ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Полтави, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого у АДРЕСА_2 , раніше судимого: 26.06.2000 Октябрським районним судом м.Полтави за ч.1 ст.229-6 КК України до 1 року позбавлення волі із застосуванням ст.46-1 КК України з відстрочкою виконання вироку на 1 рік, штраф 300 грн; 12.06.2001 Октябрським районним судом м.Полтави за ч.2 ст.229-6, ст.43, ст.14-1 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі; 03.09.2003 Полтавським обласним судом за ч.3 ст.185, 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 27.05.2004 Київським районним судом м.Полтави за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі; 13.01.2009 Октябрським районним судом м.Полтави за ч.2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі; 03.03.2009 Октябрським районним судом м.Полтави за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 29.10.2009 Київським районним судом м.Полтави за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 04.09.2012 Київським районним судом м.Полтави за ч.2 ст. 185, ч.3 ст.185, ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі; 12.10.2015 Київським районним судом м.Полтави за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком 2 роки; 05.05.2016 Київським районним судом м.Полтави за ч.2 ст.309, 71 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі; 15.05.2016 Київським районним судом м.Полтави за ст.395, ч.4 ст.70 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі; 03.04.2020 Ленінським районним судом м.Полтави за ч.2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі із звільненням від відбування покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком на 1 рік; 06.04.2020 Київським районним судом м.Полтави за ч.2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі із звільненням від відбування покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком на 1 рік; За ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 09.07.2020 вирішено питання про застосування покарання за наявності декількох вироків та у відповідності до ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання покарань за вироками Ленінського районного суду м.Полтави від 03.04.2020 та Київського районного суду м.Полтави від 06.04.2020 визначено остаточне покарання у виді 1 року 2 місяців позбавлення волі із звільненням на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком на 1 рік
- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України,
29.03.2021 близько 11 год. 00 хв. ОСОБА_6 , діючи повторно, з корисливих спонукань, з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, проходячи повз двір будинку АДРЕСА_3 , скориставшись тим, що потерпіла ОСОБА_4 , залишила свою жіночу сумку на лавці, біля 4-го під`їзду вказаного вище будинку, а сама знаходилася біля 6-го під`їзду, шляхом ривку, не зважаючи на крики потерпілої, відкрито заволодів її жіночою сумкою, в якій знаходилися грошові кошти в сумі 6673 грн.
Після того, ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_4 матеріального збитку на загальну суму 6673 грн.
Таким чином, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.186 КК України.
29.04.2021, в нічний час, діючи повторно, умисно, з корисливих спонукань, з метою заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ОСОБА_6 проник на подвір`я будинку АДРЕСА_4 , де шляхом зламу замку, проник до сараю, звідки таємно викрав кабель зв`язку ТППеп 100x2x0,4, довжиною 20 метрів, вартістю 2521,80 грн, кабель зв`язку ТППеп 500x2x0,4, довжиною 20 метрів, вартістю 1117 грн, кабель зв`язку ТППеп 30x2x0,4, довжиною 20 метрів, вартістю 732 грн, кабель зв`язку ТППеп 20x2x0,4, довжиною 20 метрів, вартістю 636,80 грн.
Після того, ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_5 матеріального збитку на загальну суму 5007,60 грн.
Таким чином, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України.
31.05.2021, в нічний час, перебуваючи в дворі будинку АДРЕСА_5 , діючи повторно, умисно, з корисливих спонукань, з метою заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ОСОБА_6 шляхом демонтажу даху, проник до сараю № 2, звідки таємно викрав болгарку «Einhell BWS 230/3», вартістю 1066,67 грн, болгарку «Интерскол», вартістю 1000 грн, 2 шуруповерти «Енергомаш», вартістю 575 грн кожен.
Після того, ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_8 матеріального збитку на загальну суму 3216,67 грн.
Таким чином, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні таємного викрадення майна потерпілого ОСОБА_8 визнав повністю, об`єм викраденого та його вартість не заперечував. Показав, що за вказаних у вироці обставин він проник до сараю, звідки викрав чотири електроінструменти, два з яких заклав у ломбард, а інші два у нього було вилучено. Виручені кошти він витратив на власні потреби. У вчиненому розкаявся.
За епізодом викрадення майна потерпілого ОСОБА_5 обвинувачений об`єм викраденого та вартість визнав повністю, пояснивши, що викрадені відрізки кабелів здав на металобрухт, а гроші витратив на власні потреби, проте зазначив, що до сараю він не проникав, а переліз через забор на подвір`я. У вчиненому розкаявся.
Щодо викрадення майна потерпілої ОСОБА_4 обвинувачений, вважаючи себе винуватим, показав, що 29.03.2021 проходив у дворі будинку по вул.Б.Хмельницького та побачив на лавочці сумку, біля якої у 20-30 метрах нікого не було. Обвинувачений взяв сумку і забіг за будинок, криків не чув. Думав що сумку просто забули на лавці і оскільки не допускав, що хтось бачить його дії, вважав це крадіжкою та умислу на відкрите викрадення не мав. Приблизно на відстані 30-50 метрів стояли люди. Після викрадення пішов на зупинку громадського транспорту «Богдана Хмельницького», звідки доїхав до центру міста, де сумку з усіма документами залишив на порозі якоїсь установи, а собі залишив гроші та банківські картки. Гроші витратив на власні потреби, а картку віддав знайомому (Тихий) в той же день після обіду.
Будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи потерпілий ОСОБА_8 в судове засідання не прибув, звернувшись із відповідним клопотанням про розгляд справи за його відсутності. У наданій заяві потерпілий вказав про відсутність матеріальних претензій до обвинуваченого, питання про призначення покарання залишив на розсуд суду.
Потерпілий ОСОБА_5 в суді показав, що виявив крадіжку 08.05.2021, а до цього часу два тижні не заходив до сараю. Викрадений у нього кабель зв`язку знаходився саме в сараї, який він зачиняє на замок. Це були відрізки довжиною 20-30 метрів, які він придбав через платформу онлайн оголошень «OLX» протягом 2018 року приблизно за 5200 грн. Всі викрадені у нього відрізки кабелів зв`язку знаходились у гарному стані і в основному були новими. Заподіяні збитки йому не відшкодовано, цивільний позов до обвинуваченого у кримінальному провадженні він не пред`являв, при визначенні покарання покладався на розсуд суду. Також потерпілий вказав, що 29.04.2021 обвинувачений проникав до нього на подвір`я, але був ним помічений, у розмові назвався ОСОБА_9 та пояснив, що шукає свого собаку. Оскільки в обвинуваченого на той момент при собі нічого не було, потерпілий поліцію не викликав.
Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні показала, що 29.03.2021 вона отримала гроші в банку і близько 11 год. повернулася у двір будинку АДРЕСА_3 , де мешкає. Біля її під`їзду знаходяться дві лавки, одна з яких прямо біля дверей і саме на неї потерпіла часто ставить сумку. Знаходячись біля четвертого під`їзду, потерпіла залишила на лавці сумку, а сама пішла до шостого під`їзду щоб поговорити з сусідом, постійно озираючись. Відходячи від шостого під`їзду, потерпіла побачила, як невідомий чоловік, одягнутий у блакитну куртку та коричневу кепку, боком схватив її сумку та одразу заховав під куртку. Побачивши це, потерпіла голосно кричала, що це її сумка, бігла за обвинуваченим, проте останній скрився за угол будинку. Обвинувачений біг дуже швидко і ні разу не повертався, хоча потерпіла продовжувала бігти за ним та голосно кричати. В цей момент перехожих на вулиці не було. Розуміючи, що за віком наздогнати обвинуваченого вона не зможе, потерпіла вирішила звернутись до банку та заблокувати картку. Потерпіла ствердила, що бачила момент викрадення і одразу почала кричати дуже голосно, тому обвинувачений не міг її не чути. У викраденій сумці знаходились гроші в сумі приблизно 6950 грн, паспорт, банківська картка, фотокарточки, різні особисті записи, дисконтні карти магазинів, окуляри тощо, водночас російських рублів в момент викрадення вона не мала, а лише хотіла придбати їх. Після викрадення через 56 днів їй принесли паспорт, дитячі фотокартки та дисконтні картки. При цьому потерпіла показала, що сама сумка та окуляри дорого коштують і становлять для неї матеріальний збиток.
Свідок ОСОБА_10 під час допиту в судовому засіданні показав, що обвинувачений ОСОБА_6 за домовленістю з братом свідка проживав у його квартирі. Свідок підтвердив, що обвинувачений дав йому картку білого кольору, якою ОСОБА_10 намагався розрахуватись в магазині «Аврора», але картка була заблокована.
Крім показань обвинуваченого, потерпілих та свідка, винуватість ОСОБА_6 підтверджується наданими стороною обвинувачення наступними доказами:
-витягом з ЄРДР за фактом відкритого викрадення майна потерпілої ОСОБА_4 , згідно з яким відомості про кримінальне правопорушення внесені до реєстру 29.03.2021 о 15:02:15 за заявою ОСОБА_4 ;
-протоколом про прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 29.03.2021, згідно з яким потерпіла ОСОБА_4 29.03.2021 звернулась до відділення поліції з приводу викрадення шляхом вільного доступу належної їй сумки, в якій знаходились грошові кошти, паспорт та банківські карти;
-протоколом огляду від 29.03.2021 з фототаблицею до нього, згідно з яким було оглянуто багатоповерховий будинок по вул.Б.Хмельницького, який має шість під`їздів, біля торцевої частини входу у під`їзд №4 знаходиться дерев`яна лавка;
-протоколом огляду речей від 13.04.2021 з фототаблицею, згідно з яким у службовому кабінеті ОСОБА_10 добровільно надав для огляду банківські карти «Альфа-Банк», «А-банк». На картці № НОМЕР_1 мається об`ємний напис «NINA MOSKALENKO», на іншій «Зелена»;
-витягом з ЄРДР від 09.05.2021 та протоколом про прийняття заяви про кримінальне правопорушення, згідно з якими 08.05.2021 потерпілий ОСОБА_5 звернувся до поліції з приводу викрадення у нього в період з 20.04.2021 до 08.05.2021 з сараю, зачиненого на металевий засов, кабелю зв`язку ТПП загальною довжиною 100 метрів;
-протоколом огляду від 08.05.2021 з фототаблицею до нього, згідно з яким було оглянуто домоволодіння по АДРЕСА_4 , на якому знаходиться приватний будинок та господарські споруди, в тому числі одноповерховий сарай з дерев`яними дверима та залізним засовом;
-витягом з ЄРДР від 01.06.2021 та протоколом про прийняття заяви про кримінальне правопорушення, згідно з якими 31.05.2021 потерпілий ОСОБА_8 звернувся до поліції з приводу викрадення у нього в період з 30.05.2021 до 10 год. 30 хв. 31.05.2021 з сараю, розташованого поряд з буд.№41 по вул.Анатолія Кукоби електроінструментів.
Оцінивши кожний досліджений та перевірений в судовому засіданні доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд, поза розумного сумніву, вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень проти власності. Дії ОСОБА_6 щодо викрадення майна потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_8 суд кваліфікує за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше сховище, що вчинене повторно. За епізодом викрадення майна потерпілої ОСОБА_4 дії ОСОБА_6 суд кваліфікує як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.
При цьому суд зазначає, що як в ході судового розгляду так і під час звернення до поліції потерпілий ОСОБА_5 ствердив, що викрадені у нього кабелі зв`язку знаходились саме у приміщенні сараю, що розташований на території його домоволодіння, тому суд критично ставиться до показань обвинуваченого в частині заперечення ним обставин проникнення до вказаного сховища. Надані потерпілим покази є послідовними, логічно узгодженими і сумнівів у їх достовірності не виникає.
Надаючи оцінку діям обвинуваченого за фактом викрадення майна потерпілої ОСОБА_4 , суд наголошує на тому, що крадіжкою (таємне викрадення чужого майна) є викрадення, здійснюючи яке, винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілого чи інших осіб. Грабіж - це відкрите викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, котра у свою чергу усвідомлює, що її дії помічені й оцінюються як викрадення.
В судовому засіданні потерпіла показала, що на власні очі бачила момент викрадення її сумки, знаходилась на відстані двох під`їздів і одразу почала голосно кричати, а розуміючи, що обвинувачений не припиняє посягання, переслідувала його. Потерпіла детально розповіла про обставини викрадення її майна, спосіб, дії обвинуваченого, описала його одяг. Тому суд вважає ці показання правдивими та вважає, що обвинувачений не міг не чути криків потерпілої, яка знаходячись на невеликій відстані, моментально відреагувала на його дії. Водночас, суд враховує й поведінку самого обвинуваченого, який побачивши сумку, схопив її з лавки, заховав та швидко залишив місце викрадення, тікаючи від потерпілої. Надаючи показання обвинувачений пояснив свої дії тим, що усвідомлював що вчиняє крадіжку, але не мав умислу на відкрите викрадення чужого майна.
Разом із тим, розрізняючи крадіжку та грабіж, слід виходити зі спрямованості умислу винної особи та даних про те, чи усвідомлював потерпілий характер вчинюваних винною особою дій. Дії, розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпілим чи іншими особами і, незважаючи на це, продовжені винною особою з метою заволодіння майном, належить кваліфікувати як грабіж.
Встановивши об`єктивні обставини викрадення майна потерпілої ОСОБА_4 , суд зазначає, що остання в повній мірі усвідомлювала характер вчинюваних обвинуваченим дій, прохала його зупинитись, голосно кричала, що сумка належить їй і намагалась його наздогнати, незважаючи на що обвинувачений продовжив свої злочинні дії. За таких обставин викрадення майна потерпілої ОСОБА_4 відбулось відкрито, а отже кваліфікується судом як грабіж.
Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_6 було пред`явлено звинувачення за ч.2 ст.186 КК України за фактом відкритого викрадення майна на загальну суму 7777,84 грн, а саме грошових коштів в сумі 6673 грн та 4000 російських рублів, що за курсом НБУ станом на 29.03.2021 становило 1104,84 грн. Проте, в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 пояснила, у викраденій сумці знаходились гривні, і вона лише планувала придбати 4000 російських рублів. Крім того зазначила, що викрадені у неї сумка, окуляри є дорогими і їй спричинено матеріальний збиток. На момент викрадення в сумці окрім грошових коштів також знаходилось й інші речі, особисті записи тощо.
Враховуючи викладене суд вважає за необхідне виключити з обсягу пред`явленого обвинувачення викрадення ОСОБА_6 4000 російських рублів, як таке що не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду.
Водночас судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
За таких обставин, враховуючи, що під час судового розгляду обвинувачення не змінювалось, а суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження, дотримуючись вимог ст.337 КПК України, суд розглянув справу в межах внесеного стосовно ОСОБА_6 обвинувального акту.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд, у відповідності до вимог ст.65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, всі обставини по справі в їх сукупності, а також особу обвинуваченого, його вік і стан здоров`я, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання.
Разом із цим, суд зазначає, що згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, тому особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
У п.3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.
Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд виходить з класифікації, відповідно до положень ст.12 КК України, а також враховує особливості кожного конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, зокрема, форму вини, мотив і мету, спосіб вчинення та ступінь тяжкості наслідків, що настали.
Обвинувачений ОСОБА_6 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, має непогашені судимості, після звільнення з місць позбавлення волі та застосування випробування в порядку ст.75 КК України за попереднім вироком суду від 06.04.2020 продовжив вчиняти корисливі злочини, не працює, суспільно-корисною діяльністю не займається, офіційного законного джерела доходу не має, хоча є молодою та працездатною особою, що свідчить про стійке небажання обвинуваченого виправлятись.
Обвинувачений має зареєстроване місце проживання, неодружений, утриманців не має, під спостереженням лікаря психіатра не перебуває, знаходиться на лікуванні ЗПТ в умовах КП «Полтавський обласний центр терапії залежностей Полтавської обласної ради», за місцем проживання скарг на нього не надходило, має низку серйозних захворювань та отримує ВААРТ терапію.
Вирішуючи питання щодо наявності пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, суд вказує, що рішення про їх встановлення насамперед має значення для правильного призначення покарання і має бути повністю самостійним, тобто незалежним від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.
Щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася. Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки. При цьому, незгода обвинуваченого з кваліфікацією його дій є правом особи та не впливає на щирість розкаяння, осуд своєї поведінки та відчуття жалю щодо вчинених протиправних дій. У свою чергу, активне сприяння розкриттю злочину як обставина, що пом`якшує покарання, означає добровільну допомогу слідству будь-яким чином: повідомлення правоохоронним органам або суду фактів у справі, надання доказів, інших відомостей про власну кримінальну діяльність тощо.
Так, в ході судового провадження, обвинувачений відверто визнав свою провину, висловив щирий жаль з приводу вчиненого, осудив свою поведінку та вибачився перед присутніми в судовому засіданні потерпілими, повідомляв суду фактичні обставини про вчинені ним злочини, не погоджуючись лише з кваліфікацією дій, що є проявом реалізації права на захист і не може ототожнюватись з відсутністю (наявністю) обставин, які пом`якшують покарання. Дії, емоції і висловлювання обвинуваченого, свідчать про такий його моральний стан, який міг би призвести стороннього спостерігача до думки про щире каяття особи.
З огляду на наведене, обставинами, які пом`якшують покарання суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Інших обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання судом на встановлено.
Виходячи із загальних засад призначення покарання, враховуючи наведені вище характеризуючи дані обвинуваченого, думку потерпілих, які у питанні призначення покарання покладались на розсуд суду, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень необхідним і достатнім є покарання в межах санкцій ч.3 ст.185 та ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі.
Підстав для застосування положень статей 69, 69-1, 75 КК України суд не знаходить.
