У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_6 на ухвалу Жовтневого районного суду Миколаївської області від 17 червня 2021 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Старий Милятин, Бугського району Львівської області, мешкає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001497,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,
захисник ОСОБА_6 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 17 червня 2021 року у кримінальному провадженні № 0001497 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 15.08.2021 р.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу суду, та постановити нову, якою відмовити у клопотанні прокурора про обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та обрати відносно останнього запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, у виді домашнього арешту.

Узагальнені доводи апелянта.

Захисник ОСОБА_6 зазначає, що суд не врахував того, що стороною обвинувачення не доведено наявності обґрунтованої підозри, достатності підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України та недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Апелянт вказує на наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , зокрема порушення строку вручення повідомлення про підозру, невірне визначення правової кваліфікації кримінального правопорушення, незаконність складу суду, який розглядав клопотання прокурора.
Крім цього, захисник зазначає про недоведення прокурором наявності ризиків переховування обвинуваченого від суду та впливу на потерпілу.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

В провадженні Жовтневого районного суду Миколаївської області перебувають матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.
17.06.2021 р. прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зазначаючи що строк тримання обвинуваченого під вартою закінчується, а ризики, передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України продовжують існувати.

Врахувавши, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на тривалий строк, з урахуванням думки потерпілої, яка вказує на те, що боїться обвинуваченого, наявності ризиків переховування обвинуваченого від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, незаконного впливу на потерпілу та свідків, оскільки триває стадія дослідження доказів, суд вважав, що подальше тримання обвинуваченого під вартою є виправданим, зазначеним ризикам неможливо запобігти застосуванням іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку апеляційної скарги, прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали надані судом, та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вказаних вимог закону судом дотримано в повному обсязі.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, проти життя та здоров`я особи. Потерпіла заявляла, що боїться за своє життя та здоров`я у разі звільнення обвинуваченого з під варти. Судове провадження на даний час триває.
Наведені обставини дають можливість припустити, що обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілу, тобто наявні ризики, передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому вірним є висновок суду першої інстанції про існування зазначених ризиків.
З урахуванням тяжкості кримінального правопорушення та наявністю ризиків, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про необхідність продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів, про що просить апелянт, не зможе запобігти вказаним ризикам.
Також апеляційним судом враховується характер кримінального правопорушення, який має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому, та практику Європейського суду з прав людини, зокрема у п. 35 рішення Європейського суду з прав людини «Летельє проти Франції», зазначено про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
З огляду на викладене, твердження захисника в апеляційній скарзі про відсутність ризиків не заслуговують на увагу.

Доводи захисника про те, що обвинувачений не мав умислу на спричинення дружині тілесних ушкоджень, апеляційним судом не розглядаються, оскільки ці обставини є предметом дослідження суду першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті.
Посилання в апеляційній скарзі на дані, що характеризують особу обвинуваченого, наявність у нього постійного місця мешкання та певних хвороб не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду, оскільки не спростовують висновків суду про можливість вчинення ними дій, передбачених ст. 177 КПК України, та не доводять обставин, які б свідчили про неможливість перебування обвинуваченого під вартою. Крім того, судом першої інстанції враховані всі зазначені обставини в їх сукупності.

Отже, беручи до уваги доведеність обґрунтованості підозри, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також вид і міру покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, апеляційний суд не знаходить підстав для зміни ОСОБА_5 запобіжного заходу, про що просить апелянт, а тому апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 7, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

ухвалу Жовтневого районного суду Миколаївської області від 17 червня 2021 року про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді
_____________________ _____________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3