ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/817/472/21 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - в порядку КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2021 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі матеріали кримінального провадження №11-сс/817/472/21 за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 24 листопада 2021 року про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_7 підозрюваного за ч.2 ст. 189 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою клопотання слідчого, погоджене прокурором, продовжено застосовання до підозрюваного за ч. 2 ст. 189 КК України ОСОБА_7 . Строку тримання під вартою на 60 днів, до 23 год. 59 хв. 22.01.2022 року.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 .

Апеляційну скаргу мотивує :

відсутністю належних та допустимих доказів обгрунтованості підозри ОСОБА_10 у скоєнні інкримінованого йому правопорушення;

відсутністю достатнього обгрунтування обставин, які б свідчили про те, що ризики, передбачені ст.177 КПК України для запобігання яких до її підзахисного було застосовано запобіжний захід продовжують існувати, зокрема, посилається на те, що:

ризик переховування ОСОБА_10 від органів досудового розслідування та суду відсутній, що підтверджується тим, що з 28.09.2021 року часу внесення матір`ю підозрюваного застави по 13.10.2021 року( період перебування ОСОБА_7 під заставою) ним не було вчинено жодних спроб переховування від слідства та суду;

ризик знищення чи спотворення будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження також не існує оскільки в оскаржуваній ухвалі не конкретизовано, які саме речі чи докуменкти може спотворити чи знищити ОСОБА_7 не перебуваючи під вартою;

можливість впливу підозрюваного на потерпілого, свідка та інших підозрюваних, на думку захисника, спростовується поведінкою її підзазисного у період не перебування під вартою, коли мав можливість вільно пересуватись та вчиняти будь-які дії, проте, ним не було вчинено жодних спроб зв`язатись з потерпілим, свідком чи іншими підозрюваними за допомогою будь-яких засобів зв`язку чи шляхом особистих зустрічей;

ризик вчинення ОСОБА_7 іншого кримінального правопорушеня не підтверджена жодними фактами, оскільки у судовому засіданні не було надано та досліджено жодного документа, який свідчив би про те, що ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної чи адміністративної відповідальності.

Крім того, посилається на неврахування слідчим суддею стану здоровя ОСОБА_7 , який має хронічне захворювання, пов`язане з роботою кишково-шлункового тракту, потребує особливого режиму харчування та додаткового медичного догляду, що не може бути реалізоване в умовах тримання під вартою, наявність на його утриманні батьків пенсійного віку та неповнолітньої дитини, позитивні характеристики з місця проживання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, захисників та підозрюваного, які підтримали вимоги апеляційної скарги, просили застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід не повязаний з триманням під вартою, доводи прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як слідує з матеріалів провадження, ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000236 від 09.09.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, пердебаченого ч.2 ст.189 КК України за фактом вимаганння ОСОБА_7 за попередньою змовою групою осіб протягом серпня - вересня 2021 року коштів у сумі 60000 грн. у потерпілого ОСОБА_11 за неіснуючі зобовязання з погрозою застосування тяжких тілесних тілесних до потерпілого.

25 вересня 2021 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

13.10.2021 Тернопільським апеляційним судом застосовано щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Задовольняючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою підозрюваного слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що існує обгрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому правопорушення та ризики, які стали підставою для застосування вказаного запобіжного заходу, передбачені п.п.1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, не зменшились і продовжують існувати, його застосування відповідає особі обвинуваченого, характеру, тяжкості та обставинам кримінальних правопорушень, що йому інкримінуються та покаранню, що може бути призначене, в разі визнання його винуватим, є співмірним задля запобігання настанню ризиків та виправдовує тримання особи під вартою.

За наслідками перевірки рішення місцевого суду, колегія суддів погоджується, що обставини, які встановленні судом, дають достатні підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити належну поведінку підозрюваного та запобігти вищевикладеним ризикам, передбачених ч.1 ст.177 КПК України,

Як зазначено у п.58 рішення ЄСПЛ у справі «Бекчієв проти Молдови, ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Окрім цього, слідчий суддя вірно врахував враховує практику ЄСПЛ відповідно до якої: тяжкість деяких злочинів, яка викликає негативну реакцію суспільства і соціальні наслідки, виправдовує попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу (рішення у справі Летельє проти Франції); розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно, вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року).

