справа №619/4005/19
провадження №1-кс/619/987/21
УХВАЛА
іменем України

08 вересня 2021 року м. Дергачі

Слідчий суддя Дергачівського районного суду Харківської областіОСОБА_1
за участю:секретаря судового засіданняОСОБА_2
розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області у кримінальному провадженні № 0001334 від 05.10.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 246 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Пісочин Харківської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ;
за участю сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження:
прокурораОСОБА_4
підозрюваногоОСОБА_3
захисникаОСОБА_5 .

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.
До суду надійшло клопотання старшого слідчого СВ ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Дергачівської окружної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування до підозрюваного ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, обґрунтовуючи його ризиками, які зазначені у пунктах 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_3 у подальшому може переховуватися від органів досудового розслідування/суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити з підстав, які зазначені у ньому.
У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_5 заперечували проти задоволенні клопотання, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність.
Встановлені судом обставини із посиланням на докази.
У провадженні СВ ВП №3 ХРУП №3 ГУ НП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001334 від 05.10.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 246 КК України.

05 серпня 2021 року слідчим СВ ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області повідомлено про підозру ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 246 КК України.
Органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_3 усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи тяжкі наслідки довкіллю, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, порушуючи порядок охорони, раціонального використання і відтворення лісу як важливого елементу природного середовища, маючи умисел на незаконну порубку дерев, 04.10.2019 вступив в попередню змову, спрямовану на незаконну порубку дерев, з ОСОБА_8 . Відповідно до умов попередньої змови, ОСОБА_3 надавав засоби для незаконної порубки дерев, а також транспорт для їх перевезення, після чого разом з ОСОБА_8 мали безпосередньо виконувати роботи з порубки і транспортування дерев.
04 жовтня 2019 року приблизно о 17 год 00 хв ОСОБА_3 разом з ОСОБА_8 прибув на автомобілі, що перебуває в його користуванні УАЗ 3303 р/н НОМЕР_1 на ділянку виділ 2 кварталу 279 Дергачівського лісництва ДП «Харківська лісова науково-дослідна станція» поблизу с. Сіряки Харківського (раніше Дергачівського) району Харківської області, маючи при собі бензопилу «Goodluck super saw», без спеціального на те дозволу, який посвідчується відповідним документом (лісорубним приписом, ордером), виданим уповноваженим органом, порядок видачі якого передбачено Постановою КМУ №761 від 23.05.2007 «Про врегулювання питань щодо спеціального використання лісових ресурсів». Перебуваючи на вказаній ділянці місцевості, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний і суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання відповідних наслідків і свідомо бажаючи їх настання, за допомогою вказаної бензинової пилки, шляхом повного відокремлення стовбура від кореня у спосіб спилювання, ОСОБА_3 разом з ОСОБА_8 здійснили незаконну порубку сиро ростучих дерев породи «Клен гостролистий», сиро ростучий, 1 шт, діаметром в корі біля шийки кореня 18,1-22 см, а також «Дуб звичайний» в кількості 16 шт, сухостійний, діаметром в корі біля шийки кореня: 18,1-22 см - 6 шт, 22,1-26 см - 7 шт, 26,1-30 см 2 шт, 38,1-42 см 1 шт, які у подальшому розпиляли на колоди деревини для зручності транспортування, чим, відповідно до розрахунку розміру шкоди заподіяної лісу громадянами незаконним вирубуванням та пошкодженням дерев до ступеня припинення росту згідно постанови КМУ від 23.07.2008 № 665 від 08.02.2021, заподіяв державі в особі ДП «Харківська лісова науково-дослідна станція» істотну шкоду в розмірі 24 411 гривень 02 копійок.
Крім того, продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_3 усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи тяжкі наслідки довкіллю, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, порушуючи порядок охорони, раціонального використання і відтворення лісу як важливого елементу природного середовища, маючи умисел на повторну незаконну порубку дерев, 11.07.2020 приблизно о 18 год 00 хв прибув на автомобілі, що перебуває в його користуванні УАЗ р/н НОМЕР_1 на ділянку виділ 2 кварталу 343 Дергачівського лісництва ДП «Харківська лісова науково-дослідна станція» поблизу с. Сіряки Харківського (раніше Дергачівського) району Харківської області, маючи при собі бензопилу «Vitals»- master BKZ553Oo, без спеціального на те дозволу, який посвідчується відповідним документом (лісорубним приписом, ордером), виданим уповноваженим органом, порядок видачі якого передбачено Постановою КМУ № 761 від 23.05.2007 «Про врегулювання питань щодо спеціального використання лісових ресурсів». Перебуваючи на вказаній ділянці місцевості, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний і суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання відповідних наслідків і свідомо бажаючи їх настання, за допомогою вказаної бензинової пилки, шляхом повного відокремлення стовбура від кореня у спосіб спилювання, повторно ОСОБА_3 здійснив незаконну порубку дерев породи «Клен гостролистий», сиро ростучий, 1 шт, діаметром в корі біля шийки кореня до 10 см, а також «Дуб звичайний», сухостійний, в кількості 11 шт, діаметром в корі біля шийки кореня: 38 см, 33 см, 36 см, 35 см, 18 см, 45 см, 37 см, 34 см, 43 см, 28 см, які у подальшому розпиляли на колоди деревини для зручності транспортування, чим, відповідно до розрахунку розміру шкоди заподіяної лісу громадянами незаконним вирубуванням та пошкодженням дерев до ступеня припинення росту згідно постанови КМУ від 23.07.2008 № 665 від 08.02.2021, заподіяв державі в особі ДП «Харківська лісова науково-дослідна станція» істотну шкоду в розмірі 38755 гривень 20 копійок.
Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифіковану Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997 № 475/97-ВР, надалі «Конвенція». За визначенням Європейського суду з прав людини обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин (справа K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).

