У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув в письмовому провадженні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 жовтня 2021 року, якою застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 20 грудня 2021 року, відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Джанкой Автономної Республіки Крим, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працюючому, раніше неодноразово судимому - останнім раз 13.04.2017 Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч. 4 ст. 70, ч. 5 ст. 72, ч. 3 ст. 185 КК України до 5 років 3 місяців позбавлення волі, звільнився з місць позбавлення волі 23.05.2021, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

-підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, у кримінальному провадженні № 0001471 від 22.10.2021 року,

встановив:

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді до підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в державній установі "Миколаївський слідчий ізолятор" на строк до 20 грудня 2021 року, з визначенням розміру застави в сумі 87560 ( вісімдесят сім тисяч п`ятсот шістдесят) грн, з покладенням обов`язків передбачених ст.194 КПК України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги захисника.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою АДРЕСА_2 .

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

Апелянт вважає, ухвалу слідчого судді про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою незаконною, необґрунтованою та такою що підлягає скасуванню.

Вказує, що суд не встановив чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Зазначає, що підозрюваний має низку певних захворювань, через що йому для забезпечення нормальної життєдіяльності доводиться додаткові зусилля, що буде суттєво ускладнено перебуванням у слідчому ізоляторі.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Слідчим відділом відділу поліції №2 ГУ НП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001471 від 22.10.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

За версією органу досудового розслідування, ОСОБА_5 , в період часу з 08:00 год. 20.10.2021 по 11:00 год. 22.10.2021 року (точний час в ході досудового розслідування не встановлено) знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , в результаті раптового умислу спрямованого на таємне викрадення чужого майна, шляхом зламу віконної рами, через вікно проник до будинку, звідки таємно викрав майно належне ОСОБА_6 , а саме:

- лопату совкову з дерев`яним держаком вартістю 150 гривень;

- пилу по дереву «Expert» вартістю 100 гривень;

- 3 упаковки занавісок «Marilla» розмірами 150х290 см, вартістю 450 гривень на загальну суму 1350 гривень;

- одна упаковка занавісок «Maiorca» розмірами 140х290 см, персикового кольору, вартістю 450 гривень;

- одна занавіска білого кольору вартістю 100 гривень;

- одна занавіска зеленого кольору вартістю 100 гривень;

- одна занавіска рожевого кольору вартістю 100 гривень;

- садовий секатор вартістю 250 гривень;

- сокира з дерев`яним держаком вартістю 200 гривень;

- ручну соковижималку «Струмок 2» вартістю 200 гривень;

Після чого, ОСОБА_5 , утримуючи викрадене майно при собі, з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном за власним розсудом, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_6 матеріальний збиток на загальну суму 3000 гривень.

22.10.2021 ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України та 23.10.2021 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.

Слідчий звернувся до суду із клопотанням про обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, для запобігання ризикам переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду та вчинення інших кримінальних правопорушень.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого злочину, вагомість наявних доказів, а також тяжкість покарання, що йому загрожує в разі визнання винуватим, послався на наявність ризиків, передбачених п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України. Вважав, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить запобіганню доведених ризиків та прийшов до висновку про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначення розміру застави.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Дослідивши матеріали судового провадження, апеляційний суд дійшов наступного.

Апелянт ОСОБА_4 та прокурор просять розглядати апеляційну скаргу без їх участі, в порядку письмового провадження.

У відповідності до приписів ч. 1 ст. 406 КПК України, зазначене є підставою для ухвалення судового рішення в порядку письмового апеляційного провадження.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження доказами.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя вірно вказав, що є значна ймовірність того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інші кримінальних правопорушення чи продовжити злочину діяльність, пов`язану із незаконним заволодінням чужим майном.На їх наявність вказує те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі, у зв`язку з чим з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, офіційно не працює, не має стабільного джерела доходу та певного місця проживання, не має міцних соціальних зв`язків, притягався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних злочинів, звільнився з місць позбавлення волі кілька місяців тому, що дає підстави вважати що він може продовжити свою злочинну діяльність.

Судом оцінено репутацію підозрюваного, а саме, те що підозрюваний раніше судимий, офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела доходів, не має постійного місця проживання та міцних соціальних зв`язків.

Вищезазначені обставини вказують на наявність ризиків передбачених п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

П. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13.11.07 р. - Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Враховуючи фактичні обставини кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 та особу підозрюваного, апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є законним і обґрунтованим, оскільки постановлене згідно норм матеріального права з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження захисника, про які йдеться в поданій апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними, в зв`язку з чим приходить до остаточного висновку про залишення поданої апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись ст. 376, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд
постановив:

Апеляційну скаргузахисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 жовтня 2021 року, якою застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 20 грудня 2021 року, відносно ОСОБА_5 , - залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий
Судді