Справа №127/9/22
Провадження №1-кс/127/3/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 січня 2022 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3
слідчого ОСОБА_4 ,
адвоката ОСОБА_5 ,
підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши клопотання слідчого відділу СУ ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодопідозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, працюючого на посаді водія у регіональному центрі м. Ладижин філії «Логістика МХП», раніше не судимого, -
ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання слідчого відділу СУ ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодопідозрюваного ОСОБА_6 .
Клопотання мотивовано тим, що СУ ГУНП у Вінницькій області проводиться досудове розслідування кримінального правопорушення, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000001 від 01.01.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що о 20 годині 00 хвилин 01.01.2021 водій ОСОБА_6 , керуючи автомобілем «ВАЗ 2110», державний номер НОМЕР_1 , рухаючись поблизу будинку № 59 по вулиці Соборній в смт. Кирнасівка Тульчинського району Вінницької області, маючи об`єктивну можливість виявити по переду пішоходів, які рухались смугою руху автомобіля у зустрічному йому напрямку, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , який від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці події.

Таким чином водій ОСОБА_6 порушив вимоги пункту 12.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (зі змінами та доповненнями), згідно якого: п. 12.3 «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди».

Порушення ОСОБА_6 вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху знаходиться у причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками настанням смерті ОСОБА_7 .

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме: порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Крім того, о 20 години 00 хвилин 01.01.2022 водій ОСОБА_6 , автомобілем «ВАЗ 2110», державний номер НОМЕР_1 , рухаючись поблизу будинку № 59 по вулиці Соборній в смт. Кирнасівка Тульчинського району Вінницької області, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , поставивши потерпілого у небезпечний для життя стан, усвідомлюючи, що ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження, які можуть бути небезпечними для його життя і здоров`я, діючи умисно, маючи реальну можливість надати допомогу ОСОБА_8 , який перебував у небезпечному для життя стані і був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, таку допомогу потерпілому не надав, не вжив заходів для надання йому першої медичної допомоги, не звернувся за допомогою до інших осіб, не викликав представників лікувального закладу, хоча повинен був і мав об`єктивну можливість це зробити, з метою уникнення відповідальності з місця події автомобілем зник.

Таким чином, ОСОБА_6 за вищевикладених обставин порушив вимоги пункту 2.10 (а, б, г, ґ, д, е) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (зі змінами та доповненнями), згідно якого: п. 2.10 «У разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: а) «негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди»; б) увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил; г) «вжити можливих заходів для надання першої медичної допомоги потерпілим, викликати карету швидкої медичної допомоги, а якщо це неможливо, звернутися за допомогою до присутніх і відправити потерпілих до лікувального закладу»; ґ) у разі неможливості виконати дії, перелічені в підпункті "г" пункту 2.10 цих Правил, відвезти потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки; у лікувальному закладі повідомити своє прізвище та номерний знак транспортного засобу (з пред`явленням посвідчення водія або іншого документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб) і повернутися на місце пригоди; д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи підрозділ міліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття працівників міліції; е) вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди».

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України, тобто завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження, коли він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.

03.01.2022 о «13» год. «10» хв. ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286 та ч. 1 ст. 135 КК України.

Вина ОСОБА_6 підтверджується зібраними доказами, а саме: протоколом огляду місця ДТП від 01.01.2022; протоколом огляду місця події від 02.01.2022; протоколами допиту свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_11 та протоколом слідчого експерименту проведеного за її участі.

Разом із цим, у вказаному кримінальному провадженні існують ризики передбачені частиною 1 статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, зокрема:

1) переховування від органу досудового розслідування та суду, так як останній знаючи про тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, а саме позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років, з метою уникнення відповідальності за вчинене ним кримінального правопорушення може переховуватися від органу досудового розслідування та суду;

2) незаконного впливу на потерпілого та свідків кримінального провадження, оскільки згідно статті 23 Кримінального процесуального кодексу України суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно;

3) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки у кримінальному провадженні на даний час тривають експертизи та не проведені всі слідчі (розшукові) дії.

Застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти вищевказаним ризикам, оскільки:

1) особисте зобов`язання, є недостатньо суворим запобіжним заходом, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та міру можливого покарання, особу підозрюваного, обставини вчинення злочину;

2) особиста порука, оскільки у ОСОБА_12 відсутні поручителі, які заслуговують на довіру та зможуть доставити останнього до органу досудового розслідування та в суд на першу вимогу;

3) застава, оскільки підозрюваний в разі сплати застави зможе впливати на свідків, потерпілого чи переховуватися від органу досудового розслідування та суду;

4) домашній арешт, враховуючи складність контролю за виконанням підозрюваним покладених на нього обов`язків під час такого запобіжного заходу, що не дасть можливість запобігти вказаним вище ризикам.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років. Після вчинення дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_6 достовірно знаючи та розуміючи, що потерпілий отримав тілесні ушкодження, не завіз потерпілого до лікарні, не надав медичної допомоги, а з метою уникнення від відповідальності залишив місце пригоди та заховав транспортний засіб, що відповідним чином вказує на поведінку підозрюваного, а також намагання ухилитись від відповідальності за вчинений злочин.
Наведені факти не лише відповідним чином характеризують особистість ОСОБА_6 , але й дають слідству достатньо підстав вважати, що підозрюваний зможе ухилятися від слідства, суду та залишити територію України.

Враховуючи сукупність характеризуючих даних, соціальних зв`язків та чинників, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, вид передбаченого покарання, поведінку підозрюваного, орган досудового слідства вважає, що єдиним запобіжним заходом, який забезпечить належну поведінку підозрюваного та виконання ним процесуальних обов`язків, є запобіжний захід у вигляді взяття під варту.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України, відносно підозрюваного ОСОБА_6 може бути застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки він являється раніше не судимою особою, який підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, слідчий просив задовольнити клопотання.
Слідчий в судовому засіданні підтримав клопотання, просив його задовольнити.
Прокурор клопотання слідчого підтримав, оскільки під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, тому необхідно застосувати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Адвокат в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання.
Підозрюваний в судовому засіданні вину визнав, підтримав думку адвоката.
Слідчий суддя, вислухавши думку підозрюваного та його захисника, слідчого, прокурора, дослідивши матеріали клопотання слідчого, матеріали кримінального провадження, заперечення сторони захисту, прийшов до наступного висновку.
При вирішенні питання про наявність підстав для задоволення клопотання слідчий суддя приймає до уваги, що згідно ч. 1 ст. 183 КПК України взяття під варту є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
При цьому відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя враховує вік та стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан ОСОБА_6 та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.
Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Так, на час розгляду клопотання підозри щодо вчинення ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України обґрунтовані, про що свідчать докази, які зібрані в кримінальному провадженні та доведені прокурором та слідчим при розгляді даного клопотання.Причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення достатньою мірою для даної стадії кримінального провадження доводиться доказами, які долучені слідчим до матеріалів клопотання.
При вирішенні питання щодо задоволення клопотання слідчий суддя враховує, що слідчим та прокурором доведено, що встановлені під час розгляду клопотання обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, оскільки перебуваючи на волі ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілих та свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

З матеріалів кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років. Після вчинення дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_6 не завіз потерпілого до лікарні, не надав медичної допомоги, залишив місце пригоди та заховав транспортний засіб, що відповідним чином вказує на поведінку підозрюваного, тому слідчий суддя переконується в доцільності задоволення клопотання та застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, якийспричинив загибель людини.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 193, 194, 196, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком 60 (шістдесят) днів.
Строк тримання під вартою рахувати з моменту винесення ухвали суду, тобто з 13.10 год. 05.01.2022 року.
Строк дії ухвали до 13.10 год. 05.03.2022 року.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя