Справа №712/7615/20
Провадження №1-кп/712/479/21
Вирок

Іменем України

28 жовтня 2021 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2
з участю:
прокурора - ОСОБА_3
захисника - ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси кримінальне провадження, яке здійснюється у порядку спеціального судового провадження у відношенні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Луганськ, українець, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 , у період з грудня 2018 року по березень 2020, перебуваючи на тимчасово окупованій території заселеного пункту Луганськ Луганської області, який підконтрольний представникам терористичної організації «Луганська народна республіка» (далі - «ЛНР»), утвореної в травні 2014 року у м. Луганську, і яка, відповідно до ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом», є терористичною організацією, будучи бійцем незаконних збройних формувань «ЛНР», бере участь у терористичній організації та сприяє її діяльності.

Учасники терористичної організації «ЛНР» на території України займаються вчиненням актів тероризму, залякуванням населення, вбивством

громадян, захопленням адміністративних будівель органів державної влади і місцевого самоврядування, а також вчиненням інших тяжких і особливо тяжких злочинів, що призводить до дестабілізації суспільно-політичної ситуації у державі, з метою насильницької зміни та повалення конституційного ладу, захоплення державної влади в Україні, а також зміни меж території і державного кордону України, шляхом створення незаконного державного утворення «ЛНР».

Вказана терористична організація є стійкою, має чітку ієрархію та структуру, яка складається з політичного та силового блоків, а також розподіл функцій між її учасниками, на яких покладені відповідні обов`язки згідно, з єдиним планом спільних злочинних дій.

На керівників блоків покладається керівництво, організація дій та контроль за діяльністю підлеглих їм співучасників злочину за допомогою керівників груп, що

входять до складу вказаних блоків.

При цьому на керівників та учасників силового блоку покладається забезпечення стійкості терористичної організації шляхом вчинення збройного опору, незаконної протидії та перешкоджання виконанню службових обов`язків співробітниками правоохоронних органів і військовослужбовцями Збройних Сил України. У свою чергу представники політичного блоку організовують збір та отримання матеріальної і фінансової допомоги від інших учасників терористичної організації та осіб, лояльно налаштованих до їхньої діяльності, чим також забезпечують існування вказаної терористичної організації.

Терористична організація «ЛНР» має стабільний склад лідерів, які підтримують між собою тісні стосунки, централізоване підпорядкування учасників політичного та силового блоку лідерам організації, а також план злочинної діяльності та чіткий розподіл функцій учасників щодо його досягнення.

Так, на учасників політичного блоку, відповідно до плану спільних злочинних дій, покладаються наступні обов`язки:

- створення так званих органів державної влади «ЛНР» та організація їх діяльності;

- видача нормативно-правових актів від імені нелегітимних органів державної влади «ЛНР»;

- проведення агітаційної роботи серед населення щодо діяльності терористичної організації «ЛНР» з метою схиляння їх до участі у вказаній терористичній організації та отримання підтримки власної діяльності серед мешканців східних регіонів України;

- організація збору, отримання матеріальної і фінансової допомоги від інших учасників терористичної організації та осіб, лояльно налаштованих до їх діяльності, а також її розподілу;

- налагодження взаємодії з незаконним державним утворенням «ЛНР» та її лідерами з метою координації дій, спрямованих на повалення конституційного ладу та захоплення державної влади в Україні, а також дій, направлених на зміну меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України;

- налагодження взаємодії з прихильниками злочинної діяльності, що перебувають за кордоном з метою координації дій, отримання матеріальної і гуманітарної допомоги та озброєння, а також залучення іноземних громадян для протидії правоохоронним органам та Збройним Силам України;

- налагодження взаємодії з місцевими та закордонними засобами масової інформації з метою їх використання для агітацій, висвітлення діяльності «ЛНР», дискредитації діяльності органів державної влади України та осіб, задіяних у ході проведення антитерористичної операції та формування думки серед населення про законність власних дій, а також вчинення за їх допомогою закликів до повалення конституційного ладу і захоплення державної влади в Україні та дій, направлених на зміну меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України;

- надання матеріальної та організаційної допомоги учасникам бойового блоку «ЛНР» для забезпечення їх протиправної діяльності;

- забезпечення учасників «ЛНР» транспортом, символікою та агітаційними матеріалами.

