. 189 ч. 4, ст. 146 ч. 3, ст. 263 ч. 1 КК України, ОСОБА_8 за ст. 189 ч. 4, ст. 146 ч. 3 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1