Дата документу 13.01.2022 Справа № 324/729/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/153/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №324/729/20Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.307 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2022 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора, обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Куйбишевського районного суду Запорізької області від 22 лютого 2021 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Пологи Запорізької області, зареєстрований в АДРЕСА_1 , проживає в АДРЕСА_2 ,

визнано винуватим і засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України,

ВСТАНОВИЛА
Вказаним вироком районного суду ОСОБА_8 визнано винуватим і засуджено за те, що він в один із днів на початку квітня 2020 року, перебуваючи за місцем свого проживання АДРЕСА_2 , діючи незаконно, маючи умисел на незаконне придбання, зберігання з метою збуту наркотичних засобів, діючи умисно, отримав від раніше знайомого чоловіка на ім`я ОСОБА_9 наркотичний засіб ОСОБА_10 , який почав зберігати за місцем свого проживання за вищезазначеною адресою, з метою подальшого збуту, частину якого при нижче викладених обставинах збув, а іншу частину, яка залишилася в подальшому незаконно зберігав з метою збуту за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_2 до 11.04.2020 року.

11.04.2020 року в ході проведення санкціонованого обшуку в домоволодінні за місцем фактичного мешкання ОСОБА_8 поліцейськими вилучено полімерний пакет з подрібненою речовиною рослинного походження, яка є подрібненою рослинною речовиною сіро-зеленого кольору та яка є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабіс, масою в перерахунку на висушену речовину 33,924 г.

Крім цього, 09.04.2020 року приблизно о 13 годині ОСОБА_8 , знаходячись за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , маючи прямий умисел на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений повторно, діючи умисно та протиправно, посягаючи на суспільні відносини у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, з метою незаконного збагачення продав, тобто повторно збув за 1200 грн. ОСОБА_11 частину подрібненої речовини сіро-зеленого кольору, рослинного походження в полімерному пакеті, яку зберігав за місцем мешкання, та яка є наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, маса якого в перерахунку на висушену речовину становить 31,775 г.

Також 11.04.2020 року приблизно о 12 годині 20 хвилин ОСОБА_8 , знаходячись за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , маючи прямий умисел на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений повторно, діючи умисно та протиправно, посягаючи на суспільні відносини у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, з метою незаконного збагачення продав, тобто повторно збув за 1200 грн. ОСОБА_11 частину подрібненої речовини сіро-зеленого кольору рослинного походження в полімерному пакеті, яку зберігав за місцем мешкання та яка є наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, маса якого в перерахунку на висушену речовину становить 32,003 г.

Дії ОСОБА_8 кваліфіковано за

ч.2 ст.307 КК, як незаконне придбання, зберігання з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу;

ч.2 ст.307 КК, як збут особливо небезпечного наркотичного засобу, вчиненого повторно; за ч.2 ст.307 КК, як збут особливо небезпечного наркотичного засобу, вчинений повторно. Йому призначено покарання у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією Ѕ частини майна, яке належить йому на праві власності.

Вирішено питання про зарахування в строк покарання строку попереднього ув`язнення, процесуальні витрати та речові докази.

В апеляційній скарзі прокурор просив вирок скасувати, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.307 КК у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, що належить йому на праві власності. Свої вимоги мотивував тим, що суд не в повній мірі врахував дані про особу обвинуваченого, який не працює, вчинив декілька епізодів злочинної діяльності з корисливих мотивів, що свідчить про те, що обвинувачений обрав шлях отримання доходу для існування за рахунок злочинної діяльності. Оскільки злочинна діяльність ОСОБА_8 припинена завдяки діям працівників правоохоронних органів, то висновок суду про призначення ОСОБА_8 мінімального покарання, передбаченого санкцією ч.2 ст.307 КК свідчить про невідповідність призначеного покарання особі обвинуваченого та таке покарання не можна вважати достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів.