На учасників силового блоку, відповідно до плану спільних злочинних дій, покладаються наступні обов`язки:

- систематична організація та ведення збройного опору, незаконної протидії та перешкоджання виконанню службових обов`язків співробітниками правоохоронних органів України і військовослужбовцями Збройних Сил України, задіяними у проведенні антитерористичної операції;

- організація у групи осіб, які є прихильниками злочинної діяльності учасників «ЛНР», озброєння зазначених осіб та керівництво їхніми діями;

- створення не передбачених законом збройних формувань та участь у їх діяльності;

- вербування нових учасників до складу силового блоку «ЛНР» та керівництво їхніми діями;

- захоплення населених пунктів, будівель, військових частин та інших об`єктів на території Луганської області;

- скоєння терористичних актів та диверсій на території України;

- захоплення зброї чи заволодіння у інший спосіб боєприпасами, вибуховими речовинами, військовою технікою, транспортними засобами, а також будівництво укріплень з метою протидії діяльності осіб, задіяних у ході проведення інтитерористичної операції та забезпечення власної злочинної діяльності;

- викрадення осіб з метою отримання матеріальної вигоди та залякування мешканців, які підтримують діючу владу в Україні;

- організація поставок зброї, боєприпасів, вибухових речовин, військової техніки та їх розподіл серед учасників терористичної організації.

13 квітня 2014 року Радою національної, безпеки і оборони України прийнято рішення «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України», яке введено в дію Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» № 405/2014 від 14.04.2014, відповідно до якого на території України розпочато антитерористичну операцію.

Наказом керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України № 33/6/9 від 07.10.2014 районами проведення антитерористичної операції визначені території Донецької та Луганської областей.

Так, з грудня 2018 року по березень 2020 року ОСОБА_5 діючи умисно, достеменно усвідомлюючи незаконність діяльності терористичної організації «ЛНР», яка спрямована на насильницьку зміну, повалення конституційного ладу та захоплення державної влади в Україні, а також зміну меж території і державного кордону України, діючи з корисливих мотивів, приймає участь у діяльності одного з незаконних збройних формувань «ЛНР».

ОСОБА_5 займає посаду водія-навідника танку танкового батальйону « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». До його обов`язків входить технічне обслуговування та керування технікою, проведення розрахунків кутомірів та наведення знаряддя. Вказаними діями він бере участь у терористичній організації «ЛНР» та сприяє діяльності незаконного збройного формування, яке діє на тимчасово окупованій території Луганської області.

У вказаному кримінальному провадженні відповідно до ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси від 15.07.2021, здійснювалося спеціальне судове провадження в рамках кримінального провадження №0000002 від 05.02.2019 щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до ч. 3 ст. 323 КПК України, за відсутності обвинуваченого.

Винуватість ОСОБА_5 в інкримінуємому йому кримінальному провадженні підтверджується показами свідка, допитаного в судовому засіданні, який показав, що

- свідок ОСОБА_6 суду показав, що він сам з м. Луганська і що ОСОБА_5 це його знайомий з м.Алчевська, познайомилися в 2013 році в м.Алчевськ, через іншого товариша ОСОБА_7 . Знає, що обвинувачений водій танка, неодноразово вихвалявся в 2014 році, що стріляв по українських військових та по українській військовій техніці. ОСОБА_5 неодноразово його агітував також йти служити до них проти України. Чув, що в 2016-2017 ОСОБА_8 ще воював. З сайту «Однокласників» роздруковував фото ОСОБА_5 , на яких він у військовій формі ЛНР зі зброєю. На фото пред`явлених прокурором впізнає ОСОБА_5 . Про участь ОСОБА_8 у незаконних військових формуваннях дізнався безпосередньо від останнього.

Крім того, вина ОСОБА_5 підтверджується письмовими доказами, дослідженими в судовому засіданні, а саме:

- протоколом за результатами проведення НРДТ «ОТЗ-12» за дублікатом СОКР № 160 «Квадрат» від 04.02.2019, згідно якого знято інформацію з мобільного телефону № НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_5 у період з 09.12.2018 по 19.12.2018: розмова з матір`ю на № НОМЕР_2 , з розмови вбачається, що ОСОБА_5 розповідає про те, що у нього тухне аккумулятор, двойка забрала освіщати своє КПП, а з танка вони знімати аккумулятор не можуть. Про розгрузку танків, про те, що є 180 теходиниць, в основному буде сухопотно, по морському хочуть через Маріуполь, що у них окремий батальйон, живе в казармі. З розмови між обвинуваченим і його знайомою (т. 73), вбачається, що ОСОБА_5 розповідає, що командир його хвалить, йому дають танк і він сам буде з нього стріляти. В розмові обвинуваченого і знайомого чоловіка, мова йде про навчання на танках на Дибалі, роти №2 і №3 об`єднали і відправили на Дибаль, рота № НОМЕР_3 на ОСОБА_9 . Він їде на Дибаль;

- актом огляду від 04.02.2019 сторінки користувача з логіном « ОСОБА_10 », зроблено висновок, що останній є учасником значної кількості Інтернет-спільнот проросійського та сепаратистського спрямування та має широке коло Інтернет друзів з числа мешканців РФ та ЛНР/ДНР, в особистих повідомленнях виявлено фотографію ОСОБА_5 у військовій формі;

- протоколом огляду від 16.10.2019, згідно якого оглянуто персональну сторінку ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , прож. у м.Луганськ, виявлено фото зі зброєю схожою на автомат АК-74;

- протоколом за результатами проведення негласної слідчої дії, зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 31.05.2019: по номеру НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_5 , з якого вбачається, що останній зателефонував знайомій жінці (т. 73), в розмові розповідав про свого знайомого, який служив в Козачково, отримав поранення, скаржився на армію. В розмові з матір`ю обвинувачений розповідає про перевірки ОБСЄ, про бойову тревогу, про те, що бомблять, про зброю, про приїзд укропів, «4 танки сгоріло та 6 екіпажів». В розмові із знайомим ОСОБА_8 розповідає про те, що воює, приїхав з ОСОБА_11 . Знайомому чоловіку, на ім`я ОСОБА_12 (т. 88), ОСОБА_8 розповідає про те що у них усилення, накрили їхні танки мінами, загинуло 20 чоловік, зброя у них є, що вони розумніші ніж перевірка ОБСЄ. В розмові із знайомою жінкою розповідав про казарменне положення, і потрібно повертатися в частину. В іншій розмові наголошує, що перебуває у штабі. В розмові з ОСОБА_13 , ОСОБА_5 розповідає про те, що його перекидають на Дебальцево, йде капітальне посилення;

- протоколом за результатами проведення негласної слідчої дії, зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 02.08.2019: по номеру НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_5 , з розмови останнього з матір`ю вбачається, що він перебуває в армії. Крім того, згідно з розмов з жінками ОСОБА_5 повідомляє, що воює в ЛНР та в Дебалі;

- протоколом за результатами проведення негласної слідчої дії, зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 25.11.2019: по номеру НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_5 , в розмові з одноклассником повідомляє, що він військовий;

- скріншотами фотознімків, зробленими з сторінки ОСОБА_14 у соцмережі «Однокласники», на яких зображений чоловік у військовій формі із зброєю, і на яких свідок ОСОБА_6 , в судовому засіданні впізнав ОСОБА_5 .

Розгляд провадження провадився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого йому обвинувачення.

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Всі докази, досліджені безпосередньо судом, в даному кримінальному провадженні є належними та допустимими доказами, оскільки були отримані в порядку, передбаченому КПК України і у своїй сукупності повністю підтверджують винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, за обставин, викладених у даному вироку, так як є послідовними, узгоджуються один з одним, відповідають фактичним обставинам справи, будь-які протиріччя в них відсутні, що свідчить про їх об`єктивність та правдивість та у сукупності дають обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_5 , з грудня 2018 року по березень 2020 року, діючи умисно, достеменно усвідомлюючи незаконність діяльності терористичної організації «ЛНР», яка спрямована на насильницьку зміну, повалення конституційного ладу та захоплення державної влади в Україні, а також зміну меж території і державного кордону України, діючи з корисливих мотивів, приймає участь у діяльності одного з незаконних збройних формувань «ЛНР».

До такого висновку суд дійшов із того, що поняття терористичної організації визначено в Законі України «Про боротьбу з тероризмом» від 20 березня 2003 року, і відповідно до цього Закону, це є стійке об`єднання трьох і більше осіб, яке створене з метою здійснення терористичної діяльності, у межах якого здійснено розподіл функцій, встановлено певні правила поведінки, обов`язкові для цих осіб під час підготовки і вчинення терористичних актів. Визначальним для визнання організації терористичною є те, що хоч один з її структурних підрозділів здійснює терористичну діяльність з відома хоча б одного з керівників (керівних органів) усієї організації.

Наказом керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України № 33/6/9 від 07.10.2014 районами проведення антитерористичної операції визначені території Донецької та Луганської областей.

Аналіз кримінального законодавства, рішення Варшавської конференції від 28 вересня 2001 року № 1373 по боротьбі з тероризмом, а також відповідних положень Закону України «Про боротьбу з тероризмом» показує, що терористична організація виділена як вид злочинної організації з спеціальною метою - здійснення терористичної діяльності. Так, відповідно до Закону України «Про боротьбу з тероризмом» терористична діяльність - діяльність, яка охоплює: планування, організацію, підготовку та реалізацію терористичних актів; підбурювання до вчинення терористичних актів, насильства над фізичними особами або організаціями, знищення матеріальних об`єктів у терористичних цілях; організацію незаконних збройних формувань, злочинних угруповань (злочинних організацій), організованих злочинних груп для вчинення терористичних актів, так само як і участь у таких актах; вербування, озброєння, підготовку та використання терористів; пропаганду і поширення ідеології тероризму; фінансування та інше сприяння тероризму.

Діяльність «ЛНР» як терористичної організації підтверджується зверненням Верховної Ради України до Організації Об`єднаних націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором, затверджене постановою Верховної Ради України від 27.01.2015 року № 129-VІІІ, заявою Верховної Ради України «Про визнання Україною юрисдикції Міжнародного кримінального суду щодо скоєння злочинів проти людяності та воєнних злочинів вищими посадовими особами Російської Федерації та керівниками терористичних організацій «ДНР» та «ЛНР», які призвели до особливо тяжких наслідків та масового вбивства українських громадян», схваленої постановою Верховної Ради України від 04.02.2015 року №145-VІІІ, заявою Верховної Ради України «Про відсіч збройної агресії Російської Федерації та подалання її наслідків», схваленою постановою Верховної Ради України від 21.04.2015 року №337-VIII, в яких «ДНР» та «ЛНР» визначено терористичними організаціями.

Згідно п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами кримінальних справ про злочини, вчинені стійкими злочинними об`єднаннями» від 23.12.2005 року № 13 утворення (створення) організованої групи чи злочинної організації слід розуміти як сукупність дій з організації (формування, заснування) стійкого злочинного об`єднання для заняття злочинною діяльністю. В частині ж участі у злочинній чи терористичній організації, то відповідно до п.13 вказаної постанови Пленуму вступ особи до організованої групи чи злочинної організації (участь у ній) означає надання цією особою згоди на участь у такому об`єднанні за умови, що вона усвідомлювала факт його існування і підтвердила певними діями реальність своїх намірів. При цьому, під час судового розгляду справи, суд враховує, що державним обвинуваченням було доведено, що ОСОБА_5 усвідомлював, що «ЛНР» «ДНР» та інші незаконні збройні формування, які структурно входить до силового блоку терористичних організацій «ЛНР» «ДНР» діють на території України саме як терористичні організації, діють на території України незаконно та що її учасники застосовують зброю, вчиняють терористичні акти, захоплення будівель органів державної влади та місцевого самоврядування, вбивства людей, вибухи, підпали та інші дії, які створюють небезпеку для життя та здоров`я людей, завдають значної майнової шкоди та призводять до настання інших тяжких наслідків, з метою порушення громадської безпеки, залякування населення, провокації воєнного конфлікту, міжнародного ускладнення та впливу на прийняття рішень органами державної влади, місцевого самоврядування, а також чинять збройний опір, незаконну протидію та перешкоджають виконанню службових обов`язків співробітниками правоохоронних органів України й військовослужбовцями Збройних Сил України, задіяними у проведенні антитерористичної операції, і обвинувачений сприяв у діяльності вищевказаних терористичних організаціях. Суд також враховує правові позиції, викладені в рішенні ЄСПЛ у справі «Броуґан та інші проти Сполученого Королівства», відповідно до яких розслідування терористичних правопорушень, безсумнівно, ставить перед органами влади особливі проблеми. Забезпечення справедливої рівноваги між інтересами суспільства, яке страждає від тероризму, та інтересами конкретної людини є надзвичайно складним завданням. Беручи до уваги факт посилення тероризму в сучасному світі, визнана необхідність, яка випливає із самої суті системи Конвенції, забезпечення належної рівноваги між захистом інститутів демократії в інтересах суспільства і захистом прав окремої людини. У контексті статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, саме суд має визначити значимість таких обставин, а також з`ясувати, чи було забезпечено в цій справі рівновагу між застосовними положеннями цієї статті у світлі її конкретного формулювання та її загальним предметом і метою. Кримінальне провадження розглядалось в порядку спеціального судового провадження, згідно вимог ст. 323 КПК України, тому, відповідно до вимог закону, обвинувачений ОСОБА_5 повідомлявся про день і час слухання справи через засоби масової інформації та шляхом направлення повістки, інтереси ОСОБА_5 захищались адвокатом, як на досудовому слідстві так і в суді, що свідчить про те, що права обвинуваченого в ході досудового слідства, а також у судовому засіданні порушені не були. При цьому, суд вважає, що розглянуте кримінальне провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) відповідає загальним засадам кримінального провадження, з урахуванням особливостей, встановлених законом. Стороною обвинувачення використані всі передбачені законом можливості для дотримання прав обвинуваченого, зокрема, права на захист, на доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя. Будь яких істотних порушень КПК України, під час досудового слідства, які б вплинули на кваліфікацію дій обвинуваченого та поставили б під сумнів зібрані по справі докази, судом не встановлено. Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом. Будь яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачених КПК України, враховуючи, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було. Зважаючи на положення, закріплені у ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», судом враховується позиція Європейського суду з прав людини, відображена у п. 175 рішення від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Отже, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими у процесі судового розгляду й оціненими судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом і оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності і взаємозв`язку, суд прийшов до висновку що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, за обставин, викладених у даному вироку знайшла своє повне підтвердження в судовому засіданні. Дії ОСОБА_5 суд, кваліфікує за ч. 1 ст. 258-3, як умисну участь у терористичній організації « ЛНР» та сприянні її діяльності. Суд, при призначенні ОСОБА_5 покарання, також враховує вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України, про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, питання про обґрунтованість періоду тримання під вартою не можна розглядати абстрактно. Конвенція гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у демократичному суспільстві у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим або не мати продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції. Цей перелік винятків є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме: гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи.

Конституційний Суд України у рішенні від 02.11.2004 року зазначив, що окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

На підставі викладеного, призначаючи покарання ОСОБА_5 , у відповідності зі ст. 65 КК України, суд, враховує обставини вчиненного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, який мав місце в умовах складної суспільно-політичної обстановки в Луганській області та мав суттєвий вплив на охорону державної і громадської безпеки у цих регіонах держави, ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії особливо тяжких та тяжких злочинів, суспільна небезпека яких полягає у порушенні безпечних умов життєдіяльності, безпеки життя, здоров`я, власності широкого та невизначеного кола осіб та безпеки інших цінностей суспільства, особу винного, який не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, відсутність обставин, які пом`якшують і обтяжують покарання обвинуваченого та приходить до висновку про призначення покарання у виді позбавлення волі, в межах санкцій ч. 1 ст. 258-3,КК України без конфіскації майна, оскільки, з урахуванням вказаних обставин, вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_5 неможливе без ізоляції його від суспільства.

Цивільний позов у кримінальному провадженні - не заявлений.

Відповідно до ст. 100 КПК України, речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-376 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_5 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3КК України та призначити йому покарання:

-за ч. 1 ст. 258-3 КК України - у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) років без конфіскації майна.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту затримання.

Речові докази відсутні.

Вирок може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду через Соснівський районний суд м.Черкас протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, а обвинуваченому, який перебуває під вартою, з моменту вручення копії вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити захиснику та прокурору.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Якщо апеляційну скаргу подано обвинуваченим, щодо якого судом ухвалено вирок за результатами спеціального судового провадження, суд поновлює строк за умови надання обвинуваченим підтвердження наявності поважних причин, передбачених ст. 138 КПК України, та надсилає апеляційну скаргу разом із матеріалами кримінального провадження до суду апеляційної інстанції з дотриманням правил, передбачених ст.399 КПК України.

Головуючий :