ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/362/21 Справа № 694/1234/21 Категорія: ст. 303 КПК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2021 року Черкаський апеляційний суд в складі суддів:

Суддя-доповідач ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4

Секретар ОСОБА_5

за участі:

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 14.07.2021 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_7 щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 07.06.2021 року про вчинення кримінального правопорушення, -

в с т а н о в и в :

12.07.2021 року ОСОБА_7 звернувся в суд зі скаргою щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_7 від 07.06.2021 року про вчинення кримінального правопорушення.

Скарга мотивується ОСОБА_7 тим, що 06.07.2021 року cкаржником було подано до Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області заяву про вчинення кримінального правопорушення суддею Ватутінського міського суду Черкаської області ОСОБА_8 за ст. 364-1 КК України, але до цього часу слідчим не внесено відомостей до ЄРДР та не розпочато розслідування.

ОСОБА_7 вказує, що суддя, наділений виключними повноваженнями на здійснення правосуддя, однак суддя, зловживаючи цивільною справою № 694/452/18 /провадження № 8/694/1/21/, умисно ухвалив неправомірне (незаконне) судове рішення, а саме : ухвалу від 09.03.2021 року, не дослідивши додаткових письмових доказів, які були подані через канцелярію суду з повідомленням учасників справи, що призвело до порушення прав людини і основоположних свобод, що порочить звання судді та підриває авторитет правосуддя, зокрема, в питанні моралі, чесності, непідкупності.

Станом на 12.07.2021 року відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_7 від 06.07.2021 року не внесені.

У зв`язку з чим ОСОБА_7 змушений звернутися до суду зі скаргою на бездіяльність СВ Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області, щодо невнесення відомостей до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення суддею Ватутінського міського суду Черкаської області ОСОБА_8 .

ОСОБА_7 просить зобов`язати уповноважених осіб Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області у порядку ст. 214 КПК України внести відповідні відомості до ЄРДР за поданою ним заявою про вчинення кримінального правопорушення від 06.07.2021 року.

Ухвалою слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 14.07.2021 року у задоволенні скарги ОСОБА_7 щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 07.06.2021 року про вчинення кримінального правопорушення відмовлено.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні скарги, слідчий суддя виходив з того, що доводи заявника фактично зводяться до незгоди із прийнятим суддею процесуальним рішенням, що є підставою для оскарження судового рішення, а не притягнення судді до кримінальної відповідальності. Разом з тим, слідчий суддя вказав, що факт незгоди учасника судового провадження із судовим рішеннями сам по собі не свідчить про їх неправосудність та вчинення суддею кримінального злочину.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді про відмову у задоволенні скарги, ОСОБА_7 оскаржив ухвалу в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу на вказану ухвалу.

Скаржник ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить ухвалу Звенигородського районного суду Черкаської області від 14.07.2021 року по справі № 694/1234/21 скасувати через невідповідність висновків суду першої інстанції, постановити нову ухвалу про задоволення апеляційної скарги, зобов`язати уповноважених осіб Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області у порядку ст. 214 КПК України внести відомості до ЄРДР за поданою ним заявою про вчинення кримінального правопорушення від 06.07.2021 року, а саме: про те, що, головуючий суддя Ватутінського міського суду Черкаської області ОСОБА_8 , зловживаючи цивільною справою, якого наділено виключними повноваженнями на здійснення правосуддя, умисно виніс неправомірну ухвалу у справі № 694/452/18 від 09.03.2021 року, а повинен розглядати заяву про відвід судді згідно протоколу № 1 судового засідання від 05.03.2021 року, тобто за ст. 364 -1 КК України.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_7 вказує, що у постановленій ухвалі слідчого судді має місце неоднакове застосування кримінальної процесуальної норми, яка міститься у пунктах 1,2,17 ч. 1 ст. 7, ч. 1 ст. 303, ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 309, ч. 4 ст. 399 КПК України, а тому слідчий суддя прийняв рішення всупереч наданим йому повноваженням, яке взагалі не передбачено кримінальним процесуальним законом. Тому така ухвала підлягає оскарженню в апеляційному порядку, оскільки вона не відповідає принципам верховенства права, і явно є несправедливою, та як наслідок, неправосудною.

Заслухавши суддю - доповідача, вивчивши матеріали скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_7 задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що слідчий суддя районного суду в повній мірі дотрималася зазначених вимог закону.

Слідчим суддею встановлено, що 06.07.2021 року до Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_7 подав заяву про можливе вчинення суддею Ватутінського міського суду Черкаської області ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 364-1 КК України, яке, він вважає, виразилося в неналежному виконанні своїх службових обов?язків судді через несумлінне ставлення до них під час розгляду цивільної справи № 694/452/18 /провадження № 8/694/1/21/, у зв?язку з чим було прийнято незаконне, необґрунтоване та невмотивоване рішення, а саме: ухвалу від 09.03.2021 року у справі за заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 01.11.2018 року по цивільній справі № 694/452/18.
Скаржник ОСОБА_7 посилається, що суд, не дослідивши додаткових письмових доказів, які були подані через канцелярію суду з повідомленням учасників справи, що призвело до порушення прав людини і основоположних свобод, порочить звання судді та підриває авторитет правосуддя, зокрема, в питанні моралі, чесності, непідкупності, постановив судове рішення, з яким не погоджується скаржник.
Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування регламентовано главою 26 КПК України, параграф 1 ст.ст. 303- 308 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено, які саме рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування підлягають оскарженню. Зазначений перелік випадків є вичерпним.

