Справа №639/8166/21
Провадження №1-кс/639/16/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 січня 2022 року м. Харків

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Харкова ОСОБА_1 ,

за участю: секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

головного спеціаліста ОСОБА_4 (у режимі відеоконференції),

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції),

особи, видача якої запитується ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові об`єднане провадження за скаргою захисника - адвоката ОСОБА_5 від 29.11.2021 року та скаргою захисника адвоката ОСОБА_6 від 02.12.2021 року, які подано в інтересах особи, видача якої запитується ОСОБА_7 , на постанову начальника Департаменту міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора від 18.11.2021 року про видачу до Російської Федерації громадянина цієї держави ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 33, ч. 3 ст. 30, п. «з» ч. 2 ст. 105 КК Російської Федерації, -

в с т а н о в и в:
01.12.2021 року на розгляд до Жовтневого районного суду м. Харкова надійшла скарга захисника - адвоката ОСОБА_5 на постанову начальника Департаменту міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора від 18.11.2021 року про видачу до Російської Федерації громадянина цієї держави ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 33, ч. 3 ст. 30, п. «з» ч. 2 ст. 105 КК Російської Федерації.

В обґрунтування скарги захисником ОСОБА_5 зазначено, що екстрадиційна перевірка стосовно ОСОБА_7 проведена не в повному обсязі, не встановлені та не досліджені реально існуючі факти і обставини, які згідно з вимогами ст. 589 КПК України дають законні підстави відмовити у видачі (екстрадиції) компетентним органам Російської Федерації громадянина цієї держави ОСОБА_7 .

Твердження, наведене в оскаржуваній постанові про те, що ОСОБА_7 не звертався до Державної міграційної служби України з приводу отримання громадянства України в установленому законом порядку, не відповідає дійсності. З матеріалів екстрадиційної перевірки встановлено, що ОСОБА_7 має право на постійне проживання в Україні, що підтверджується посвідкою на постійне проживання.

Крім цього, в ході екстрадиційної перевірки не досліджено факт участі ОСОБА_7 у волонтерській діяльності у 2014-2016 роках, оскільки він брав активну участь у волонтерському русі та неодноразово виїжджав на своєму автомобілі в зону проведення антитерористичної операції, а саме у район м. Дебальцево Донецької області та в м. Ізюм Харківської області для передачі продуктів і майна у порядку волонтерської допомоги.

Враховуючи вищезазначене, захисник ОСОБА_5 просить скасувати постанову начальника Департаменту міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора від 18.11.2021 року про видачу до Російської Федерації громадянина цієї держави ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

06.12.2021 року на розгляд до Жовтневого районного суду м. Харкова надійшла скарга захисника адвоката ОСОБА_6 на постанову начальника Департаменту міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора від 18.11.2021 року про видачу до Російської Федерації громадянина цієї держави ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування скарги захисник ОСОБА_6 посилається на те, що наявні обставини, які виключають можливість видачі ОСОБА_7 запитуючій стороні та є підставою для скасування оскаржуваної постанови від 18.11.2021 року.

Захисник зазначає, що начальник Департаменту міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 , яким винесена постанова від 18.11.2021 року, не має повноважень на прийняття рішень про видачу особи (екстрадицію), оскільки право на ухвалення таких рішень належить Генеральному прокурору або його заступнику. В матеріалах відсутнє доручення, яке б надавало право на ухвалення таких рішень.

Крім цього, на теперішній час громадянином Російської Федерації ОСОБА_7 була надіслана заява з проханням відібрати уповноваженою особою ГУ ДМС України в Харківській області всю необхідну інформацію для заповнення заяви-анкети щодо визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Звернення громадянина Російської Федерації ОСОБА_7 до територіального підрозділу ДМС України перешкоджає прийняттю остаточного рішення про видачу особи, що, відповідно до ч. 4 ст. 590 КПК, є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

При проведені екстрадиційної перевірки не було встановлено та взято до уваги ряд важливих обставин, а саме: в період 2015-2016 років ОСОБА_7 займався волонтерством, їздив у Дебальцеве своїм власним автомобілем, яким і здійснював надання гуманітарної допомоги учасникам АТО. При прийнятті зазначеного рішення також не враховано, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання і право власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , де він проживає разом зі своєю цивільною дружиною та двома неповнолітніми доньками.

Під час судового розгляду захисники адвокати ОСОБА_5 та ОСОБА_6 скарги підтримали, просили їх задовольнити та скасувати постанову начальника Департаменту міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора від 18.11.2021 року про видачу до Російської Федерації громадянина цієї держави ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також стороною захисту зазначається, що вироком Железнодорожного районного суду м. Ульяновська від 11.01.2022 року було виправдано ОСОБА_10 як особу, яка нібито була виконавцем замаху на вбивство по найму, у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 30 п. «з» ч. 2 ст. 105 КК Російської Федерації.

З огляду на це сторона захисту вважає, що наявність цього вироку відносно ОСОБА_10 виключає причетність ОСОБА_7 до злочину щодо потерпілого ОСОБА_11 , а тому ОСОБА_7 незаконно притягується до кримінальної відповідальності за цей злочин.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 13.12.2021 року по справі №639/8166/21 об`єднано в одне провадження матеріали скарги захисника - адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_7 на постанову начальника Департаменту міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора від 18.11.2021 року та матеріали скарги захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на постанову начальника Департаменту міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора від 18.11.2021 року, для їх спільного судового розгляду.

У судовому засіданні особа, видача якої запитується ОСОБА_7 скарги захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтримав та просив їх задовольнити, посилаючись на той факт, що у разі його видачі за запитом Російської Федерації є обґрунтовані підстави вважати, що він буде підданий жорстокому або іншому нелюдському поводженню, оскільки ФСБ РФ відомо про його участь у наданні волонтерської допомоги під час проведення АТО на території України. Для надання пояснень щодо цих питань його доньок, які на теперішній час проживають на території Російської Федерації, вже викликали до відповідних компетентних органів ФСБ РФ. Надати документи про участь у волонтерській діяльності ОСОБА_7 не має можливості, оскільки він утримується під вартою. Крім цього, 03.08.2021 року його колишня дружина - ОСОБА_12 разом із працівниками правоохоронних органів незаконно проникли в домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , де він проживав разом із цивільною дружиною та неповнолітніми дітьми, звідки викрали гроші, речі, цінні папери та ноутбук. За фактом вчинення колишньою дружиною самоправних дій відкрито кримінальне провадження та внесено відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_7 . Вся інформація, яку б ОСОБА_7 міг надати для підтвердження факту зайняття волонтерством, знаходилась в ноутбуці, який викрала колишня дружина ОСОБА_12 . У зв`язку з викладеним, ОСОБА_7 має намір звернутись до територіального підрозділу Державної міграційної служби України із заявою про надання статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту. На теперішній час ним отримано заяву-анкету, однак подати таку заяву на адресу ГУ ДМС України в Харківській області він не встиг.

Під час судового засідання прокурор Харківської обласної прокуратури ОСОБА_8 проти задоволення скарг захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 заперечував, оскільки у скаргах відсутні відомості, які можуть виступати підставою для скасування постанови Офісу Генерального прокурора від 18.11.2021 року, вказана постанова є законною, обґрунтованою, винесеною з урахуванням вимог національного та міжнародного законодавства, а тому зазначені скарги задоволенню не підлягають.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши надані до суду матеріали та оцінивши наявні докази в їх сукупності, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Судовим розглядом встановлено, що постановою начальника Департаменту міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 від 18.11.2021 року прийнято рішення про видачу (екстрадицію) громадянина Російської Федерації ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 33, ч. 3 ст. 30, п. «з» ч. 2 ст. 105 КК Російської Федерації.

Екстрадиційна перевірка відповідно до ст. 587 КПК України проводилась Харківською обласною прокуратурою.

Під час екстрадиційної перевірки встановлено, що у провадженні слідчого управління Слідчого комітету Російської Федерації по Ульяновській області перебуває кримінальна справа за обвинуваченням громадянина цієї держави ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 33, ч. 3 ст. 30, п. «з» ч. 2 ст. 105 (організація замаху на вбивство, тобто умисне заподіяння смерті іншій людині, за наймом, якщо при цьому злочин не був доведений до кінця через незалежні від цієї особи обставини) КК Російської Федерації.

Органом досудового розслідування 05.04.2021 винесено постанову про притягнення ОСОБА_7 в якості обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 33, ч. 3 ст. 30, п. п. «ж», «з» ч. 2 ст. 105 КК Російської Федерації, а 16.06.2021 - за скоєння злочину, у зв`язку з яким запитується видача згаданої особи.

У зв`язку з ухиленням від слідства 05.04.2021 оголошено розшук обвинуваченого ОСОБА_7 .

Ленінським районним судом м. Ульяновська Російської Федерації 30.04.2021 ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

До Офісу Генерального прокурора 03.09.2021 надійшов запит Генеральної прокуратури Російської Федерації про видачу ОСОБА_7 для притягнення до кримінальної відповідальності за інкримінований злочин.

Запит російської сторони та інші документи про видачу відповідають вимогами Європейської конвенції про видачу правопорушників 1957 року, Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах 1993 року, якими врегульовано відносини між України та Російською Федерацією з питань екстрадиції.

Одночасно російська сторона надала гарантії того, що кримінальне переслідування щодо ОСОБА_7 не має дискримінаційного характеру, він не буде підданий катуванню, жорстокому або такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню, йому буде забезпечено право на захист, у тому числі допомогу адвокатів. ОСОБА_7 буде притягнутий до кримінальної відповідальності лише за той злочин, за який буде виданий, і після закінчення судового розгляду та відбуття покарання або звільнення він зможе вільно залишити територію Росії.

Також Генеральна прокуратура Російської Федерації гарантувала, що ОСОБА_7 не буде призначене покарання у виді смертної кари, у тому числі з урахуванням положень ч. 4 ст. 66 КК Російської Федерації.

Діяння, передбачене ч. 3 ст. 33, ч. 3 ст. 30, п. «з» ч. 2 ст. 105 КК Російської Федерації, не належить до військових злочинів, не має політичного характеру, відповідає ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, п.п. 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, і є екстрадиційним, оскільки передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк не менше одного року.

Згідно зі статтею 49 КК України строки давності притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за вказаний злочин не закінчилися.

Запити інших держав про видачу ОСОБА_7 не надходили.

Компетентні органи України не проголошували остаточне рішення стосовно ОСОБА_7 у зв`язку з злочином, за який вимагається його видача та не ухвалювали рішення не порушувати чи припиняти переслідування у зв`язку з цим самим злочином.

Згідно із запитом ОСОБА_7 є громадянином Російської Федерації та не є громадянином України.

З питань набуття громадянства України у встановленому порядку не звертався, до кримінальної відповідальності на території України не притягується.

03.08.2021 року ОСОБА_7 затримано на території Харківської області у зв`язку розшуком російськими правоохоронними органами.

Київським районним судом м. Харкова 04.08.2021 року до ОСОБА_7 застосовано тимчасовий арешт, а 09.09.2021 року Жовтневим районним судом м. Харкова застосовано екстрадиційний арешт. На теперішній час ОСОБА_7 утримується у державній установі «Харківський слідчий ізолятор».

У ході проведення Харківською обласною прокуратурою екстрадиційної перевірки за дорученням Офісу Генерального прокурора, не встановлено обставин, які перешкоджають видачі ОСОБА_7 до Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за інкримінований злочин.

Так, за повідомленням уповноважених органів України, ОСОБА_7 не є громадянином України, з питань набуття громадянства України у встановленому порядку не звертався, до кримінальної відповідальності не притягується.

ОСОБА_7 не включено до Реєстру волонтерів антитерористичної операції на сході України. Також відповідно до інформацій Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства оборони України, Служби безпеки України дані щодо перебування ОСОБА_7 у складі добровольчих батальйонів, які брали участь у проведенні антитерористичної операції на сході України, відсутні. За політичними або релігійними мотивами на території запитуючої держави згадана особа не переслідується.

Таким чином, за результатами екстрадиційної перевірки не встановлено обставин, які перешкоджають видачі ОСОБА_7 до Російської Федерації.

Згідно з ч. 1 ст. 541 КПК України, видача особи (екстрадиція) - видача особи державі, компетентними органами якої ця особа розшукується для притягнення до кримінальної відповідальності або виконання вироку.

