гСправа № 358/1431/21 Провадження № 1-кс/358/50/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2022 року м. Богуслав

Слідчий суддя Богуславського районного суду Київської області ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

потерпілого ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі матеріали кримінального провадження № 1-кс/358/50/22, за скаргою потерпілого ОСОБА_3 на постанову дізнавача сектору дізнання відділення поліції № 2 Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження, -

В С Т А Н О В И В:

Потерпілий ОСОБА_3 20 грудня 2021 року звернувся до слідчого судді Богуславського районного суду Київської області із скаргою, в якій просить скасувати постанову дізнавача сектору дізнання відділення поліції № 2 Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_5 від 19.11.2021 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000124 від 10.11.2021 року.

В обґрунтування своїх вимог потерпілий ОСОБА_3 посилається на те, що дана постанова про закриття кримінального провадження є незаконною, необґрунтованою та винесена з порушенням прав потерпілого, оскільки досудове розслідування проведене не всебічно та неповно, у кримінальному провадженні не проведені всі необхідні і можливі слідчі дії для встановлення обставин, які підлягають доказуванню.

Оскаржувана постанова дізнавача містить невмотивований набір цитат норм ЦК України, що регулюють цивільно-правові відносини без будь-якого обґрунтування прив`язки до обставин, викладених у заяві про вчинення кримінального правопорушення. Дізнавач прийняв рішення виключно на підставі хибного тлумачення обставин, які були повідомлені ним (потерпілим), без будь-якої їх перевірки, без здійснення невідкладних і обов`язкових слідчо- розшукових дій.

Також потерпілий зазначив, що його висновки, висловлені у заяві про вчинення відносно нього кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, є його особистим припущенням щодо кваліфікації, яке підлягає ретельній перевірці, оскільки неспростовним є тільки факт несанкціованого зняття грошових коштів з належного йому карткового банківського рахунку, а чи відбулось це внаслідок шахрайства відносно нього чи внаслідок крадіжки шляхом злочинного злому і проникнення до платіжної системи банку, має встановити орган досудового розслідування та правильно кваліфікувати вказане кримінальне правопорушення.

Тому, потерпілий вважає, що дізнавач свою постанову прийняв без всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки всіх доказів у їх сукупності, тому просив вказану постанову скасувати.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 скаргу підтримали, посилаючись на вищенаведене обґрунтування.

Дізнавач відділення поліції № 2 Обухівського районного управління поліції ГУ Національної поліції в Київській області в судове засідання не з`явився і не повідомив суд про причини неявки.

Відповідно до положень ст.26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом, а згідно ч.3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

З огляду на це, слідчий суддя вважає за можливе розглянути вказану скаргу у відсутність представника органу досудового розслідування в порядку ч. 3 ст. 306 КПК України.

Заслухавши потерпілого і його представника, дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження № 0000124 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.11.2021 року, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин та оцінки слідчим, дізнавачем всіх зібраних та перевірених доказів. Постанова слідчого, дізнавача має бути вмотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладена суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій прав та законних інтересів учасників процесу.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, дізнавач зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Статтею 91 КПК України визначені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження, а згідно ст. 92 даного кодексу обов`язок доказування покладається на слідчого, дізнавача, прокурора. На виконання даних вимог сторона обвинувачення в силу ст. 93 КПК України здійснює збирання доказів.

Згідно з вимогами ст. 110 КПК України, мотивувальна частина постанови слідчого, дізнавача повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставою для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.

Слід зазначити, що практика ЄСПЛ щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування … має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі «Олександр Ніконенко проти України», «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 40 КПК України, прийняття процесуального рішення про закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 284 цього Кодексу, це пряма прерогатива слідчого, дізнавача, як самостійної процесуальної особи, втручання в діяльність якої заборонено.

Згідно положень ч. 4 ст. 284 КПК України, слідчий, прокурор, дізнавач приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 9, 9-1 частини першої цієї статті, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.

