Справа № 135/1370/21
Провадження № 1-кп/135/7/22
ВИРОК
іменем України

11.01.2022 м. Ладижин Вінницької області

Ладижинський міський суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ладижин Вінницької області кримінальне провадження № 0000186 від 23.07.2020 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Велика Білозерка Великобілозерського району Запорізької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, неодруженого, із вищою освітою, працюючого на посаді начальника виробничого відділу філії «Переробний комплекс» ТОВ «Вінницька птахофабрика», раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 ,
ВСТАНОВИВ:
23.07.2020 близько 18 год 30 хв у м. Ладижин Гайсинського району Вінницької області ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Mazda», моделі 3, державний номер НОМЕР_1 , власником якого згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 являється ОСОБА_5 , рухаючись по лівій смузі двосторонньої проїжджої частини вулиці Будівельників в напрямку руху перехрестя вулиць Будівельників Наконечного в м. Ладижин Гайсинського району Вінницької області, під`їжджаючи до автобусної зупинки, що розташована навпроти торгово-розважального центру «Європейський», за адресою: вул. Будівельників, 15, м. Ладижин Гайсинського району Вінницької області, порушив вимоги п.п. 12.4, 12.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, відповідно до яких у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.; у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, які водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, та перевищивши швидкість руху транспортного засобу, правою передньою частиною автомобіля допустив зіткнення на смузі руху з лівою стороною велосипеда марки «Україна» під керуванням ОСОБА_6 , який рухався попереду нього в попутному напрямку та який виконував маневр руху ліворуч, а саме перетинав вул. Будівельників у напрямку вул. Наконечного в м. Ладижин Гайсинського району Вінницької області по ходу руху вказаних транспортних засобів. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в приміщенні палати анестезіології та інтенсивної терапії КП «Ладижинська міська лікарня» Ладижинської міської ради.
Внаслідок вказаної вище дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми; забійної рани потиличної ділянки голови, масивного субдурального крововиливу; крововиливів в м`які мозкові оболонки, тканину головного мозку; множинних синців і саден в ділянках голови, грудей, верхніх і нижніх кінцівок, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя під час скоєння та знаходяться в безпосередньому зв`язку з настанням смерті.
Згідно з висновком експерта № КСЕ-19-21/5992 від 05.07.2021 у діях водія автомобіля марки «Mazda», моделі 3, державний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_3 вбачаються невідповідності вимогам п.п. 12.4, 12.3 Правил дорожнього руху України, а невідповідність дій водія автомобіля марки «Mazda», моделі 3, державний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_3 вимогам п. 12.4 Правил дорожнього руху України знаходяться, з технічної точки зору, в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.
Таким чином, ОСОБА_3 керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого, тобто вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у висунутому звинуваченні визнав у повному обсязі, щиро покаявся і дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення злочину, показавши, що дійсно 23.07.2020 близько 18 год 30 хв у м. Ладижин Гайсинського району Вінницької області він керуючи технічно справним автомобілем марки «Mazda», моделі 3, державний номер НОМЕР_1 , власником якого згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 являється ОСОБА_5 , рухаючись по лівій смузі двосторонньої проїжджої частини вулиці Будівельників в напрямку руху перехрестя вулиць Будівельників Наконечного в м. Ладижин Гайсинського району Вінницької області, під`їжджаючи до автобусної зупинки, що розташована навпроти торгово-розважального центру «Європейський», порушив вимоги п.п. 12.4, 12.3 Правил дорожнього руху України. У зв`язку з чим правою передньою частиною автомобіля допустив зіткнення на смузі руху з лівою стороною велосипеда марки «Україна» під керуванням ОСОБА_6 , який рухався попереду нього в попутному напрямку та який виконував маневр руху ліворуч, а саме перетинав вул. Будівельників у напрямку вул. Наконечного в м. Ладижин Гайсинського району Вінницької області по ходу руху вказаних транспортних засобів. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в приміщенні палати анестезіології та інтенсивної терапії КП «Ладижинська міська лікарня» Ладижинської міської ради. У вчиненому щиро кається. При цьому пояснив, що повністю відшкодував завдану матеріальну та моральну шкоду потерпілій, яка претензій до нього не має, прийняла його вибачення. Також вказав на те, що повністю взяв на себе витрати на медичне лікування ОСОБА_6 в лікарні та на поховання. На даний час виплачує щомісячно потерпілій ОСОБА_7 кошти в сумі від 1 800 грн до 2 200 грн, які надалі планує також відшкодовувати.
Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням тих документів, які характеризують особу обвинуваченого.
За таких обставин суд вважає доведеним те, що ОСОБА_3 , керуючи технічно справним транспортним засобом - автомобілем марки «Mazda», моделі 3, державний номер НОМЕР_1 порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_6 , а тому ці його дії кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України.
Стосовно призначеного обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд зазначає про таке.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.
Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують та обтяжують.
Водночас загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Завданням такої форми є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України.
Системне тлумачення цих правових норм дозволяє дійти висновку, що питання призначення кримінального покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням мети покарання як такого, що включає не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При цьому, з огляду на положення ст. 75 КК України, законодавець підкреслює важливість такої цілі покарання як виправлення засудженого, передбачивши, що при призначенні низки покарань, у тому числі у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, особу може бути звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, при цьому суд має врахувати не тільки тяжкість злочину, особу винного, але й інші обставини справи.
Відповідно до п. 1, 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд при призначені покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину має додержуватись принципу законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Вирішуючи питання про вид і розмір покарання в кожному конкретному випадку, суд повинен визначати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, виходячи із сукупності всіх обставин вчинення злочину (форми вини, мотивів, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, ступеня участі кожного із співучасників у вчиненні злочину та ін.).
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд, згідно з вимогами ст.ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином, проте вчинений з необережності, дані про особу обвинуваченого, який свою винуватість визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, має постійне місце проживання та роботи, що свідчить про міцність соціальних зв`язків, вперше притягується до кримінальної відповідальності, жодних компрометуючих даних щодо обвинуваченого встановлено не було, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, відтак відсутні сумніви в його осудності, позитивно характеризується за місцем роботи, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, а також як вбачається з досліджених в судовому засіданні показань обвинуваченого потерпіла не має до обвинуваченого будь-яких претензій матеріального та морального характеру, прийняла його вибачення. Окремо суд враховує поведінку обвинуваченого під час судового розгляду, яка наповнена сумом з приводу вчиненого, співчуттям стосовно потерпілого, критичною оцінкою вчиненого, щирий осуд цієї поведінки та висловлення жалю з приводу вчиненого, а також демонстрація готовності нести відповідальність за вчинене (повне визнання вини, належна процесуальна поведінка, добровільне відшкодування завданої злочином шкоди).
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 , суд визнає його щире каяття, добровільне відшкодування потерпілій завданих збитків.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 не встановлено.
Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, враховуючи наявність декількох обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відсутність обставин, які обтяжують покарання, щире каяття, добровільне відшкодування завданої шкоди потерпілій, яка жодних претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не має, наведені вище дані про особу обвинуваченого, тяжкість вчиненого ним злочину, який хоча і відноситься до категорії тяжких злочинів, проте вчинений з необережності, а також виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації та враховуючи, що покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу, суд у даному конкретному випадку вважає за можливе виправлення ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства, а тому призначивши покарання в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України у вигляді позбавлення волі, вважає за можливе звільнити його від відбування призначеного судом основного покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, із покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
На думку суду, таке покарання буде гуманним, справедливим, відповідатиме принципам законності, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а покладення на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України дозволить здійснювати контроль з боку уповноваженого органу з питань пробації за поведінкою обвинуваченого.
Разом із тим санкція ч. 2 ст. 286 КК надає можливість суду як призначати додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, так і не застосовувати такого покарання до особи. Вказане положення закону України про кримінальну відповідальність має альтернативний характер застосування, і це питання, як визначив законодавець, суд вирішує на власний розсуд, залежно від конкретних обставин кримінального провадження, характеру допущених особою порушень вимог Правил дорожнього руху, їх наслідків тощо.
З урахуванням наведених вище обставин, які підлягають обов`язковому врахуванню при призначенні як основного, так і додаткового покарання, а також виходячи із встановлених судом пом`якшуючих покарання обставин, даних про особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, поведінки після вчинення злочину, суд вважає за можливе не призначати йому додаткове покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 286 КК України.
Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Цивільний позов до початку судового розгляду не заявлявся.
Питання про речові докази вирішується на підставі ч. 9 ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати по справі на загальну суму 14 121 грн 60 коп. на залучення експерта для проведення: судової експертизи технічного стану транспортного засобу (висновок №5555/20-21 від 08.12.2020) у розмірі 1 634 грн 40 коп.; судової експертизи технічного стану (висновок №5558/20-21 від 08.12.2020) у розмірі 1 634 грн 40 коп.; судової автотехнічної експертизи (висновок №5553/5554/20-21 від 17.12.2020) у розмірі 2 615 грн 04 коп. та судової фототехнічної та авто технічної експертизи (висновок № КСЕ-19-21/5992 від 05.07.2021) у розмірі 8 237 грн 76 коп., відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з ОСОБА_3 на користь держави.
Запобіжний захід до ОСОБА_3 не застосовувався.
На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 349, 368, 373-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за якою призначити йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на три роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Процесуальні витрати по справі на загальну суму 14 121 грн 60 коп на залучення експерта для проведення: судової експертизи технічного стану транспортного засобу (висновок №5555/20-21 від 08.12.2020) у розмірі 1 634 грн 40 коп.; судової експертизи технічного стану (висновок №5558/20-21 від 08.12.2020) у розмірі 1 634 грн 40 коп.; судової автотехнічної експертизи (висновок №5553/5554/20-21 від 17.12.2020) у розмірі 2 615 грн 04 коп. та судової фототехнічної та авто технічної експертизи (висновок № КСЕ-19-21/5992 від 05.07.2021) у розмірі 8 237 грн 76 коп. стягнути з ОСОБА_3 на користь держави.
Заходи забезпечення кримінального провадження, а саме: арешт на тимчасово вилучене майно - автомобіль марки «Mazda», моделі 3, державний номер НОМЕР_1 , накладений ухвалою слідчого судді Ладижинського міського суду Вінницької області від 27.07.2020 та заборону відчуження даного транспортного засобу, яка накладена ухвалою слідчого судді Тростянецького районного суду Вінницької області від 25.01.2021, - скасувати; арешт на тимчасово вилучене майно велосипед марки «Україна», накладений ухвалою слідчого судді Ладижинського міського суду Вінницької області від 27.07.2020 - скасувати.
Речові докази по справі, після набрання вироком законної сили, а саме: автомобіль марки «Mazda», моделі 3, державний номер НОМЕР_1 , - який знаходиться на зберіганні у ОСОБА_5 - залишити останньому як законному володільцю; велосипед марки «Україна», який перебуває на зберіганні на спецмайданчику тимчасово затриманих транспортних засобів ВП №3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області, що знаходиться за адресою: Вінницька область, Гайсинський район, м. Ладижин, вул. П. Кравчика, 4 - передати потерпілій ОСОБА_7 .
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Ладижинський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя