Харківський районний суд Харківської області
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 листопада 2021 року
Смт Покотилівка Харківської області
Справа № 635/4708/21
Провадження № 1-в/635/509/2021
Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Харкова, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання у відповідності до частини 5 статті 72 КК України,
УСТАНОВИВ:
23 червня 2021 року до Харківського районного суду Харківської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання у відповідності до частини 5 статті 72 КК України.
В клопотанні просить відповідно до частини 5 статті 72 КК України зарахувати строк попереднього ув`язнення в строк покарання із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 червня 2021 року вказане клопотання надійшло в провадження судді ОСОБА_1 .
Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого щодо зарахування йому строку попереднього ув`язнення в строк покарання та послався на відсутність правових підстав для задоволення клопотання.
Представника Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» та засуджений ОСОБА_4 в судове засідання не з`явились, в матеріалах справи містяться заяви про розгляд клопотання без їх участі.
Встановлені обставини, застосовані норми права та мотиви суду
Правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення в строк покарання передбачений законом України про кримінальну відповідальність, зокрема статтею 72 КК України. Призначення покарання за сукупністю вироків регулюється статтею 71 КК України.
Частина 5 статті 72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII передбачала зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
21 червня 2017 року набрав чинності Закон України №2046-VIII, відповідно до якого частина 5 статті 72 КК України викладена в наступній редакції: «попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування»
Положеннями частини 1 статті 1 Закону України "Про попереднє ув`язнення" зазначене, що попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КПК України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
З рішення Фрунзенський районний суд м. Харкова від 22 січня 2020 року (справа № 645/3480/19, Провадження № 1-кп/645/283/20) вбачається, що ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185 КК України, ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання: -за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі; -за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі частини 1 статті 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі частини 1 статті 71 КК України до покарання призначеного за даним вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова у виді 3 (трьох) років позбавлення волі було частково приєднана невідбута частина покарання за вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25.04.2018 року у виді 1 року 2 місяців позбавлення волі та за сукупністю вироків остаточно було призначено покарання у у виді 4 (чотирьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирали, вирішено взяти його під варту в порядку виконання вироку.
Строк тримання під вартою ОСОБА_4 визначено рахувати з моменту його фактичного затримання.
Відповідно до рапорту старшого ДОП Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 від 12 березня 2020 року судом встановлено, що 12 березня 2020 року ОСОБА_4 було затримано на підставі вироку Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22 січня 2020 року для негайного доставлення до СІЗО №23 м.Харкова. З поданого клопотання вбачається, що з вищевказаною датою фактичного затримання тобто 12.03.2020 року погоджується й сам засуджений та її не оскаржує.
Згідно рішення Фрунзенський районний суд м. Харкова від 18 січня 2021 року (справа № 645/1242/20, Провадження № 1-кп/645/279/21) вбачається, що ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 5, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання -за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі; -за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі частини 1 статті 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі частини 1 статті 71 КК України до покарання призначеного за вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі частково було приєднано невідбуту частину покарання за вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22.01.2020 року у виді 1 (одного) року позбавлення волі та за сукупністю вироків остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Міра запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 не обиралась.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 за вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова визначено рахувати з 18.01.2021 року.
Таким чином судом встановлено, що засудженому ОСОБА_4 за вироком Фрунзенський районний суд м. Харкова від 22 січня 2020 року (справа № 645/3480/19, Провадження № 1-кп/645/283/20) був обґрунтовано встановлений строк тримання під вартою та визначений момент його відбування починаючи з моменту його фактичного затримання тобто з 12.03.2020 року, що відповідає обставинам справи та підтверджується належними доказами.
Що стосується вироку Фрунзенський районний суд м. Харкова від 18 січня 2021 року (справа № 645/1242/20, Провадження № 1-кп/645/279/21), то суд призначаючи покарання за сукупністю вироків обгрунтовано застосував положення частини 1 статті 71 КК України. Враховуючи те, що міра запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 в даному кримінальному провадженні не обиралася, а строк фактичного затримання з 12.03.2020 року був вже врахований попереднім вироком, тому суд вважає, що строк відбування покарання ОСОБА_4 за вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова обгрунтовано рахується з 18.01.2021 року.
Відповідно до статті 533 КПК України, вирок або ухвала суду, які набрали законної сили, обов`язкові для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України.
Враховуючи частину 5 статті 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
У Рішенні Європейського суду з прав людини справи «Желтяков проти України» від 09 вересня 2011 року ззначено, що одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилося під сумнів. Цей принцип передбачає повагу до остаточності і полягає у тому щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що клопотання засудженого ОСОБА_4 про зарахування в строк покарання період його перебування в установах попереднього ув`язнення починаючи з моменту його фактичного затримання, тобто з 12 березня 2020 року задоволенню не підлягає, оскільки зазначене питання вже було вирішено під час ухвалення вироку Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22 січня 2020 року (справа № 645/3480/19, Провадження № 1-кп/645/283/20), де зазначено, що строк тримання під вартою ОСОБА_4 рахувати з моменту його фактичного затримання.
На підставі викладеного, керуючись статтею 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», статтею 72 КК України, статтями 533, 537, 539 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання у відповідності до частини 5 статті 72 КК України відмовити.
Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена беспосередньо до Харківського апеляційного суду, а засудженим в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали суду.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_6