Виходячи з даних норм закону, закриття кримінального провадження за п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, можливе лише шляхом прийняття слідчим, дізнавачем відповідної мотивованої постанови.

Слідчий суддя відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, здійснює контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні та у разі надходження відповідної скарги перевіряє законність прийнятого рішення, за наслідками розгляду якої згідно вимог ст. 307 КПК України постановляє відповідну ухвалу.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскарженні такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача: рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Дослідивши матеріали кримінального провадження №0000124, слідчим суддею встановлено, що перевірка обставин, на які посилався потерпілий ОСОБА_3 у своїй заяві про кримінальне правопорушення, дізнавачем проведено поверхнево, не всебічно і неповно, а саме під час досудового розслідування не з`ясовано ряд обставин, які мають суттєве значення для повного та об`єктивного розслідування.

Так, згідно заяви ОСОБА_3 від 09.11.2021, заявник вказав на те, що 6 листопада 2021 року були скоєні шахрайські дії з його карткою від Приватбанку. Під приводом працевлаштування до ФК «Морган кепітал», вона ж «cryptowork.ltd», на посаду фінансовий менеджер, та ніби то за необхідності прив`язати його картку до CRM компанії та GPAY, скориставшись його довірою та неуважністю, виманили доступ до його кабінету у приват24. Після чого зробили безготівкову покупку онлайн, на суму 32999,9 грн. використавши доступну послугу на картці «Оплата частинами».

Як видно із витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні №0000124 від 10.11.2021, правова кваліфікація кримінального правопорушення зазначена за ч. 1 ст. 190 КК України.

Таким чином, під час досудового розслідування дізнавач повинен був провести комплекс слідчих дій для з`ясування обставин вказаних потерпілим.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, дізнавач, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Натомість, дізнавач обмежився лише направленням доручення про проведення слідчих (розшукових) дій у порядку ст. 40-1 КПК України, яке скерував до начальника відділення поліції №2 Обухівського районного управління Національної поліції в Київській області.

Після цього отримавши формальний рапорт працівника оперативного підрозділу та протокол допиту потерпілого ОСОБА_3 , який було проведено поверхнево, без з`ясування всіх обставин, які міг повідомити потерпілий, передчасно виніс оскаржувану постанову.

При цьому, дізнавач не скористався можливістю звернення з дорученням про проведення оперативно-розшукових дій до відділу протидії кіберзлочинам в Київській області Департаменту кіберполіції Національної поліції України, а також не здійснив заходи щодо витребування від АТ КБ «Приватбанк» необхідної інформації про факт доступу до кабінету потерпілого у приват24 та здійснення безготівкової покупки.

Рішення про закриття кримінального провадження прийнято на підставі п.1 ч. 1 ст. 284 КПК України, тобто у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 КК України, але мотивувальна частина оскаржуваної постанови такого обгрунтування взагалі не містить.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 38 КПК України, орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

При цьому слідчий суддя, виходячи з положень ч. 5 ст. 40 КПК України, позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) слідчому, дізнавачу у кримінальному провадженні на здійснення конкретних слідчих дій, оскільки останній є самостійним у своїй процесуальній діяльності, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування, однак він не може переймати на себе функції слідства, дізнання (п. 18 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 22 КПК України).

Однак слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що дізнавач зобов`язаний провести у даному кримінальному провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, висновки не повинні ґрунтувались на припущеннях, а мають випливати з достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою доказів, які були зібрані під час досудового розслідування.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про необґрунтованість оскаржуваної постанови, невідповідність її вимогам ст.ст. 91, 92, 93, 94, ч. 5 ст. 110 КПК України, що має наслідком її скасування.

На підставі викладеного та керуючись: ст.ст. 110, 303, 307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Скаргу потерпілого ОСОБА_3 на постанову дізнавача сектору дізнання відділення поліції № 2 Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження, задовольнити.

Скасувати постанову дізнавача сектору дізнання відділення поліції № 2 Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_5 від 19 листопада 2021 року про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000124 від 10.11.2021.

Відповідно до частини 3 статті 307 КПК України, ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1