Провадження № 1-кп/947/932/21
УХВАЛА
22.10.2021 року

Київський районний суд м. Одеси, у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001193 від 05.07.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 185, ч. 5 ст. 186, ч. 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 185, ч. 5 ст. 186, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 309 КК України, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 185, ч. 5 ст. 186, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Київського районного суду м. Одеси знаходиться обвинувальний акт, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001193 від 05.07.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 185, ч. 5 ст. 186, ч. 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 185, ч. 5 ст. 186, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 309 КК України, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 185, ч. 5 ст. 186, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України.

У судовому засіданні прокурором були подані клопотання про продовження обвинуваченим, кожному окремо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, з триманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».
Прокурор мотивує свої клопотання відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_9 тим, що на теперішній час не зникли ризики передбачені п.п.1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, що були підставою для обрання такого запобіжного заходу на стадії досудового розслідування та тим, що ОСОБА_7 , ОСОБА_9 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 15 років, можуть переховуватись від суду, можуть знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, можуть незаконно впливати на свідків, можуть вчинити інше правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому обвинувачуються.
Застосування до обвинувачених більш м`яких запобіжних заходів, на думку прокурора, не може усунути існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і не забезпечить їх належної процесуальної поведінки.
Також прокурором заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу у виді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_8 , строком на 60 діб.
Вказане клопотання прокурор мотивує тим, що ризики передбачені п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які існували на час обрання такого запобіжного заходу не зменшилися та тим, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 15 років, у зв`язку із чим обвинувачений може переховуватись від суду, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, може незаконно впливати на потерпілого та свідків, може вчинити інше правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому обвинувачуються, а тому існує реальна необхідність продовження вказаного запобіжного заходу.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_6 заперечував проти клопотання прокурора, зазначив, що прокурором не доведено жодного ризику передбаченого ст. 177 КПК України, просив суд обрати запобіжний захід такий, що не пов`язаний з триманням під вартою.
Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав думку захисника, просив відмовити у клопотанні прокурора.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_4 заперечував проти клопотання прокурора. Разом з тим просив суд не застосовувати запобіжний захід, що пов`язаний з позбавленням волі та обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Також, захисник повідомив, що обвинувачений ОСОБА_9 одружений, має малолітню дитину, що свідчить про міцні соціальні зв`язки на волі, крім того ОСОБА_9 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, не оголошувався у розшук та не має на меті будь-яким чином уникнути від суду та слідства. Крім того, стороною обвинувачення усі докази, які на їх думку підтверджують існування обставин скоєння кримінального правопорушення зібрані та зберігаються у прокурора. На думку сторони захисту не існує також ризику того, що ОСОБА_9 знаходячись на волі буде продовжувати злочинну діяльність, оскільки останній до кримінальної відповідальності не притягувався.
Обвинувачений ОСОБА_9 підтримав думку захисника, просив відмовити у клопотанні прокурора та обрати запобіжний захід такий, що не пов`язаний з позбавленням волі.
Захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_8 не заперечували проти клопотання прокурора.
Вислухавши думку учасників провадження, оцінивши надані докази у сукупності, суд приходить до наступного висновку.
Обвинувачений ОСОБА_10 знаходячись на волі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, знищити сховати, або спотворити речі і документи, що мають суттєве значення для встановлення важливих обставин, у кримінальному провадженні.

Обвинувачений ОСОБА_9 знаходячись на волі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, знищити сховати, або спотворити речі і документи, що мають суттєве значення для встановлення важливих обставин, у кримінальному провадженні, а посилання захисника ОСОБА_4 на те, що обвинувачений не має на меті переховуватись від суду нічим не підтверджене, крім того, судовий розгляд триває, свідки не допитані та докази по кримінальному провадженню не досліджувались, тому на данний час клопотання захисника про зміну запобіжного заходу задоволенню не підлягає.

Всі обставини у сукупності свідчать про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, та враховуючи те, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, у зв`язку із чим суд вважає за доцільне продовжити до обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб, з триманням у ДУ «Одеський слідчий ізолятор»без застосування альтернативного запобіжного заходу у виді застави, у зв`язку з тим, що злочин скоєний із застосуванням насильства.

Вищевикладене свідчить про те, що продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинувачених та обмеження їх прав, не суперечать ст.5 «Конвенції з прав людини та основоположних свобод», оскільки в матеріалах кримінального провадження існують ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, перевищує принцип поваги до особистої свободи та є виправданим з точки зору відповідного суспільного інтересу, що значно переважає інтереси однієї людини, і таким, що відповідає практиці ЄСПЛ.
Так, рішенням ЄСПЛ у справі Орловський проти України, засудженого за вчиненого ряду особливо тяжких злочинів, було встановлено порушення п.3 ст.5 Конвенції - право на судовий розгляд протягом розумного строку або на звільнення під час розгляду справи з гарантією явки в судове засідання.

Згідно рішень ЄСПЛ у справі Панченко проти Росії ризик втечі не повинен оцінюватися тільки на підставі суворості покарання, яке може слідувати; Бегчіев проти Молдови - ризик втечі повинен оцінюватися в світлі таких факторів, як характер людини, його моральні принципи, наявність місця проживання і роботи, сімейні узи, будь-які інші зв`язки з країною, в якій ведеться його переслідування; справа Ньюмейстер проти Австрії - ризик втечі неминуче знижується з плином часу, проведеного в ув`язненні; Ідалов проти Росії, Гаріцкі проти Польщі, Храіді проти Німеччини, Іліжков проти Болгарії - серйозність майбутнього покарання є релевантною обставиною при оцінці небезпеки втечі обвинуваченого, сама по собі тяжкість звинувачення не може служити виправданням тривалого попереднього ув`язнення, що також знайшло своє відображення в рішенні Конституційного Суду України від 08 липня 2003 року № 14-рп/2003.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

В п.99 рішення ЄСПЛ у справі «Геращенко проти України» зазначено, що визначаючи доцільність звільнення або подальшого тримання особи під вартою, відповідні органі державної влади зобов`язані розглянути також альтернативні заходи забезпечення її явки до суду.

Як вбачається з п. 62 рішення ЄСПЛ у справі «Боротюк проти України», у всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів.

Щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , враховуючи наявність ризиків перелічених прокурором, а також той факт, що обвинувачений не порушує обов`язки покладені на нього судом та не надає суду сумнівів в його поведінці, суд приходить до переконання про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_8 , запобіжного заходу у виді домашнього арешту у нічний час доби.
Згідно ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбаченого покарання у виді позбавлення волі.
Частиною 6 ст. 194 КПК України встановлено, що обов`язки, передбачені частиною 5 цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.110, 131, 132, 176-178, 182, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 314, 369-372, 392-395 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів - задовольнити.
Продовжити відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» на 60 діб, тобто до 21.12.2021 року.
Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_9 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів - задовольнити.
Продовжити відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» на 60 діб, тобто до 21.12.2021 року.
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді домашнього арешту ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 домашній арешт у нічний час доби з 23:00 години до 06:00 години, зобов`язавши його носити електронний засіб контролю та не залишати житло у вказаний період часу, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу суду.
Продовжити наступні обов`язки покладені на обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 :за першою вимогою прибувати до суду; не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду та утримуватись від спілкування з іншими учасниками кримінального провадження, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, якщо такий є, а також інші документи, що дають право на виїзд з України.

Виконання ухвали суду та контроль за поведінкою обвинуваченого покласти на ОРУП №1 в м. Одесі ГУНП в Одеській області за місцем проживання обвинуваченого.

Відповідно до ч.6 ст.181 КПК України визначити строк дії ухвали суду про тримання особи під домашнім арештом два місяця, тобто до 21.12.2021 року.

Ухвала суду щодо продовження запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду в частині визначеною чинним законодавством.

Суддя ОСОБА_1