Так, під час судового розгляду клопотання слідчий суддя зясував, що наявність обгрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.189 КК України підтверджується на даному етапі досудового розслідування достатньою сукупністю доказів, які досліджені у судовому засіданні та відображені в оскаржуваному рішенні, зокрема, ними є протоколи проведення негласних слідчих дій, допиту свідків та потерпілого, протокол впізнання потерпілим підозрюваного як особи, яка вимагала у нього кошти з погрозою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри перебачає наявність доказів, які обєктивно звязують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути такими, щоб виправдати подальше досудове розслідування або висунення обвинувачення.

Перевіряючи доводи захисників про те, що ОСОБА_7 безпосередньо не вимагав кошти у потерпілого та не висловлював погрози заподіяння йому тяжких тілесних ушкоджень колегія суддів виходить з того, що підозра у скоєнні злочину, який інкримінується їх підзахисному, висунута у звязку з його вчиненням за попередньою змовою групою осіб, тобто присутність ОСОБА_7 під час висунення іншими особами незаконних вимог потерпілого, свідчить про те, що він підтримував її та підтверджена протоколами негласних дій, показаннями свідків та потерпілого, які також будуть оцінюватись судом під час розгляду справи по суті у сукупності з іншими доказами у випадку направлення обвинувального акту до суду та на підставі яких суд зможе прийняти рішення про винуватість чи невинуватість ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованого йому злочину, тому, на думку колегії суддів на даному етапі досудового розслідування дотримана вимога закону щодо достатності доказів, які виправдовують подальше досудове розслідування вказаного провадження та дають підстави вважати що причетність ОСОБА_7 до вчинення злочину є обгрунтованою.

Слідчим суддею перевірено доводи клопотання щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про тримання під вартою ОСОБА_7 та встановлено, що необхідно провести ряд слідчих та процесуальних дій, без яких закінчення досудового розслідування є неможливим.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених п.п.1,2,3,5 ст.177 КПК України, слідчий суддя прийшов до висновку про те, що вони продовжують існувати з огляду на тяжкість злочину та покарання, яке загрожує підозрюваному у випадку визнання його винним, конкретні обставини кримінального правопорушення, його характер, тривалість та суспільну небезпечність, відсутності у підозрюваного джерела доходу, його обізнаністю з міцем проживання потерпілого та анкетними даними свідків, які можуть змінити свої показання у звязку з необхідністю дотримання вимог ст.23 КПК України, наявності на розгляді у суді обвинувального акту про вчинення ОСОБА_7 інших кримінальних правопрушень.

Зокрема, наявні в матеріалах провадження докази і обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудовго розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних, у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне праворушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України, в сукупності із вищезазаначеними обставинами, слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного, стан його здоровя, наявність соціальних звязків, та дійшов до обгрунтованого висновку про те, що більш мякі запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні слідчого.

Європейський суд з прав людини неодноразовов підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватись з урахуванням конкретних обставин провадження. Тримання під вартою та продовження стркоу тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до ососбистої свободи.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов вірного висновку про необхідність продовження щодо ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу, оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що на даний час продовжують існувати ризики передбачені ст.177 КПК України, які не зменшились з часу застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу та жоден із більш мяких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти настанню цих ризиків.

Посилання захисника на те, що ОСОБА_7 протягом нетривалого періоду часу звільнення з-під варти не впливав на свідків та потерпілого, не переховувався від органів досудового слідства та суду та не продовжував вчинення кримінального правопорушення, у скоєні якого підозрюється, не вчиняв інших правопорушень перевірялись слідчим суддею та були вірно відхилені з огляду на те, що не вчинення протягом короткого періоду часу дій спрямованих на настання ризиків, передбачених ст.177 КПК України, не нівелює їх існування та настання у майбутньому.

У звязку з незадовільним станом здоровя підозрюваного йому надається медична допомога в умовах лікувального закладу УВП, що підтверджується відповідною довідкою, а тому підстави вважати що він не може утримуватись в умовах установи попереднього увязення в колегії суддів відсутні.

Доказів того, що ОСОБА_12 опікується батьками пенсійного віку та неповнолітньою дитиною під час розгляду клопотання та перегляду ухвали слідчого суддді в апеляційному порядку не надано.

Крім того, клопотання захисника ОСОБА_9 про застосування до його підзахисного менш суворого запобіжного заходу вказує на те, що ним не заперечується факт існування обгрунтованої підозри ОСОБА_13 у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, а також того що вищеперелічені ризики продовжують існувати, а тому скаргу захисника слід відхилити, а ухвалу слідчого судді про продовження запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 177, 183,191,419,422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 24 листопада 2021 року про продовження тримання під вартою ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді