ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3292/21 Справа № 212/2688/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2021 року м. Дніпро
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6 ,
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8
(приймають участь в режимі
відеоконференції), ОСОБА_9 ,

обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
ОСОБА_12 (приймає участь в режимі відеоконференції)
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали кримінального провадження №0000027 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_11 та його захисника ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 , захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 листопада 2021 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 258, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 258 КК України,
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимий,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 258 КК України,
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_6 , раніше судимий,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 258 КК України,
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 листопада 2021 року задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченим ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_10 строк тримання під вартою до 08 січня 2022 року включно, без визначення застави.
Суд першої інстанції в обґрунтування свого рішення зазначив, що ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_10 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину за ч. 2 ст. 258 КК України, крім того, ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 258 КК України та тяжкого злочину за ч. 1 ст. 263 КК України, окрім того зазначено, що: - ОСОБА_11 має зареєстроване місце проживання, за яким фактично не проживає, не одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, 2014 та 2015 років народження, офіційно не працевлаштований, раніше неодноразово судимий; - ОСОБА_12 має зареєстроване місце проживання, за яким фактично не проживає, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, 2007 та 2014 років народження, офіційно не працевлаштований, раніше не судимий; - ОСОБА_10 має зареєстроване місце проживання, за яким фактично не проживає, не одружений, має на утриманні малолітню дитину, 2020 року народження, офіційно не працевлаштований, раніше судимий, тому суд дійшов висновку, що у цій конкретній справі суспільний інтерес превалює над принципом поваги до свободи обвинувачених та саме запобіжний захід у виді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків, а менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою, обвинувачений ОСОБА_11 , захисники ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 звернулись до суду з апеляційними скаргами.
В апеляційних скаргах захисник ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_11 просять скасувати ухвалу суду про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_11 та обрати щодо ОСОБА_11 більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням засобів електронного контролю.
Вимоги апеляційної скарги обгрунтовують тим, що клопотання про продовження строку тримання під вартою повністю дублює попередні клопотання за змістом.
Зазначені у клопотанні прокурора ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України не доведені.
Наявність обвинувачення щодо ОСОБА_11 у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення не може бути єдиним чинником, що давав би підстави обрати найбільш суворий запобіжний захід, разом з цим кваліфікація дій обвинуваченого не тягне за собою визнання його вини у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки він до винесення вироку вважається таким, який не винуватим у вчиненні злочину, що інкримінується.
Зазначають, що обвинувачений ОСОБА_11 майже рік перебуває у ДУ Софіївська виправна колонія (№45), де утримується в одиночній камері, що негативно впливає на його психологічний стан. Крім того, суду було надано адвокатський запит разом із відповіддю, в якій зазначено, що на території м. Кривого Рогу в ДУ Криворізька установа виконання покарань (№3) наявні вільні платні камери з поліпшеними умовами, перебування у якій протягом однієї доби сплатив ОСОБА_11 , однак, суд зазначив, що переведення обвинуваченого до ДУ Криворізька установа виконання покарань (№3) для подальшого утримання входить до повноваження межрегіонального управління Департаменту з питань виконання покарань, яким зазначене питання проігноровано та не надана жодна відповідь стосовно отримання послуги платної камери з поліпшеними умовами, тобто суд знехтував принципом поваги до особистої свободи людини.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 просить скасувати ухвалу в частині продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_12 та обрати ОСОБА_12 більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням засобів електронного контролю.
Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що клопотання прокурора повністю дублює попередні клопотання за змістом та відсутністю обґрунтованості обставин, які виправдовують тримання під вартою ОСОБА_12 .
Жодний ризик, передбачений ст. 177 КПК України, у клопотанні прокурором не доведений.

Стверджує, що наявність обвинувачення відносно ОСОБА_12 у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення не може бути єдиним чинником, що давав би підстави обрати найбільш суворий запобіжний захід.

Зазначає, що ОСОБА_12 не має намірів та не може впливати на інших учасників кримінального провадження. Доказів того, що ОСОБА_12 вчиняв інкриміновані йому злочини відсутні.

Твердження щодо наявності ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст.177 КПК України, є безпідставним, оскільки участь ОСОБА_12 ще не доведена у інкримінованому йому злочині.

Звертає увагу на те, що обвинувачений більше ніж півтора року тримається під вартою.

Вказує на те, що посилання ж суду в ухвалі на наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого, не тільки суперечить практиці Європейського суду з прав людини, а й нівелює основоположні принципи законності, верховенство права та права людини на свободу та особисту недоторканість.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 просить поновити строк апеляційного оскарження ухвали суду, оскільки вказана ухвала була оприлюднена в Єдиному реєстрі судових рішень 12.11.2021 року, також просить скасувати ухвалу суду про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_10 та змінити ОСОБА_10 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із застосуванням засобів електронного контролю, або відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, визначити розмір застави.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що стороною обвинувачення не доведено обставини, які виправдовують подальше обмеження права обвинуваченого перебування на волі.
Зазначає, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України в цьому кримінальному провадженні відсутні.
Так, обвинувачений ОСОБА_10 з 06.04.2020 року перебуває під вартою, з цього часу допитано всіх свідків, та відсутні відомості про те, що обвинувачений здійснював вплив на них.
Також посилається на те, що підозра ОСОБА_10 є необґрунтованою.
Разом з тим, зазначає, що ОСОБА_10 має міцні соціальні зв`язки, працює неофіційно, має ряд хронічних хвороб, у зв`язку з чим потребує належного медичного догляду, що унеможливлює його подальше перебування в ДУ П`ятихатська виправна колонія №122.
Також зазначає, що судом були порушені права обвинуваченого, гарантовані Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки ОСОБА_10 скористався своїм правом на платну камеру з поліпшеними умовами, заплатив до Державного бюджету необхідну суму, однак досі перебуває в ДУ П`ятихатська виправна колонія №122, де відсутня така камера.
Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та їх захисників, які підтримали апеляційні скарги, прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційних скарг, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційних скарг не підлягають задоволенню з таких підстав.
Відповідно до п.1-1) ч.2 ст.395 КПК України апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, - протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Частиною 1 статті 117 КПК України визначено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою суду.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий суд, що включає в себе, у тому числі, право доступу до правосуддя, право на захист особисто чи за участю захисника.
Відповідно до матеріалів кримінального провадження, ухвала Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 листопада 2021 року щодо ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_10 постановлена у судовому засіданні 10.11.2021 року в присутності всіх учасників провадження. Усім присутнім в залі судового засідання було оголошено та роз`яснено порядок і строки його оскарження.
Останній день для подання апеляційної скарги на зазначену ухвалу припадає на 15.11.2021 року.
Як вбачається з матеріалів провадження, захисник ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу на ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.11.2021 року - 17.11.2021 року, що підтверджується штампом суду, тобто з пропуском 2-х днів строку з дня оголошення ухвали.
Враховуючи зазначене, а також ст. 117 КПК України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, колегія суддів вважає, що зазначені обставини є підставою для поновлення строку апеляційного оскарження ухвали суду першої інстанції, а тому клопотання захисника ОСОБА_9 підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Відповідно до матеріалів провадження, на розгляді Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває обвинувальний акт 0000027 щодо ОСОБА_11 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 258, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 258 КК України, ОСОБА_12 та ОСОБА_10 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 258 КК України.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_11 ухвалою слідчого судді від 01.06.2020 року, ОСОБА_10 - 08.04.2020 року, ОСОБА_12 - 02.06.2020 року було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому продовжувався.

Прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції, яке розглядалось 10.11.2021 року було заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_10 з підстав наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Розглядаючи вказане клопотання прокурора, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. ст. 199, 331 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.

Під час апеляційного розгляду ухвали суду встановлено, що зазначені вимоги закону при розгляді клопотання були дотримані в повному обсязі.

Колегія суддів вважає, що, вирішуючи клопотання про продовження тримання обвинуваченого під вартою, судом правильно встановлена наявність ризиків того, що обвинувачені ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , перебуваючи на свободі, можуть переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, експертів, вчинити інше кримінальне правопорушення, а ОСОБА_10 , перебуваючи на свободі, може незаконно впливати на потерпілих, експертів, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, при цьому враховано тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винними, та особи обвинувачених, а саме, що вони офіційно не працевлаштовані, а також, що ОСОБА_11 та ОСОБА_10 раніше судимі.
Окрім того, з клопотання прокурора про продовження троку тримання під вартою обвинувачених вбачається, що обвинувачені ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у цьому кримінальному провадженні перебували у розшуку, що свідчить про наявність ризику переховування.
Також відповідно до цього клопотання наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, обгрунтовується тим, що встановлено обставини погроз фізичною розправою потерпілому ОСОБА_13 в разі його звернення до правоохоронних органів та невиконання умов щодо виплати грошових коштів обвинуваченим.
Таким чином, доводи апеляційних скарг щодо відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є необґрунтованими, оскільки зазначені ризики встановлені в ухвалі суду та підтверджується наданими судом першої інстанції матеріалами, відповідно до яких, заявлені ризики об`єктивно існують і для їх запобігання необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Підстав для застосування судом до ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_10 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає, з огляду на вищевикладені обставини.
Крім того, відповідно до рішення ЄСПЛ Ілійков проти Болгарії, суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику переховування, повторного вчинення злочинів.
Твердження обвинуваченого ОСОБА_11 , захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про те, що клопотання про продовження строку тримання під вартою повністю дублює попередні клопотання за змістом, не можуть бути взяті до уваги, оскільки суд першої інстанції при вирішенні питання щодо продовження обвинуваченому дії запобіжного заходу кожного разу перевіряє наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, які зазначені в клопотанні прокурора, а також чи зменшились ризики, на підставі яких був обраний запобіжний захід обвинуваченому у вигляді тримання під вартою.
Посилання обвинуваченого ОСОБА_11 , захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на те, що тяжкість кримінального правопорушення не може бути єдиною підставою для обрання найбільш суворого запобіжного заходу є безпідставним, оскільки запобіжний захід продовжено з урахуванням всіх обставин, осіб обвинувачених.
Доводи сторони захисту щодо необгрунтованості обвинувачення та відсутності доказів вчинення обвинуваченими інкримінованих їм кримінальних правопорушень не можуть бути взяті до уваги, оскільки встановлення обставин суб`єктивної та об`єктивної сторони кримінального правопорушення є задачею судового розгляду, відповідно до якого, у випадку встановлення відсутності складу кримінального правопорушення постановлюється виправдувальний вирок.
Твердження захисника ОСОБА_8 про те, що судом першої інстанції ОСОБА_11 та ОСОБА_10 не було надано перекладача, є необґрунтованим, оскільки відповідно до матеріалів справи обвинувачені є громадянами України, при цьому ОСОБА_10 у 2004 році отримав громадянство України, а згідно із ст. 9 Закону України Про громадянство умовою до прийняття до громадянства України є зокрема володіння державною мовою або її розуміння в обсязі достатньому для спілкування, окрім того, обвинувачені неодноразово приймали участь в судових засіданнях та в повній мірі розуміли державну мову, якою здійснюється судочинство, надавали обґрунтовані, вмотивовані відповіді на поставленні головуючим суддею питання.
Посилання обвинуваченого ОСОБА_12 щодо неможливості посилання на наявність обвинувального акта щодо нього в Кіровському районному суді м. Дніпропетровська, з огляду на дотримання принципу презумпції невинуватості, є безпідставним, оскільки при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу або його продовження наявність інших обвинувальних актів в суді першої інстанції не враховується як обставина, яка свідчить про обгрунтованність підозри у кримінальному провадженні, в якому розглядається питання запобіжного заходу, а враховується як обставина відповідно до п.10 ч.1 ст.178 КПК України.
Доводи захисника ОСОБА_9 про те, що обвинувачений ОСОБА_10 має міцні соціальні зв`язки, працює неофіційно, колегія суддів вважає такими, що не зменшують заявлені у кримінальному провадженні ризики.
Посилання обвинуваченого ОСОБА_11 , захисника ОСОБА_7 на те, що ОСОБА_11 майже рік утримується в одиночній камері, що негативно впливає на його психологічний стан, захисника ОСОБА_9 на те, що обвинувачений ОСОБА_10 має ряд хронічних хвороб, що унеможливлює його подальше перебування в колонії, та обвинуваченого ОСОБА_12 , який в суді апеляційної інстанції зазначав про необхідність надання йому медичної допомоги, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки відсутні відомості на підтвердження неможливості перебування обвинувачених під вартою у зв`язку із станом здоров`я.
Вимоги сторони захисту щодо визначення застави не можуть бути взяті до уваги, оскільки з ухвали суду вбачається, що судом першої інстанції враховано обгрунтованість обвинувачення ОСОБА_11 за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 258, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 258 КК України, ОСОБА_12 та ОСОБА_10 за ч.2 ст.258 КК України, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що, відповідно до вимог п.1 ч.4 ст.183 КПК України, відсутні підстави для застосування до обвинувачених застави, оскільки їм інкримінується вчинення кримінального правопорушення, яке створило небезпеку для життя та здоров`я людей, а також з погрозами вчинення таких дій.
Доводи захисника ОСОБА_8 , що посилання суду в ухвалі на те, що суспільний інтерес переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого суперечить практиці Європейського суду з прав людини та нівелює основоположні принципи законності, верховенство права та права людини на свободу та особисту недоторканість є необгрунтованими з огляду на таке.
Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства (рішення у справі «Летельє проти Франції»).
Посилання сторони захисту на те, що обвинувачені тривалий час перебувають під вартою колегія суддів вважає безпідставним та таким, що не є підставою для застосування до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу або скасування запобіжного заходу, оскільки розгляд кримінального провадження триває, на цей час не допитано потерпілих, свідків та обвинувачених, встановлено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.
Доводи обвинуваченого ОСОБА_11 , захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_9 про те, що ОСОБА_11 та ОСОБА_10 заплатили за платну камеру з поліпшеними умовами, однак обвинувачені досі перебувають в колоніях не можуть бути взяті до уваги, оскільки визначення місця тримання особи під вартою не входить до повноважень суду, при цьому суд першої інстанції у своєму рішенні обгрунтовано зазначив, що вказане питання входить до повноважень міжрегіонального управління Департаменту з питань виконання покарань.
Отже, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, приймаючи рішення про продовження обвинуваченим ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_10 строку тримання під вартою, повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченим кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особи обвинувачених, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Будь-яких порушень КПК України при постановленні оскарженої ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_11 та захисників залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Поновити захиснику ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 строк апеляційного оскарження ухвали Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 листопада 2021 року.

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_11 та його захисника ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 та захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 листопада 2021 року залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 листопада 2021 року щодо ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_10 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:

____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4