Екстрадиція включає: офіційне звернення про встановлення місця перебування на території запитуваної держави особи, яку необхідно видати, та видачу такої особи; перевірку обставин, що можуть перешкоджати видачі; прийняття рішення за запитом; фактичну передачу такої особи під юрисдикцію запитуючої держави.

Екстрадиційна перевірка - діяльність визначених законом органів щодо встановлення та дослідження передбачених міжнародним договором України, іншими актами законодавства України обставин, що можуть перешкоджати видачі особи (екстрадиції), яка вчинила злочин.

Частиною 1 статті 590 КПК України передбачено, що після вивчення матеріалів екстрадиційної перевірки центральний орган України приймає рішення про видачу особи (екстрадицію) або відмову у видачі (екстрадиції) іноземній державі. Рішення виноситься керівником центрального органу України або уповноваженою ним особою.

Відповідно до частини 4 статті 590 КПК України рішення про видачу особи (екстрадицію) не може бути прийнято, якщо така особа подала заяву про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, чи скористалася відповідно до законодавства правом на оскарження рішення щодо зазначених статусів, до остаточного розгляду заяви, у порядку, встановленому законодавством України. Інформація про подання особою зазначених заяв або оскарження відповідних рішень не надається іноземній державі, що надіслала запит.

Згідно з ч. 2 ст. 589 КПК України особа, якій надано статус біженця, статус особи, яка потребує додаткового захисту, або їй надано тимчасовий захист в Україні, не може бути видана державі, біженцем з якої вона визнана, а також іноземній державі, де її здоров`ю, життю або свободі загрожує небезпека за ознаками раси, віросповідання (релігії), національності, громадянства (підданства), приналежності до певної соціальної групи або політичних переконань, крім випадків, передбачених міжнародним договором України.

Під час судового розгляду встановлено, що постановою начальника Департаменту міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 від 18.11.2021 року прийнято рішення про видачу (екстрадицію) громадянина Російської Федерації ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності.

23.11.2021 року ув`язненому ОСОБА_7 вручено копію постанови Офісу Генерального прокурора від 18.11.2021 року про видачу (екстрадицію) його до Російської Федерації з перекладом на російську мову, що підтверджується актом ДУ «Харківський слідчий ізолятор» від 23.11.2021 року.

Згідно з інформацією ГУ ДМС України в Харківській області від 16.09.2021 рішення щодо прийняття до розгляду заяв про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту чи відмови у прийнятті до розгляду відповідних заяв відносно ОСОБА_7 не приймались.

Висновком ГУ ДМС України в Харківській області від 21.09.2021 належність ОСОБА_7 до громадян України не підтверджена.

Також вказані обставини зазначені в інформації ДМС України від 16.09.2021 та 08.10.2021 року.

В листі ГУ ДМС України в Харківській області від 08.12.2021 року зазначено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, не звертався.

З відповіді ГУ ДМС України в Харківській області від 10.01.2022 року встановлено, що 17.12.2021 року до ГУ ДМС у Харківській області, супровідним листом ДУ «Харківській слідчий ізолятор» від 02.12.2021 №12/Д-20, надійшов лист громадянина Російської Федерації ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому він виявив намір отримати додатковий захист, однак, через невідповідність звернення вимогам, викладеним у Законі України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» від 08.07.2011 № 3671-VI та «Правилах розгляду заяв та оформлення документів, необхідних для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, втрату і позбавлення статусу біженця та додаткового захисту і скасування рішення про визнання особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту», затверджених наказом МВС України від 07.09.2011 № 649, вона була розглянута у межах Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 року №393/96-ВР (відповідь від 31.12.2021 №6301.8.4-24979/63.3-21 надіслано супровідним листом від 31.12.2021 №6301.8.4-24969/63.3-21).

Наразі рішень ГУ ДМС у Харківській області про прийняття або відмову в прийнятті заяви зазначеного громадянина про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, відповідно до Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» від 08.07.2011 №3671-VI не приймалось.

Таким чином, ОСОБА_7 на час прийняття рішення Офісом Генерального прокурора від 18.11.2021 року за захистом не звертався та відповідного статусу не отримував.

