УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2021 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого ВР ЗСТ СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 про арешт майна, подане у кримінальному провадженні № 0000251, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.09.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий ВР ЗСТ СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором другого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержаннями законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_4 , в рамках розслідування кримінального провадження за №0000251 від 19.09.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, звернувся до суду з клопотанням про арешт майна.
В обґрунтування клопотання зазначає, що 18.09.2021 року, приблизно о 23 год. 10 хв., водій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем «Mazda 626» реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїзній частині вул. Шкільної в с. Велика Знам`янка, Василівського району, Запорізької області зі стороні пров. Шкільного в напрямку пров. Вільного. В салоні вказаного автомобіля в якості пасажирів перебували ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Під час руху в районі будинку АДРЕСА_1 , водій автомобіля «Mazda 626», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_5 , у зв`язку зі зниженням уваги і реакції, а так само порушенням координації дій, викликаних вживанням алкогольних напоїв, діючи зі злочинною недбалістю, не переконавшись що це буде безпечним, і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, змінив напрямок руху вліво, виїхав на ліву обочину, де скоїв наїзд на нерухому перешкоду, придорожнє дерево, після чого допустив перекидання керованого ним автомобіля.
Своїми діями водій ОСОБА_5 порушив вимоги п.п. 2.9 а, відповідно до якого водієві забороняється: а) керувати транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; п. 10.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, згідно якого, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
В результаті даної ДТП пасажир автомобіля ОСОБА_7 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці ДТП, а пасажир ОСОБА_6 з тілесними ушкодженнями доставлений до КНП «Міська лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» ЗМР.
19.09.2021 року, проведено огляд місця дорожньо-транспортної пригоди, в ході якого було оглянуто та вилучено штани чорного кольору фірми «Nike», спортивна кофта з капюшоном темних кольорів, шкарпетки чорного кольору, труси, футболка блакитного кольору з написом «Forever», електронний пристрій «Iqos», які належали ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Накладення арешту на вказані речі, як вказує слідчий, необхідне для забезпечення кримінального провадження, а саме для проведення на стадії досудового розслідування першочергових слідчих дій, таких як судова біологічна експертиза за експертною спеціальністю «Молекулярно-генетичні дослідження», судова хімічна експертиза.
Збереження речей в тому ж стані, в якому вони залишились після ДТП, має суттєве значення для кримінального провадження, тому слідчий звернувся до суду із клопотанням, в якому просить накласти арешт на штани чорного кольору фірми «Nike», спортивна кофта з капюшоном темних кольорів, шкарпетки чорного кольору, труси, футболка блакитного кольору з написом «Forever», електронний пристрій «Iqos», які належали ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Слідчий, який подав клопотання в рамках даного кримінального провадження, будучи належним чином повідомленим про місце і час розгляду клопотання, до судового засідання не прибув, звернувся до суду з заявою про розгляд клопотання без його участі, на задоволенні клопотання наполягає.
На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України, враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до положень ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Так, судом встановлено, що у провадженні ВР ЗСТ СУ ГУНП в Запорізькій області перебуває кримінальне провадження № 0000251, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.09.2021 року.
Згідно Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, 19.06.2021 року, 18.09.2021 року, приблизно о 23 год. 10 хв., водій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння (1,96), керуючи автомобілем «Mazda 626», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по вул. Шкільній в с. Велика Знам`янка, Василівського району, Запорізької області. В салоні вказаного автомобіля в якості пасажирів перебували ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які також перебували у стані алкогольного сп`яніння. Під час руху водій ОСОБА_5 змінив напрямок руху вліво, виїхав на ліве узбіччя, де скоїв наїзд на придорожнє дерево з послідуючим перекиданням автомобіля. В результаті даної ДТП пасажир автомобіля ОСОБА_7 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці ДТП, а пасажир ОСОБА_6 з тілесними ушкодженнями доставлений до КНП «Міська лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» ЗМР.
Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у ч. 2 цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Аналіз змісту ст. 168 КПК України свідчить, що тимчасово вилученим майном може вважатись майно, яке одержане в результаті: затримання особи в порядку, передбаченому ст.ст. 207, 208 цього Кодексу, обшуку, огляду.
Згідно із ч. 7 ст. 236 КПК, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом із обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Таким чином, вирішення питання про те, чи є майно, яке потрапило до уповноваженої особи органу досудового розслідування, тимчасово вилученим, залежить від того, чи надавався дозвіл на його вилучення слідчим суддею.
Припинення статусу тимчасового вилучення майна передбачено лише шляхом накладення арешту або його повернення.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно з положенням ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 діючого КПК України.
Згідно положень ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
З урахуванням наведеного, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання та накладення арешту майно, зазначене у клопотанні, оскільки вказане майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98, ч. 2 ст. 167 КПК України, та метою такого арешту є збереження речових доказів.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131, 170-173 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого ВР ЗСТ СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 про арешт майна, подане у кримінальному провадженні № 0000251, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.09.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, задовольнити.
Накласти арешт на штани чорного кольору фірми «Nike», спортивну кофту з капюшоном темних кольорів, шкарпетки чорного кольору, труси, футболку блакитного кольору з написом «Forever», електронний пристрій «Iqos», які належали ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з позбавленням власника та інших осіб права на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.
Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Копію судового рішення, після його оголошення, негайно вручити слідчому.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1