Справа №363/3498/18. Провадження №11-кп/824/3768/2021. Головуючий у суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 1 ст. 125 КК України. Суддя-доповідач у апеляційній інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
Іменем України

22 листопада 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 , яка діє у захист прав та інтересів обвинуваченої ОСОБА_7 , на вирок Вишгородського районного суду Київської області від 1 липня 2021 року,

за участю сторони обвинувачення прокурора ОСОБА_8
за участю сторони захисту адвоката ОСОБА_6
обвинуваченої ОСОБА_7 ,

у с т а н о в и л а:

Цим вироком у кримінальному провадженні під №0000414, внесеному до ЄРДР 18.05.2018 року, ухваленим щодо обвинуваченої:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, українки, яка народилася у с. Лебедівка, Вишгородського району, Київської області, із середньою спеціальною освітою, заміжньої, маючої на утриманні двох малолітніх дітей, працюючої медсестрою КМКЛ №8, неперебуваючої на обліку у лікарів нарколога та психіатра, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше несудимої,
яка визнана винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначено їй покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України звільнено ОСОБА_7 від кримінального покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Також вирішено питання про долю речових доказів у даному кримінальному провадженні.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини

Цим вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнана винуватою у заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження.

Як визнав установленим у вироку суд першої інстанції, кримінальне правопорушення вчинене за таких обставин.

9 травня 2018 року, близько о 16 годині 30 хвилин, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 перебували на території домоволодіння за місцем проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Під час словесної суперечки між останніми, що виникла на ґрунті сталих неприязних відносин, ОСОБА_7 , маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та суспільно-небезпечні наслідки, бажаючи їх настання, нанесла останній один удар кулаком правої руки в область обличчя, у результаті чого ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження у вигляді параорбітальної гематоми зліва, гематоми обличчя зліва у ділянці ока, які відповідно до висновку експерта у своїй сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із ухваленим місцевим судом вироком, адвокат ОСОБА_6 , яка діє у захист прав та інтересів обвинуваченої ОСОБА_7 , подала апеляційну скаргу, в якій просить: вирок Вишгородського районного суду Київської області від 1 липня 2021 року, яким засуджено ОСОБА_7 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України скасувати. Провадження у справі закрити. Дослідити під час розгляду апеляційної скарги висновок судово-медичної експертизи №106/д-2018р від 20.06.2018 року.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги зважає на те, що місцевий суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, та допустив істотні суперечності у своїх висновках, які не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Вважає висновок судово-медичної експертизи недопустимим доказом, оскільки не встановлено джерело походження медичної документації, на підставі якої проведено експертизу. Так, зокрема, у матеріалах кримінального провадження відсутні дані про отримання, огляд і долучення слідчим до справи медичної документації, яка була надана безпосередньо потерпілою. До того ж відсутні відомості про надання експерту вказаних медичних документів, у тому числі про їх обсяг. У свою чергу висновок експерта не містить опису документів, що були надані слідчим для проведення експертизи. Крім того, сторона захисту не заявляла клопотання про приєднання до матеріалів провадження протоколу допиту потерпілої, під час якого остання надала слідчому медичну документацію та довідку. Звертає увагу і на те, що зазначені медичні документи не були відкриті стороні захисту в порядку ст. 290 КПК України, незважаючи на клопотання сторони про надання доступу до них.

Разом з цим посилається на невідповідність описової частини вищевказаного висновку вимогам п. 3.2 Інструкції про проведення судово-медичної експертизи, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України №6 від 17 січня 1995 року. Також зазначає, що судово-медичний експерт не виявив і не встановив тілесних ушкоджень на основі наданих медичних документів. Стверджує, що вказана експертиза проводилася на підставі ухвали суду, а не постанови про призначення експертизи. Протокол слідчого експерименту, відповідно до якого потерпіла продемонструвала механізм нанесення їй тілесних ушкоджень, не був наданий експерту. Додатково наголошує на тому, що у судовому засіданні експерт підтвердив свій висновок лише частково.

Поміж іншого, апелянт додає, що місцевим судом не враховано поведінку потерпілої ОСОБА_9 , адже саме вона зі своїм чоловіком провокували обвинувачену ОСОБА_7 та її чоловіка на вчинення насильства стосовно них.

Позиції учасників апеляційного провадження

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченої ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_6 , які підтримали подану апеляційну скаргу, прокурора ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційних вимог та вважав вирок суду законним і обґрунтованим, проаналізувавши апеляційні доводи, провівши судові дебати та заслухавши останнє слово обвинуваченої, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Мотиви Суду

Відповідно до змісту вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах поданих апеляційних скарг.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Статтею 94 КПК України визначено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Суд першої інстанції безпосередньо, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини кримінального провадження та оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність наданих стороною обвинувачення доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Свій висновок суд обґрунтував наведеними у вироку доказами, а саме:
- показаннями потерпілої ОСОБА_9 , яка у судовому засіданні зазначила, що 09.05.2018 року вона перебувала вдома за адресою: АДРЕСА_2 . Приблизно о 16.00 год. вона вийшла на подвір`я по господарським справам та в неї виник конфлікт із братом чоловіка який проживає у цьому ж будинку, в цей час на подвір`я вийшов її чоловік, який почав знімати даний конфлікт на власний мобільний телефон, через деякий час підійшла обвинувачена з дітьми та перебуваючи поблизу неї, нанесла їй один удар кулаком правої руки в обличчя з лівої сторони вище виска. Після чого обвинувачена разом із своєю родиною пішли до своєї будівлі. Після даної події потерпіла викликала швидку допомогу, їй надали допомогу та порадили звернутися до травмпункту. Після чого вона проїхала до лікарні, де її оглянули та визначили ушкодження, з зазначенням їх у довідці, після чого вона лікувалась вдома, на стаціонарному лікуванні вона не перебувала. Під час судового засідання наголошувала на тому, що при призначені покарання обвинуваченій просить врахувати що дана подія сталась на очах дітей та обвинувачена спричинила ушкодження їй, як особі яка має інвалідність;

- показаннями свідка ОСОБА_10 , який у судовому засіданні вказав, що обвинувачена по справі є його дружиною, а потерпіла по справі є дружиною його брата. В травні 2018 року, за адресою: АДРЕСА_2 , близько 14.00 години чи 15.00 години між ним та ОСОБА_11 і ОСОБА_12 відбулась словесна суперечка, яку спровокували ОСОБА_13 та ОСОБА_14 та фільмували її на власні телефони. Під час сварки підійшла його дружина ОСОБА_15 з дітьми та намагалась його забрати та в цей час ОСОБА_14 продовжувала словесну суперечку та щось говорила про його з ОСОБА_16 дітей та він побачив як ОСОБА_15 повернулась до ОСОБА_17 та почув звук ляпасу. Пояснив, що сварки між ними відбуваються постійно, ОСОБА_14 та ОСОБА_13 постійно провокують суперечки та знімають на відео дані сварки;

- показаннями свідка ОСОБА_18 , який у судовому засіданні вказав, що потерпіла є його дружиною, а обвинувачена є дружиною його брата. Пояснив, що між їх сім`ями склались складні відносини та постійно виникають суперечки з приводу спадщини. 09.05.2018 року за адресою: АДРЕСА_2 , близько 16.00 годині між ним, ОСОБА_12 , ОСОБА_16 та ОСОБА_19 відбулась сварка, яку він фільмував на власний телефон, в ході якої ОСОБА_15 нанесла удар кулаком в ліву верхню частину голови ОСОБА_17 , після чого він викликав швидку допомогу та після рекомендації фельдшера, який приїхав за викликом, повіз дружину до травмпункту;

- показаннями свідка ОСОБА_20 , який у судовому засіданні надав показання, що він перебуває у дружніх стосунках з ОСОБА_19 та ОСОБА_16 . Пояснив, що часто був свідком сварок, які виникали між сім`ями ОСОБА_19 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , ОСОБА_17 . Зазначає, що всі сварки, свідком яких він був, відбувались з ініціативи ОСОБА_22 та ОСОБА_17 , вони провокували конфлікти та постійно погрожували ОСОБА_19 та ОСОБА_23 ;

- показаннями ОСОБА_24 , яка у судовому засіданні надала показання, що вона є сестрою ОСОБА_21 . З ОСОБА_12 також знайома. Пояснила, що у ОСОБА_21 та ОСОБА_17 погіршились відносини після переїзду ОСОБА_21 з чоловіком та дітьми до с. Вища Дубечня. Зазначила, що була свідком конфліктів між ОСОБА_16 і ОСОБА_25 та ОСОБА_12 і ОСОБА_26 , які були викликані з боку ОСОБА_22 та ОСОБА_27 з причин суперечок з приводу розподілу майна;

- показаннями неповнолітнього свідка ОСОБА_28 , який був допитаний у судовому засіданні за участі законного представника ОСОБА_10 та спеціаліста педагога ОСОБА_29 , надав показання що є сином ОСОБА_21 та ОСОБА_19 та вони проживають на одному подвір`ї з ОСОБА_12 та ОСОБА_11 . Повідомив, що сварки між їх сім`ями відбуваються не часто. Зазначив, що інколи ОСОБА_13 та ОСОБА_27 ображають його батьків та були випадки коли вони ображали його.

- показаннями свідка ОСОБА_30 , який у судовому засіданні надав показання, що він є працівником швидкої медичної допомоги та пам`ятає виклик, на який він прибув в с. Вища Дубечня, а саме за викликом ОСОБА_17 . Під час огляду у останньої було виявлено почервоніння лівої щоки. Ознак ЗЧМТ, струсу головного мозку та підстав для госпіталізації не було. ОСОБА_31 були надані рекомендації для звернення до травмпункту. Також пояснив, що у разі наявності ознак ЗЧМТ та струсу головного мозку ним було б прийнято рішення щодо обов`язкової госпіталізації ОСОБА_17 .

Вина обвинуваченої ОСОБА_7 також підтверджується сукупністю зібраних та досліджених у судовому засіданні, достатніх та взаємопов`язаних між собою, доказів кримінального провадження:

- Даними з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, про те, що 18.05.2018 р. були внесені відомості за ознаками ч.1 ст.125 КК України, а саме про те, що 09.08.2018 р. у с. В. Дубечня ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження (а.с.112);

- Даними з протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 17.05.2018р. від ОСОБА_9 , відповідно до якого остання зазначила про те, що 09.05.2018р. ОСОБА_7 нанесла їй тілесне ушкодження та заяви ОСОБА_9 з аналогічним змістом від 09.05.2018р. (а.с.116);

- Даними про реєстрацію заяви ЄО №5709 від 09.05.2018р. відповідно до якої за адресою: АДРЕСА_2 , неповнолітній ОСОБА_32 , 2008 року народження, повідомив, що знайомий сім`ї ображає його батьків (а.с.115);

- Даними з протоколу огляду компакт диску отриманого від УАЗОР ГУНП в Київській області, на якому зафіксований виклик поліції 09.05.2018р. за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.125-126);

- Даними з протоколу проведення слідчого експерименту від 01.06.2018р., за участі потерпілої ОСОБА_9 , яка вказала на механізм нанесення їй ушкодження ОСОБА_7 09.08.2018р. приблизно о 16.30 год., а саме, що під час словесної суперечки ОСОБА_7 знаходилась перед потерпілою, повернута спиною, після чого різко розвернулась та нанесла удар кулаком правої руки в область лівого виска потерпілої (а.с.120-123);

- Висновком судово-медичної експертизи від 19.06.2018 року № 106/Д-2018р., відповідно до якого, ОСОБА_9 зверталась до травмпункту Вишгородської ЦРЛ 09.05.2018р., де їй було встановлено діагноз: «ЗЧМТ, СГМ? Параорбітальна гематома зліва. Забій м/тканин обличчя, правого н/щелепного суглобу. Гематома обличчя зліва в ділянці ока» та знаходилась на амбулаторному лікуванні з 10.05.2018р. по 14.05.2018р. з діагнозом «ЗЧМТ. Струс головного мозку. Цефалгічний синдром». Вищезазначені тілесні ушкодження могли виникнути від дії тупого предмета, можливо у час та за обставин, викладених у постанові про призначення даної експертизи, та у своїй сукупності, відносяться до легких тілесних ушкоджень. Виключається можливість утворення вказаних тілесних ушкоджень внаслідок падіння з вертикального положення тіла. Не виключається можливість утворення тілесних ушкоджень, що мали місце у ОСОБА_9 , за обставин, на які вказала остання в ході проведення слідчого експерименту (а.с.110-111).

Іншими зібраними і наведеними у вироку суду першої інстанції письмовими та речовими доказами, у яких відповідно до вимог п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України докладно викладені об`єктивні дані на підтвердження встановлених судом обставин, розкритий зміст кожного з них, при цьому кожному з цих доказів і усім їм у сукупності надана об`єктивна оцінка, на підставі якої зроблені обґрунтовані висновки про доведеність винуватості обвинуваченої ОСОБА_7 у вчиненні нею інкримінованого кримінального правопорушення, а також зазначені мотиви неврахування судом окремих доказів.

З огляду на це, оцінюючи сукупність наведених доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, колегія суддів вважає, що вони містять достатньо фактичних даних, отриманих у передбаченому КПК України порядку, які дозволяють зробити висновок про наявність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та доводять вину обвинуваченої ОСОБА_7 саме у заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження.

Отже, вирок суду першої інстанції згідно з вимогами ст. 370 КПК України відносно ОСОБА_7 є законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим компетентним судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням вимог відносно кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені зазначеними в ньому доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом згідно визначених ст. 94 цього Кодексу правил, які ґрунтуються на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх дійсних обставин кримінального провадження, керуючись законом, кожний зібраний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність усіх зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для ухвалення даного вироку, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення з вирішенням питань, зазначених у статті 368 КПК України, з правильною кваліфікацією діянь обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченої про те, що суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, та допустив істотні суперечності у своїх висновках, які не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, колегія суддів уважає об`єктивно необґрунтованими і вкрай неспроможними, оскільки вони повністю спростовуються комплексом наведених у судовому вироку доказів, є надуманими, неконкретними та висунутими ними з метою підтримання будь-яким чином обраної позиції захисту. При цьому всі наведені у вироку докази зібрані в стадії досудового розслідування та під час судового розгляду провадження судом першої інстанції, які покладені ним в основу обвинувального вироку, отримані, досліджені, перевірені та оцінені відповідно до вимог КПК України та нічим не знеславлені.

Посилання захисника ОСОБА_6 щодо недопустимості доказу висновку судово-медичної експертизи не беруться до уваги колегією суддів, оскільки суд першої інстанції належним чином мотивував у своєму рішенні чому він визнав допустимим даний висновок судово-медичної експертизи та зазначив, що експертиза проведена на підставі ухвали суду від 19.06.2018р., про що також зазначено експертом у висновку (а.с.110), відповідно до якої було задоволено клопотання слідчого та призначено проведення судово-медичної експертизи. Крім того, під час судового засідання експертом було зазначено, що йому для проведення вказаної експертизи були надані медичні документи, а саме оригінал амбулаторної карти та медична довідка №1223 від 09.05.2018 р. стосовно ОСОБА_9 . З матеріалів справи вбачається, що за клопотанням захисника, було витребувано протокол допиту потерпілої під час якого вона надала слідчому вказану медичну документацію та довідку (а.с. 148). Потерпіла наділена правом безпосередньо надавати слідчому медичні документи на підтвердження фактів, які стосуються завданої злочином шкоди її здоров`ю, а слідчий зобов`язаний прийняти ці документи для виконання завдань кримінального провадження та з`ясування всіх обставин, що згідно зі ст. 91 КПК України, належать до предмета доказування, у тому числі шляхом призначення судово-медичної експертизи за медичною карткою, отриманою від указаної сторони.

Також колегія суддів погоджується з місцевим судом про те, що відсутність у матеріалах кримінального провадження медичних документів, на підставі яких сформовано висновок експерта, невідкриття цих документів стороні захисту на стадії виконання ст. 290 КПК України не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону в значенні ст. 412 цього Кодексу і не веде до визнання висновку експерта недопустимим доказом, якщо сторона не клопотала про надання доступу до медичних документів або під час здійснення судового провадження їй було забезпечено можливість реалізувати право на ознайомлення з такими документами. Зазначене узгоджується з правовою позицією об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 27 січня 2020 року (справа № 754/14281/17, провадження № 51-218кмо19).

Посилання захисника на те, що місцевим судом не враховано поведінку потерпілої ОСОБА_9 , адже саме вона зі своїм чоловіком провокували обвинувачену ОСОБА_7 та її чоловіка на вчинення насильства стосовно них ніяк не спростовують висновки суду про доведення винуватості ОСОБА_7 у вчиненому та не є підставою для скасування вироку суду.

Інші доводи захисника, викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, спростовані судом першої інстанції та зазначені в мотивувальній частині вироку.

Таким чином суд першої інстанції цілком належно дослідив і перевірив усі наявні в матеріалах провадження докази, в тому числі кожний зібраний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність усіх зібраних доказів із точки зору достатності та взаємозв`язку для ухвалення вироку, тому викладені в ньому висновки, всупереч доводам апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 , відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а також правильному застосуванню кримінального закону, який і підлягає застосуванню, шляхом визнання ОСОБА_7 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України звільнив ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

За таких обставин, підстави для скасування вироку суду першої інстанції відносно ОСОБА_7 в частині засудження за ч. 1 ст. 125 КК України та закриття кримінального провадження за цим обвинуваченням у зв`язку з невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості в суді, про що йдеться в апеляційній скарзі сторони захисту, відсутні.

Покарання ОСОБА_7 призначене судом першої інстанції з дотриманням вимог ст. 65 КК України, із врахуванням фактичних обставин справи, відповідає ступеню тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, яке класифікується як кримінальний проступок (ч. 2 ст. 12 КК України), а також особі обвинуваченої, за своїм видом і розміром є справедливим, необхідним і достатнім для її виправлення, й запобігання вчиненню нових злочинів як самою обвинуваченою, так й іншими особами.

Підстав скасування вироку суду першої інстанції та закриття провадження колегією суддів апеляційної інстанції не вбачається.

Зважаючи на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про залишення апеляційної скарги сторони захисту без задоволення.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок, у стадії перегляду кримінального провадження в апеляційному порядку не виявлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, ч. 1 ст. 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,

п о с т а н о в и л а:

Вирок Вишгородського районного суду Київської області від 1 липня 2021 року, ухвалений у кримінальному провадженні під №0000414, внесеному 18.05.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, щодо ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 125 КК України, залишити без змін.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , яка діє у захист прав та інтересів обвинуваченої ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

С У Д Д І:

ОСОБА_33 ОСОБА_34 ОСОБА_35 р о л ь