Під час розгляду зазначених скарг встановлено, що й станом на 21.01.2022 року ОСОБА_7 до територіальних підрозділів ДМС України у встановленому законом порядку не подав заяву про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Таким чином, станом на момент ухвалення постанови Офісом Генерального прокурора від 18.11.2021 року про видачу (екстрадицію) громадянина Російської Федерації ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності, рішень про прийняття/відмови в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту ГУ ДМС України в Харківській області стосовно ОСОБА_7 не приймалося, інформація щодо набуття статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту, стосовно вказаної особи була відсутня.

Під час проведення екстрадиційної перевірки також встановлено, що ОСОБА_7 не включено до Реєстру волонтерів антитерористичної операції на сході України. Відповідно до інформацій Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства оборони України, Служби безпеки України дані щодо перебування ОСОБА_7 у складі добровольчих батальйонів, які брали участь у проведенні антитерористичної операції на сході України, відсутні. За політичними або релігійними мотивами на території запитуючої держави згадана особа не переслідується.

Таким чином, за результатами екстрадиційної перевірки не встановлено обставин, які перешкоджають видачі ОСОБА_7 до Російської Федерації.

Посилання сторони захисту на той факт, що ОСОБА_7 має посвідку на постійне проживання на території України, не є правовою підставою для відмови у видачі особи (екстрадиції), оскільки відповідно до Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» посвідка на постійне проживання документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує право на постійне проживання в Україні. Іншого права вказана посвідка не надає.

Щодо доводів сторони захисту про те, що вироком Железнодорожного районного суду м. Ульяновська від 11.01.2022 року ОСОБА_10 як особу, яка нібито була виконавцем замаху на вбивство по найму, було виправдано у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочинів, зокрема передбаченого ч. 3 ст. 30 п. «з» ч. 2 ст. 105 КК Російської Федерації, слідчий суддя зазначає наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 591 КПК України, при розгляді скарги слідчий суддя не досліджує питання про винуватість та не перевіряє законність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави у справі стосовно особи, щодо якої надійшов запит про видачу (екстрадицію).

Таким чином, вирішення питання про винуватість чи невинуватість особи, щодо якої надійшов запит про видачу (екстрадицію) ОСОБА_7 , не відноситься до повноважень слідчого судді при оскарженні рішення про видачу особи (екстрадицію) в порядку статті 591 КПК України.

Також необґрунтованими є доводи скарги адвоката ОСОБА_6 про те, що начальник Департаменту міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 , яким винесена постанова про видачу особи (екстрадицію) від 18.11.2021 року, не мав повноважень на прийняття цього рішення.

Наказом Генерального прокурора ОСОБА_13 від 30.07.2020 року №346 уповноважено начальника Департаменту міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 приймати рішення щодо запитів компетентних органів іноземних держав про видачу особи (екстрадицію) або відмову у видачі особи (екстрадиції) іноземній державі.

Таким чином, начальник Департаменту міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 має відповідні процесуальні повноваження приймати рішення за запитом Генеральної прокуратури Російської Федерації про видачу (екстрадицію) до Російської Федерації громадянина цієї держави ОСОБА_7 .

З огляду на встановлені обставини, оскільки ОСОБА_7 не є громадянином України і з часу його перебування на території України та до часу прийняття Офісом Генерального прокурора рішення про його видачу (екстрадицію) до Російської Федерації не звертався до компетентних органів України із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, слідчий суддя приходить до висновку, що у Офісу Генерального прокурора не існувало правових підстав, передбачених статтями 589, 590 КПК України, для відмови у видачі (екстрадиції) до Російської Федерації громадянина цієї держави ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За вищевказаних обставин слідчий суддя приходить до висновку про відсутність правових підстав для скасування постанови начальника Департаменту міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора від 18.11.2021 року про видачу до Російської Федерації громадянина цієї держави ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з чим скарги захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369-372, 376, 395, 590, 591 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:
Скаргу захисника - адвоката ОСОБА_5 від 29.11.2021 року та скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 від 02.12.2021 року в інтересах особи, видача якої запитується - ОСОБА_7 , на постанову начальника Департаменту міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора від 18.11.2021 року про видачу до Російської Федерації громадянина цієї держави ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 33, ч. 3 ст. 30, п. «з» ч. 2 ст. 105 КК Російської Федерації залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її проголошення, а особою, видача якої запитується ОСОБА_7 протягом того ж строку з моменту вручення йому копії судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено та оголошено 25.01.2022 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1