Справа № 683/642/20
У Х В А Л А
12 листопада 2021 року м. Старокостянтинів
Старокостянтинівський районний суд
Хмельницької області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
законного представника потерпілої ОСОБА_6
представника потерпілої ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
захисника ОСОБА_9
розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в місті Старокостянтинові кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України,
В провадженні Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_8 за ч.3 ст.152 КК України.
Обвинуваченому ОСОБА_8 під час досудового розслідування 22 січня 2020 року було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 13 липня 2021 року змінено на запобіжний захід у виді домашнього арешту, який полягає в забороні цілодобово залишати житло, що за адресою : АДРЕСА_1 .
Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про зміну запобіжного заходу з домашнього арешту на тримання під вартою, оскільки ОСОБА_10 порушив покладені на нього судом обов`язки, а саме був відсутній за місцем свого постійного проживання 27.07.2021, 11.09.2021. 05.11.2021 та 11.09.2021, 13.09.2021, 06.11.2021, 07.11.2021 та 08.11.2021 під час перевірки ніхто не відчинив двері.
Таке клопотання прокурора підтримали законний представник потерпілої та представник потерпілої.
Обвинувачений ОСОБА_10 та його захисник в судовому засіданні заперечували проти зміни запобіжного заходу, посилаючись на відсутність належних та допустимих доказів, які підтверджують обставини, викладені у клопотанні прокурора.
Розглянувши заявлене клопотання, вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.
Згідно ст.29 Конституції України, ніхто не може бути арештованим або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України, а згідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Згідно ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.
Частинами 1, 2 ст.331 КПК України визначено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно ч.1 ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
За ч.1 ст.200 КПК України, прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися в порядку, передбаченому статтею 184 цього Кодексу, до слідчого судді, суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування, зміну або покладення додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, чи про зміну способу їх виконання.
Прокурор в судовому засіданні просив змінити обвинуваченому запобіжний захід з домашнього арешту, який полягає у забороні цілодобово залишати житло, на тримання під вартою, посилаючись на те, що останній неодноразово порушував умови обраного йому запобіжного заходу; а запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не забезпечив виконання обвинуваченим обов`язку не залишати місце свого постійного проживання, без відповідного дозволу суду.
Проте, ця обставина не була доведена в суді належними та допустимим доказами.
Так, згідно п.3 розділу ІІІ Інструкції, у разі встановлення обставин, що свідчать про порушення підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, поліцейський зобов`язаний: 1) зафіксувати факт порушення покладених обов`язків шляхом складання мотивованого рапорту. Відібрати письмові пояснення з приводу виявлених порушень у підозрюваного, обвинуваченого, членів його сім`ї, сусідів або інших свідків події за їх згодою. Зміст складеного рапорту та відібраних пояснень доповісти керівникові органу Національної поліції; 2) у разі відсутності підозрюваного, обвинуваченого за місцем проживання негайно повідомити про це орган Національної поліції та вжити заходів для встановлення місця його перебування; 3) забезпечити невідкладне інформування усно засобами зв`язку, а надалі - письмово про виявлені факти порушень слідчого та прокурора, а якщо кримінальне провадження перебуває на розгляді в суді, - суд і прокурора. Копії інформаційного листа та рапорту працівника поліції про порушення долучаються до контрольно-наглядової справи.
Відповідно до п.4 розділу ІІІ Інструкції, поліцейські при здійсненні контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право: 1) відповідно до частини п`ятої статті 181 КПК України з дотриманням прав і свобод інших осіб, які мешкають разом з підозрюваним, обвинуваченим, що перебуває під домашнім арештом, з`являтися в його житло з метою перевірки дотримання встановлених судом зобов`язань та обмежень; 2) вимагати в підозрюваного, обвинуваченого в усній або письмовій формі пояснення з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього обов`язків; 3) отримувати від членів сім`ї підозрюваного, обвинуваченого або інших осіб, які мешкають разом з ним, за їх згодою, пояснення з приводу його поведінки.
В порушення вищезазначених вимог, уповноважені працівники поліції з метою фіксації факту порушення покладених на обвинуваченого обов`язків за результатами його відвідування за місцем постійного проживання, не встановили кола осіб, які були свідками даної події, та не відібрали письмові пояснення з приводу виявлених порушень у обвинуваченого, членів його сім`ї, сусідів або інших свідків.