Слідчим суддею проведено аналіз всіх ризиків, визначених частиною 1 статті 177 КПК України з урахуванням особливостей даного кримінального провадження та особи підозрюваного, як того вимагають норми чинного законодавства України та міжнародного законодавства, зокрема практика ЄСПЛ, яка відповідно до частиною 5 статті 9 КПК України застосовується у кримінальному процесуальному законодавстві України (Рішення у справі «Смирнова проти Росії», скарги № 46133/99 та 48183/99, від 08.06.1995 у справі «Ягчі і Саргін проти Туреччини», від 23.09.2008 у справі «Вренчев проти Сербії» тощо).

Відповідно до вимог пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це необхідно робити з урахуванням низки відповідних факторів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Згідно з ч. 1 ст. 181 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту повинен перевірити чи достатньо підстав для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.
Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, національні суди повинні з`ясувати, чи є домашній арешт до судового розгляду справи єдиним запобіжним заходом, який забезпечив би належну процесуальну поведінку особи та виконання нею процесуальних обов`язків, а також, чи є можливість обмежитися в даному випадку застосуванням іншого запобіжного заходу.
При обранні виду запобіжного заходу суди враховують вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадків за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Натомість, протягом розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_3 у вигляді домашнього арешту у певний період доби не було доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Матеріали кримінального провадження, на які посилається слідчий у клопотанні, дають підстави вважати обґрунтованою підозру ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 246 КК України.

При цьому, слідчий суддя вважає, що прокурор не довів обставини, що передбачені п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, та розглядаючи можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначеним ризикам, враховує, що підозрюваний має постійне місце проживання, працює, на його утриманні перебуває неповнолітня донька ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з часу подій, в яких підозрюється ОСОБА_3 , пройшло багато часу.

Отже, слідчий суддя дійшов висновку, що є всі підстави для застосування, у відповідності до ч. 4 ст. 194 КПК України, більш м`якого запобіжного заходу.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Отже, характеризуючи особу підозрюваного ОСОБА_3 немає підстав в даний час стверджувати про існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, на запобігання, яким спрямоване застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Згідно з положенням Конвенції про захист прав людини, а також загальної спрямованості реформи кримінального судочинства на гуманізацію й підвищення гарантій захисту прав особи, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, слідчий суддя дійшов висновку про обрання підозрюваному міри запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.
Відповідно до ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.
Так як до підозрюваного застосовується запобіжний захід, то слідчий суддя зобов`язує підозрюваного прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за першою вимогою та покладає обов`язки, які передбачені пунктами 2, 3, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України.
Відповідно до п.2 абз.3 ч.1 ст.219 КПК України досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.
Відповідно до п.5 ч.1 ст.3 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Як вбачається з наданих слідчому судді матеріалів, ОСОБА_3 було повідомлено про підозру 05 серпня 2021 року.
З урахуванням викладеного, досудове розслідування повинно бути закінчено 05 жовтня 2021 року.
Відповідно до ч. 7 ст. 194 КПК України обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного на строк не більше двох місяців.
Отже, слідчий суддя покладає на підозрюваного ОСОБА_3 відповідні обов`язки на строк до 05 жовтня 2021 року.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 309 КПК України під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або відмову в його застосуванні.
Згідно з ч. 3 ст. 309 КПК України скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Статтею 205 КПК України передбачено, що ухвала слідчого судді, суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Враховуючи викладене та керуючись статтями 177-179, 181, 186, 193, 194, 196, 203, 205, 309, 395 КПК України, слідчий суддя
постановив:
Відмовити у клопотанні про застосування у відношенні ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Застосувати до ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_3 прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за першою вимогою.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_3 на строк до 05 жовтня 2021 року такі обов`язки:

- не відлучатися за межі Харківської області без дозволу слідчого, прокурора чи суду.

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати слідчому на зберігання закордонний паспорт громадянина України, чи інший документ для виїзду за кордон.

Копію ухвали про застосування запобіжного заходу вручити під розпис підозрюваному ОСОБА_3 негайно після її оголошення.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_3 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання здійснює слідчий, а якщо справа перебуває у провадженні суду, - прокурор.

Ухвала в частині відмови в застосуванні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1