Ухвала

Іменем України
31 серпня 2021 року

м. Київ
провадження № 51-4236 ск 21

Верховний Суд колегією суддів Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Таращанського районного суду Київської області від 18 січня 2021 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 3 червня 2021 року.
Суть питання та встановлені судом обставини
Ухвалою слідчого судді Таращанського районного суду Київської області від 18 січня 2021 року відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на бездіяльність прокурора.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 3 червня 2021 року відмовлено у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а ухвалу слідчого судді залишено без змін.
Не погоджуючись з постановленими ухвалами слідчого судді та суду апеляційної інстанції, скаржники звернулись зі скаргою до суду касаційної інстанції. Вважають, що зазначені судові рішення є незаконними та підлягають скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Мотиви суду
Відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України ухвала слідчого судді після її перегляду в апеляційному порядку, а також ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на таку ухвалу оскарженню в касаційному порядку не підлягають.
Обмеження права на касаційне оскарження ухвали слідчого судді після її перегляду в апеляційному порядку та ухвали апеляційного суду за результатом такого перегляду визначено законодавцем і прямо передбачене процесуальним законом. Таке обмеження відповідає основним засадам судочинства, що визначені Конституцією України, є пропорційним та обґрунтованим.
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини першої статті 129 Конституції України).
Встановлюючи обмеження права на касаційне оскарження судових рішень, законодавець повинен керуватися такою складовою принципу верховенства права, як пропорційність. За правовою позицією Конституційного Суду України обмеження прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним (рішення Конституційного Суду України від 19 жовтня 2009 року № 26-рп/2009).
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду; такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення ("Кромбах проти Франції").
З касаційної скарги та долучених до неї копій судових рішень вбачається, що оскаржувана ухвала слідчого судді про відмову у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на бездіяльність прокурора була переглянута в апеляційній інстанції по суті та по ній винесено вмотивоване рішення.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала апеляційного суду не може бути предметом розгляду суду касаційної інстанції відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України, а тому у відкритті касаційного провадження відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України необхідно відмовити, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, які не підлягають оскарженню в касаційному порядку.

З цих підстав Суд постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Таращанського районного суду Київської області від 18 січня 2021 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 3 червня 2021 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_6