Обґрунтовуючи клопотання щодо необхідності зміни запобіжного заходу ОСОБА_8 прокурор вказує, що останній був відсутній за місцем проживання 11.09.2021, 13.09.2021, 06.11.2021, 07.11.2021 та 08.11.2021 (без зазначення конкретного часу доби та періоду його відсутності), оскільки під час перевірки ніхто не відчинив двері квартири. Разом з тим, в судовому засіданні були допитані працівники поліції ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які вказували, що перевірку ОСОБА_8 вони здійснювали у нічний час, стукали в двері, однак їм ніхто не відчинив. При цьому, жодних інших дій щодо встановлення місця перебування ОСОБА_8 , зокрема зв`язок із ним по телефону чи членами його сім`ї, останні не вчиняли. Матеріали контрольно-наглядової справи та додані до клопотання письмові докази, крім електронних рапортів працівників поліції, у яких вказано, що під час перевірки ОСОБА_8 двері ніхто не відчинив, інших належних та допустимих доказів, які б свідчили про відсутність останнього за місцем проживання цілодобово у вказані дати, не містять.
Крім того, прокурор посилається на відсутність ОСОБА_8 за місцем проживання по АДРЕСА_1 , 27.07.2021 та 05.11.2021, Разом з тим, в матеріалах конторольно-наглядової справи відносно ОСОБА_8 відсутні будь-які відомості про те, що працівники поліції відвідували ОСОБА_8 27.07.2021 року та фіксували факт його відсутності за місцем проживання.
Що стосується відсутності ОСОБА_8 05 листопада 2021 року за місцем проживання, то в матеріалах наявний лише рапорт поліцейського СРПП ОСОБА_14 про те, що ОСОБА_10 був відсутній за адресою : АДРЕСА_2 о 19.50, однак згідно ухвали слідчого судді місце відбуття домашнього арешту ОСОБА_8 є квартира АДРЕСА_3 , як зазначено в рапорті.
Із оглянутого в судовому засіданні відеозапису, долученого до клопотання, який зроблено на особистий мобільний телефон поліцейського неможливо встановити, дату події, яка на ньому зафіксована, а також факт відсутності ОСОБА_8 у квартирі, оскільки на відео зафіксовано лише обстановку біля вхідних дверей. Пояснення поліцейського ОСОБА_14 про те, що факт відсутності ОСОБА_8 він встановив шляхом огляду квартири, не підтвердженні жодними доказами та спростовуються показаннями свідка ОСОБА_15 , яка була присутня на місця події разом із поліцейськими та вказувала, що останні до квартири ОСОБА_8 не заходили.
Щодо показань свідка ОСОБА_15 про те, що 5.11.2021 біля 19 години вона бачила ОСОБА_8 на вулиці біля магазину «Ромашка», то суд оцінює їх критично, оскільки остання є бабою потерпілої та заінтересованою особою, а інших доказів, які б підтверджували даний факт, прокурор не надав.
Крім того, прокурор у своєму клопотанні про зміну запобіжного заходу на тримання під вартою посилається на ризики, передбачені ст.177 КПК України, які були уже враховані судом при зміні запобіжного заходу. Жодного нового ризику він не вказав. ОСОБА_8 відвідував усі судові засідання, відомостей про вчинення ним правопорушень немає, як і немає жодних доказів здійснення ним впливу на свідків та потерпілу, які вже допитані судом. Твердження законного представника потерпілої, що її донька боїться вийти на вулицю не свідчить про те, що ОСОБА_8 будь-яким чином впливає на неї.
Отже, прокурором не доведено обставин, які свідчать про те, що обвинувачений умисно та систематично допускав порушення покладених на нього обов`язків під час застосування домашнього арешту, а також наявність ризиків, які виправдовують зміну запобіжного заходу на тримання під вартою.
Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_8 обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину, кримінальне провадження не завершено, строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту закінчується 13.11.2021, а також беручи до уваги те, що у суду відсутні докази, які б свідчили про те, що ризики передбачені ст.177 КПК України, які існували на час застосування цього запобіжного заходу зникли, а тому оскільки підстав для зміни запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 не встановлено, суд приходить до висновку про необхідність продовження відносно нього дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який полягає у забороні цілодобово залишати житло, що за адресою: АДРЕСА_1 .
Керуючись ст.31, 177, 178, 181, 331, 369, 372 КПК України, суд, -
Клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на тримання під вартою - задовольнити частково.
Продовжити строк домашнього арешту, який полягає в забороні залишати житло цілодобово, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою його постійного проживання: АДРЕСА_1 на шістдесят діб, тобто по 11 січня 2022 року включно із дотриманням попередніх умов домашнього арешту.
Ухвалу направити до ВП №1 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області - для виконання.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуюча :

Судді: