КРОПИВНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ провадження 11-кп/4809/27/22 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.01.2022 року м. Кропивницький
Колегія суддів Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
адвоката ОСОБА_7 ,
переглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 ухвалу Кіровського районного суду м.. Кіровограда від 27 вересня 2021 року, якою

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Октябрського Новоукраїнського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, учня 9 класу КЗ «Світловодська спеціальна школа Кіровоградської обласної ради», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: по АДРЕСА_2 , не судимого,
визнано винуватим у вчинені кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст. 185 КК України і звільнено його від покарання. На підставі п. 1 ч. 2 ст. 105 КК України застосовано примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження.
Кримінальне провадження про обвинувачення неповнолітнього ОСОБА_9 - закрите.
ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_9 визнаний винуватим за вчинення кримінального проступку: таємного викрадення чужого майна (крадіжка).

Як встановлено судом, кримінальний проступок вчинено при наступних обставинах.

Неповнолітній ОСОБА_9 , 01 травня 2021 року, приблизно о 13 годині 13 хвилин, перебував у приміщенні магазину «Аврора» № 497, за адресою: АДРЕСА_3 , що належить ФОП ОСОБА_10 .
В цей час у неповнолітнього ОСОБА_9 виник умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна.
Після чого, неповнолітній ОСОБА_9 перебуваючи у вищевказаному магазині, реалізуючи свій злочинний намір, діючи умисно, цілеспрямовано, з корисливих спонукань, впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає та його дії не будуть помічені, шляхом вільного доступу, викрав з полиці навушники бездротові Inpods i12 TWS у кількості 1 шт., вартістю 289,67 грн. та заховав до лівої внутрішньої кишені куртки, в яку був одягнений.
З вказаним товаром неповнолітній ОСОБА_9 пройшов повз касову зону, не розрахувавшись за товар покинув приміщення магазину.
У подальшому, неповнолітній ОСОБА_9 з місця вчинення злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ФОП ОСОБА_10 , в особі ОСОБА_10 , майнової шкоди на загальну суму 289 грн. 67 коп.
В судовому засіданні суду першої інстанції захисник обвинуваченого ОСОБА_9 подав клопотання про звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності, застосувавши до нього заходи виховного характеру у вигляді застереження.
Суд, за відсутності заперечень від учасників судового провадження, пославшись на ст. ст. 105 КК України, ч. 2 ст. 484 КПК України, врахувавши особу неповнолітнього, прийшов до висновку про застосування стосовно ОСОБА_9 примусових заходів виховного характеру у вигляді застереження.
В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні просить скасувати ухвалу суду першої інстанції у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання захисту та звільнити ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 185 КК України на підставі ч. 1 ст. 97 КК України, застосувавши щодо нього примусовий захід виховного характеру у виді застереження, кримінальне провадження стосовно ОСОБА_9 за фактом вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України закрити.

Свої вимоги мотивує наступними доводами.

Стороною захисту в судовому засіданні заявлене клопотання про звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності та застосування заходів примусового характеру.

Обвинувачення ОСОБА_9 по суті в ході судового слідства не вирішувалось.

Відповідно до ст. ст. 369, 374 КПК України визнати особу винуватою, про що зазначити у резолютивній частині рішення, можливо лиш вироком.

Судом же першої інстанції помилково застосовано положення ч. 1 ст. 105 КК України, постановлено ухвалу, якою ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Суд мав би задовольнити клопотання захисту, застосувати положення ч. 1 ст. 97 КК України, звільнити неповнолітнього ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 185 КК України, та застосувати стосовно неповнолітнього примусові заходи виховного характеру, передбачені ч. 2 ст. 105 КК України.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, в дебатах прокурора, яка апеляційну скаргу прокурора підтримала, просила ухвалу суду першої інстанції скасувати, у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання захисту та звільнити ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 185 КК України на підставі ч. 1 ст. 97 КК України, застосувавши щодо нього примусовий захід виховного характеру у виді застереження, кримінальне провадження стосовно ОСОБА_9 за фактом вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України закрити, думку адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_9 , вивчивши матеріали кримінального провадження, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 409 КПК України передбачені підстави для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції, а саме: неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 497 КПК України якщо під час досудового розслідування прокурор дійде висновку про можливість виправлення неповнолітнього, який обвинувачується у вчиненні вперше кримінального проступку, необережного нетяжкого злочину без застосування кримінального покарання, він складає клопотання про застосування до неповнолітнього обвинуваченого примусових заходів виховного характеру і надсилає його до суду; Під час судового розгляду суд за наявності підстав, передбачених частиною першою цієї статті, може прийняти рішення про застосування до неповнолітнього обвинуваченого примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Фактично, звільнення від кримінальної відповідальності це відмова держави від застосування обмежень, засудження та покарання до особи, що вчинила злочин, передбачений кримінальним законом, якщо така особа не становить значної суспільної небезпеки, виконала певні нормативні умови та спроможна виправитися без примусу держави через покарання.

Тобто, звільнення від кримінальної відповідальності означає факт, що особу не буде притягнено до кримінальної відповідальності, хоча ця особа вчинила діяння, що містять ознаки складу злочину і ці діяння не вчинені під впливом обставин, що виключають злочинність діяння. Рішення про таке звільнення приймається виключно судом.

Однією з правових підстав звільнення від кримінальної відповідальності - у зв`язку із застосуванням до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру.

Згідно із ч. 1 ст. 97 КК України неповнолітнього, який вперше вчинив кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо його виправлення можливе без застосування покарання. У цих випадках суд застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу.

Як визначено постановою Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року № 2 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» якщо при розгляді кримінальної справи, яка надійшла в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 9 КПК України, суд дійде висновку, що неповнолітній не потребує покарання, він закриває справу і застосовує до цієї особи примусові заходи виховного характеру, передбачені ч. 2 ст. 105 КК України.

Звільнення ж від покарання має іншу правову природу і регулюється іншими нормами закону.

Передбачений кримінальним законом інститут звільнення від кримінальної відповідальності дозволяє не застосовувати жодну із форм реалізації кримінальної відповідальності до особи (осуд, покарання чи судимість).

Вплив на особу засобами кримінально-правового регулювання у разі звільнення від кримінальної відповідальності суттєво відрізняється від інституту звільнення від покарання чи його відбування.

Як визначає ч. 1 ст. 105 КК України неповнолітній, який вчинив кримінальний проступок або нетяжкий злочин, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.

При цьому, види покарань, які можуть бути застосовані до неповнолітнього визначає ст. 98 КК України.

Як встановлено, неповнолітнім ОСОБА_9 , яки раніше не притягався до кримінальної відповідальності, вчинено кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, в судовому засіданні суду першої інстанції захистом заявлено клопотання про звільнення неповнолітнього ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності і застосування щодо останнього заходи виховного характеру у виді застереження.

Судом першої інстанції, задоволено клопотання захисту.

Однак, оскаржуваною наразі ухвалою, судом першої інстанції ухвалено ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, звільнити від покарання, на підставі ч. 1, ч. 2 ст. 105 КК України, застосувати примусові заходи виховного характеру у виді застереження.

У відповідності до ч. 2 ст. 484 КПК України під час кримінального провадження щодо неповнолітнього, в тому числі під час провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, слідчий, дізнавач, прокурор, слідчий суддя, суд та всі інші особи, що беруть у ньому участь, зобов`язані здійснювати процесуальні дії в порядку, що найменше порушує звичайний уклад життя неповнолітнього та відповідає його віковим та психологічним особливостям, роз`яснювати суть процесуальних дій, рішень та їх значення, вислуховувати його аргументи при прийнятті процесуальних рішень та вживати всіх інших заходів, спрямованих на уникнення негативного впливу на неповнолітнього.

Зогляду на викладене, беручи до уваги наведені вище положення закону, колегія суддів вважає, що клопотання захисту про звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності підлягає задоволенню.

При цьому, слушними визнаються доводи апеляційної скарги прокурора про те, що судом помилково застосовано положення ч. 1 ст. 105 КК України та звільнено неповнолітнього обвинуваченого від покарання.

У конкретному випадку застосуванню підлягають положення ч. 1 ст. 97 КК України і неповнолітнього ОСОБА_9 слід звільнити саме від кримінальної відповідальності, а не від покарання (оскільки виправлення можливе без застосування покарання).

Відтак, колегія суддів вважає, що оскаржувану ухвалу суду першої інстанції слід скасувати, клопотання захисту про звільнення неповнолітнього обвинуваченого від кримінальної відповідальності задовольнити, як і апеляційну скаргу прокурора.

Керуючись ст. ст. 97, 105, 376, 404, 405, 407, 409, 418, 419, 424 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Кіровського районного суду м.. Кіровограда від 27 вересня 2021 року стосовно ОСОБА_9 скасувати.

Клопотання захисту про звільнення неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності, застосувавши до нього заходи виховного характеру у вигляді застереження задовольнити.
Неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_9 - звільнити від кримінальної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 97 КК України, як такого, що його виправлення можливе без застосування покарання.

Застосувати до неповнолітнього ОСОБА_9 примусові заходи виховного характеру, передбачені п. 1) ч. 2 ст. 105 КК України у виді застереження.

Кримінальне провадження стосовно неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_9 за фактом вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, закрити.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду як суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4