Початок досудового розслідування - внесення відомостей, отриманих в результаті подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення слідчим, прокурором обставин, що свідчать про його вчинення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, визначається ст. 214 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та у порядку, встановленому Положенням «Про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань», затвердженого Наказом Генерального прокурора України від 17 серпня 2012 року № 69 та розробленою на його основі Інструкції «Про порядок ведення єдиного обліку в органах і підрозділах внутрішніх справ України заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події», затвердженої наказом МВС України від 19 листопада 2012 року № 1050.

Згідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, слідчий, керівник органу досудового розслідування та прокурор зобов?язані всебічно, повно і неупереджено дослідити всі обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

За змістом положень ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов?язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Системний аналіз положень ст.ст. 214, 303 КПК України свідчить, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні, тому вказана заява чи повідомлення повинна містити достатні дані про наявність ознак кримінально-караного діяння.
Слідчим суддею вірно звернуто увагу на те, що внесенню до ЄРДР підлягає не будь-яка заява, а лише заява, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення.
Так, згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13.06.2007 року «Про незалежність судової влади» судові рішення вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом.
Процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом.
Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь - який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.
Верховний Суд України в постанові від 15.04.2008 року у справі № 21-319во07 зазначив: «Законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суду, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися, за межами передбаченого законом процесуального контролю. Намагання зробити це в конкретній справі шляхом подання окремого позову проти суду чи судді є протиправним втручанням у здійснення правосуддя і посяганням на процесуальну незалежність суду».
Із наведених вище правових норм можна слідує висновок, що висловлення незгоди із прийнятим суддею процесуальним рішенням в конкретній справі шляхом подання заяви про кримінальне правопорушення, може вказувати на наявність ознак протиправного втручання у здійснення правосуддя й посягання на процесуальну незалежність суддів, визначених статтями 126 та 129 Конституції України.
Також слідчий суддя вірно звернула увагу, що судова палата у кримінальних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що для забезпечення незалежності суддів, при отриманні заяви про вчинений суддею злочин, який пов?язаний зі здійсненням ним судочинства, уповноважений орган повинен внести до ЄРДР та розпочати розслідування тільки таку заяву або повідомлення, які мають ознаки кримінального правопорушення, а не будь - які інші. Такий обов?язок слідчого і прокурора визначено ч. 1 ст. 2 КК України, оскільки підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Згідно з частин 1, 6 ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь - якого незаконного впливу, тиску або втручання. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, а також фізичні і юридичні особи та їх об?єднання зобов?язані поважати незалежність судді і не посягати на неї.

Втручанням у діяльність судових органів слід розуміти вплив на суддю у будь-якій формі (прохання, вимога, вказівка, погроза, підкуп, насильство, критика судді в засобах масової інформації до вирішення справи у зв?язку з її розглядом тощо) з боку будь-якої особи з метою схилити його до вчинення чи не вчинення певних процесуальних дій або ухвалення певного судового рішення. При цьому, не має значення, за допомогою яких засобів, на якій стадії процесу, та в діяльність суду якої інстанції здійснюється втручання.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у своїй постанові від 16.05.2019 року (справа № 761/20985/18, провадження № 51-8007км18) вказав: «...якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин, кримінальне провадження не може бути розпочато, а якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин».
Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).
Враховуючи вищевикладені норми права, дослідивши заяву ОСОБА_7 про вчинення кримінального правопорушення, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком слідчого судді, якій вірно встановив, вказавши, що фактично заява скаржника за своїм змістом зводиться до незгоди з рішенням суду, а тому не є заявою про вчинення конкретного кримінального правопорушення.

Відповідно до п.42 рішення Конституційного суду України від 23.05.2001 року, процесуальні акти і дії суддів, які стосуються вирішення питань підвідомчості судам спорів, порушення і відкриття справ, підготовки їх до розгляду, судовий розгляд у першій інстанції, в апеляційному та касаційному порядку та прийняття по них судових рішень належить до сфери правосуддя і можуть бути оскаржені лише в судовому порядку, відповідно до процесуального законодавства. Позасудовий порядок оскарження актів і дій суддів, які стосуються здійснення правосуддя, неможливий.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що доводи скаржника щодо бездіяльності працівників Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області є безпідставними, а скарга щодо невнесення відомостей в ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення є необґрунтованою та такою, що спростовується матеріалами справи, оскільки, , факт незгоди учасника судового провадження із судовими рішеннями, сам по собі не свідчить про їх неправосудність та вчинення суддею кримінальних злочинів.

Будь-яких нових доводів, що спростовують правильність висновку слідчого, скаржником ОСОБА_7 не вказано.
Колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді в цілому відповідає вимогам ст. ст. 370, 372 КПК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 306 КПК України та Глави 26 КПК України.
Враховуючи вище викладене, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що оскаржувана ухвала слідчого судді прийнята у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді скарги з`ясував всі обставини, а доводи скаржника не підтверджено в судовому засіданні, належними доказами, тому вони не підлягають задоволенню апеляційним судом.
Керуючись ст. 303, 304, 309, 310, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 14.07.2021 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_7 щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 07.06.2021 року про вчинення кримінального правопорушення залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Суддя доповідач:

Судді :