Обвинувачений ОСОБА_6 й раніше засуджувався за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, й будучи звільненим від відбування покарання з випробуванням в період іспитового строку вчинив перше з встановлених судом аналогічних кримінальних правопорушень. Зазначені вище обставини характеризують обвинуваченого як особу, маючу деформацію життєвих принципів, тому виправлення ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства, на думку суду, є неможливим.
Водночас, беручи до уваги відомості, що характеризують обвинуваченого, його молодий вік та стан здоров`я, тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, спосіб їх вчинення та наслідки, що настали, суд доходить висновку про можливість призначення ОСОБА_6 покарання строком наближеним до мінімального.
Тільки таке покарання, з урахуванням конкретних обставин вчинення кримінальних правопорушень та принципу індивідуалізації покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Згідно з матеріалами кримінального провадження ОСОБА_6 було засуджено вироком Ленінського районного суду м.Полтави від 03.04.2020 за ч.2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі із звільненням від відбування покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком на 1 рік. Крім того, вироком Київського районного суду м.Полтави від 06.04.2020 ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та йому призначено покарання у виді 1 року позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік. За ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 09.07.2020 було вирішено питання про застосування покарання за наявності декількох вироків та визначено ОСОБА_6 відповідно до ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання покарань остаточне покарання у виді 1 року 2 місяців позбавлення волі із звільненням від відбування покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком на 1 рік.
За таких обставин, остаточне покарання ОСОБА_6 слід визначити у відповідності до вимог ст.71 КК України.
Питання про речові докази вирішено судом у відповідності до вимог ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати у справі підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави в порядку ст.124 КПК України. Згідно із долученими до справи матеріалами, витрати на залучення експертів у даному кримінальному провадженні складають 2745,92 грн (а.с.165,166).
За ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 03.06.2021 (а.с.160) у даному кримінальному провадженні було застосовано захід забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна, який підлягає скасуванню.
Вирішуючи питання щодо заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу, суд наголошує, що на підставі ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 24.06.2021 до обвинуваченого ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, та згідно із протоколом затримання, останнього фактично затримано 24.06.2021.
За таких обставин, в межах кримінального провадження, що розглядається, до обвинуваченого застосовано запобіжний захід, а від так у строк покарання ОСОБА_6 необхідно зарахувати попереднє ув`язнення у період з 24.06.2021 до винесення вироку, відповідно до ч.5 ст.72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.
Оскільки підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів судом не встановлено, до набрання вироком законної сили обвинуваченому ОСОБА_6 слід залишити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Цивільні позови до обвинуваченого в межах розгляду кримінального провадження пред`явлено не було.
На підставі викладеного, керуючись положеннями ст.ст. 373, 374 КПК України, суд
Визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК, ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання за:
-ч.3 ст.185 КК України у виді 03 (трьох) років позбавлення волі;
-ч.2 ст.186 КК України у виді 04 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених покарань визначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 04 (чотири) роки 02 (два) місяці.
На підставі ст.71 КК України до призначеного за цим вироком покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Київського районного суду м.Полтави від 06.04.2020, з урахуванням ухвали Київського районного суду м.Полтави від 09.07.2020, та визначити ОСОБА_6 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді 04 (чотирьох) років 04 (чотирьох) місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з 23.11.2021.
У строк покарання ОСОБА_6 зарахувати строк попереднього ув`язнення з 24.06.2021 по 22.11.2021 включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили застосований до обвинуваченого запобіжний захід залишити тримання під вартою.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 03.06.2021 на майно ОСОБА_8 .
Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів в розмірі 2745,92 грн.
Речові докази у справі:
- дві банківські карти, які знаходяться на зберіганні у ВП №1 ПРУП ГУНП в Полтавській області, - повернути потерпілій ОСОБА_4 , як їй належні (а.с.142,143);
- мобільний телефон марки «GUOPHONE V88», який переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 - залишити останньому, як йому належний (а.с.153);
- диск з відеозаписом від 29.04.2021 залишити при матеріалах кримінального провадження, що зберігаються у сторони обвинувачення (а.с.152);
- мідний дріт, який поміщений на зберігання до камери схову речових доказів ВП №1 ПРУП ГУНП в Полтавській області знищити (а.с.154,155);
- болгарку та шуруповерт, які передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_8 , залишити останньому, як йому належні.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Ленінський районний суд м.Полтави. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, ознайомитись із журналом судового засідання та подавати на них зауваження.

Суддя
Ленінського районного суду м.Полтави ОСОБА_1