В апеляційній скарзі обвинувачений просив вирок змінити, призначити йому покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч.2 ст.307 КК та на підставі ст.75 КК звільнити його від відбування покарання з випробуванням. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що суд безпідставно не застосував положення ст.69 КК та не в повній мірі врахував дані про його особу, стан його здоров`я, а також наявність обставин, що пом`якшують покарання. Зокрема він є особою з інвалідністю 2 групи, раніше не судимий, позитивно характеризується, проживає разом з батьками, повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, вчинив злочин внаслідок збігу тяжких особистих сімейних обставин, в результаті вчинених ним злочинів будь-яких негативних наслідків не настало. Також суд належним чином не мотивував свого рішення в частині призначення покарання, пов`язаного з реальним позбавленням волі та не врахував можливість звільнення його від відбування покарання з випробуванням.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та його захисника, які повністю підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого та заперечили проти скарги прокурора; прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу прокурора, що її подав, та заперечила проти апеляційної скарги обвинуваченого; перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з таких підстав.

Подія кримінальних правопорушень, доведеність винуватості ОСОБА_8 у їх вчиненні, кримінально-правова оцінка його діянь в апеляційному порядку не оскаржені. У зв`язку з чим, з огляду на положення ч.1 ст.404 КПК вирок суду в цій частині не переглядався.

З цих же підстав судова колегія вважає встановленим скоєння кримінальних правопорушень обвинуваченим ОСОБА_8 за обставин, зазначених в оскарженому вироку суду.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості призначеного обвинуваченому покарання колегія суддів виходила з такого.

Положеннями ч.2 ст.50 КК визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно зі ст.65 КК особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують і обтяжують, відповідно до положень статей 66, 67 КК.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Відповідно до положень ч.1 ст.69 КК за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_8 повністю визнав свою винуватість у вчиненні злочинів, щиро розкаявся у скоєному, раніше не судимий, має постійне місце проживання, є особою з інвалідністю через повну ампутацію однієї нижньої кінцівки. Крім того, із додатково наданих стороною захисту документів вбачається, що обвинувачений має незадовільний стан здоров`я. З 08.07.2021 року перебуває на лікуванні в КНП «Пологівська БЛІЛ» у протитуберкульозному кабінеті, потребує постійного лікування, проходження додаткових обстежень та консультацій лікарів. Будь-яких обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого, у справі не встановлено.

Крім того, колегія суддів враховує і посткримінальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_8 , який з моменту вчинення злочинів (квітень 2020 року) будь-яких нових кримінальних правопорушень не вчинив, до будь-якого виду відповідальності за цей час не притягався.

Зазначені обставини, на переконання колегії суддів, пом`якшують покарання обвинуваченого та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, а тому у відповідності до положень ст.69 КК вони дають законні підстави для можливості призначення обвинуваченому покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.2 ст.307 КК.

Таке покарання на думку колегії суддів буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 і попередження нових кримінальних правопорушень, справедливим та таким, що не суперечить ст.65 КК.

З цих же підстав колегія суддів визнає необґрунтованими вимоги апеляційної скарги прокурора про призначення обвинуваченому покарання у виді 7 років позбавлення волі. Наведені прокурором в скарзі аргументи не можна визнати переконливими, достатніми та такими, які би доводили необхідність призначення обвинуваченому більш суворого покарання.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги обвинуваченого про наявність підстав для звільнення його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК.

Адже обставини, на які посилається обвинувачений в своїй апеляційній скарзі, вже були враховані апеляційним судом та вони дали право призначити обвинуваченому покарання із застосуванням ст.69 КК.

Врахування одних і тих же обставини справи як таких, що дають підстави для одночасного застосування до обвинуваченого положень ст.69 КК і призначення йому покарання нижчого від найнижчої межі санкції статті, так і положень ст.75 КК та звільнення його від відбування покарання з випробуванням є недостатнім. Одночасне застосування двох різних інститутів, пов`язаних із пом`якшенням покарання та звільненням особи від його відбування за вчинення тяжкого злочину, має мати для цього достатні підстави, яких колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Куйбишевського районного суду Запорізької області від 22 лютого 2021 року щодо ОСОБА_8 в цій справі в частині призначеного покарання змінити.

Призначити ОСОБА_8 на підставі ст.69 КК України покарання за ч.2 ст.307 КК України у виді 3 років позбавлення волі без конфіскації майна.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з часу її проголошення.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4