печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2021 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , перевіривши матеріали клопотання прокурора другого відділу організації процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами центрального апарату Національної поліції України Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_2 про накладення арешту на майно, -
ВСТАНОВИВ:
24.09.2021 на розгляд слідчого судді надійшло клопотання прокурора другого відділу організації процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами центрального апарату Національної поліції України Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_2 про накладення арешту у кримінальному провадженні № 0003935 від 25.04.2019 на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 00, була зареєстрована за підозрюваним ОСОБА_3 та 20.06.2014 відповідно до договору дарування зареєстрована за його дитиною ОСОБА_4 , з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінальних правопорушень, із забороною відчужувати та розпоряджатись вказаним майном. Дослідивши матеріали справи, слідчий суддя надходить наступних висновків. Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003935 від 25.04.2019 за підозрою ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 209 КК України, яке виділено з матеріалів кримінального провадження № 0005057 відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 за ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 255 КК України. 29 квітня 2021 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Болграда Болградського району Одеської області, українцю, громадянину України, раніше не судимому, одруженому, який працював на посаді директора ТОВ «Техойл ТМ» (ЄДРПОУ № 40779681), співзасновнику ТОВ «Техойл Трейд» (), зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_2 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 209 КК України. Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 20.07.2021 строк досудового розслідування з урахуванням особливої складності кримінального провадження продовжено до 6 місяців, а саме: 29.10.2021 р. Прокурор в своєму клопотанні ініціює питання щодо накладення арешту на на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 00, була зареєстрована за підозрюваним ОСОБА_3 та 20.06.2014 відповідно до договору дарування зареєстрована за його дитиною ОСОБА_4 , з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінальних правопорушень, із забороною відчужувати та розпоряджатись вказаним майном. Відповідно до відомостей з реєстру речових прав Державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартира АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 00, була зареєстрована за підозрюваним ОСОБА_3 та 20.06.2014 відповідно до договору дарування зареєстрована за його дитиною ОСОБА_4 . Наразі підозрюваний ОСОБА_5 перебуває у розшуку, протягом тривалого часу переховується від органу досудового розслідування, за місцем реєстрації: квартира АДРЕСА_3 , 32 за адресою: АДРЕСА_4 не проживає, а здає майно в оренду, що підтверджується показаннями свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 .. З метою забезпечення відшкодування завданої кримінальними правопорушеннями матеріальної шкоди в особливо великих розмірах виникла необхідність у накладенні арешту на вище вказане майно з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов). Частиною 1 ст. 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду завдану діяннями підозрюваного, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Також, арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Відповідно до ч. 2 вищевказаної правової норми, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. На підставі ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої даної статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Також, ч. 4 ст. 170 КПК України встановлено, що заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню. На підставі ст. 131 КПК України одним із видів забезпечення кримінального провадження є арешт майна тобто тимчасове позбавлення права особи можливості відчужувати, розпоряджатися майно та/або користуватися таким майном. Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Питання накладення арешту на майно третьої особи вирішується відповідно до ст. 64? Кримінального процесуального кодексу України. Третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи. Треті особи, майно яких може бути арештовано, - особи, які отримали чи придбали у підозрюваної, обвинуваченої чи засудженої особи майно безоплатно або в обмін на суму, значно нижчу ринкової вартості, або знали чи повинні були знати, що мета такої передачі - отримання доходу від майна, здобутого внаслідок вчинення злочину, приховування злочину та/або уникнення конфіскації. Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України. Стаття 96-2. Спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно:1) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави; 4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання. Разом з тим, під час дослідження клопотання, слідчим суддею встановлено, що в клопотанні ініційовано питання щодо накладення арешту на майно третьої особи, яке було їй передано за договором дарування від 20.06.2014 року, дитині підозрюваного ОСОБА_4 ,тобто до вчинення інкримінованого ОСОБА_5 злочину. Прокурор не обґрунтував, яким саме чином вказане майно, має відношення до кримінального провадження. Таким чином, в клопотанні прокурора всупереч п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України відсутнє обґрунтування необхідності арешту майна. У зв`язку із наведеним клопотання не може бути розглянуте по суті вимог і за таких обставин на підставі ч. 3 ст. 172 КПК України підлягає поверненню прокурору з встановленням строку 72 години для усунення недоліків. На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 171, 172, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,- У Х В А Л И В:
Клопотання повернути прокурору.
Встановити строк 72 години для усунення недоліків.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1