УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.10.2021 Справа №607/19200/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря ОСОБА_2 , за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , законного представника підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні №0000202 відносно підозрюваного

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Петриків Тернопільського району Тернопільської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , в силу вимог ст.89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,-

в с т а н о в и в :
13 липня 2018 року близько 15 год. у ОСОБА_4 , який перебував в житловому будинку АДРЕСА_2 , на грунті особистих неприязних відносин, які виникли раптово під час спільного вживання алкогольних напоїв, в ході словесного конфлікту із ОСОБА_7 , виник злочинний умисел, спрямований на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті останньому. Реалізовуючи свій злочинний умисел спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи в житловому будинку АДРЕСА_2 , близько 15 год. 13 липня 2018 року умисно наніс кілька ударів сокирою по голові ОСОБА_7 , чим заподіяв смерть останньому. Смерть ОСОБА_7 настала внаслідок відкритого перелому кісток черепа із частковим руйнуванням речовини головного мозку та його оболонок. Між заподіянням потерпілому ушкоджень ділянки голови і настанням смерті існує прямий причинно-наслідковий зв`язок.

В діях ОСОБА_4 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, а саме вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

В ході досудового розслідування підозрюваному ОСОБА_4 проведено амбулаторну судову психіатричну експертизу, за результатами якої отримано висновок судово-психіатричного експерта №425 від 06 жовтня 2020 року, відповідно до якого ОСОБА_4 потребує примусових заходів медичного характеру у вигляді амбулаторної примусової психіатричної допомоги.

Крім того в ході досудового розслідування підозрюваному ОСОБА_4 проведено додаткову амбулаторну судову психіатричну експертизу, за результатами якої отримано висновок судово-психіатричного експерта №471 від 29 жовтня 2020 року, відповідно до якого ОСОБА_4 потребує примусових заходів медичного характеру у вигляді амбулаторної примусової психіатричної допомоги в зв`язку з тим, що він становить суспільну небезпеку.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 в період інкримінованого йому діяння виявляв ознаки хронічного психічного захворювання у вигляді параноїдної шизофренії та на даний час страждає цим психічним захворюванням, він становить суспільну небезпеку, а тому потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді амбулаторної примусової психіатричної допомоги.

У судовому засіданні прокурор подане клопотання підтримав та просив його задовольнити вказавши, що на його думку, є всі законні підстави застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_4 .

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник проти задоволення клопотання заперечували.

Законний представник підозрюваного ОСОБА_5 в судовому засіданні вказала, що ОСОБА_4 потребує лікування, проте підтримала позицію його захисника.

Безпосередньо дослідивши докази подані під час судового розгляду, оцінюючи їх в сукупності, з точки зору достатності та взаємозв`язку, провівши у повному обсязі судовий розгляд, дослідивши надані суду докази, перевіривши доводи учасників процесу, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора про застосування щодо ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру у вигляді амбулаторної примусової психіатричної допомоги підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Допитаний в судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 суду пояснив, що 13 липня 2018 року невідомий йому чоловік допоміг нести пакети з покупками до його дому. Після чого він зайшов в будинок, де деякий час відпочив, та вийшов з будинку в магазин та за дровами. Повернувшись в помешкання, побачив вже відомого йому на той час чоловіка, який допомагав йому нести пакети, якого він не запрошував та який самовільно зайшов. Захищаючись, оскільки думав, що останній хотів в нього вкрасти грошові кошти та казав, що хоче його вбити, умисно наніс йому два удари сокирою по голові. Після нанесення двох ударів потерпілий піднявся, та він наніс йому ще третій удар сокирою. Після цих подій, розпалив піч, у якій спалив сокиру та ліг спати. На наступний день пішов в поліцію, оскільки чоловік був мертвим. Про дані події не жаліє та зазначив, що він здоровий та не потребує лікування.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду повідомив, що перебуваючи на посаді поліцейського сектору реагування Тернопільського відділення поліції, 2018-2019 року, точної дати не пам`ятає, зранку ОСОБА_4 звернувся в Тернопільське районне відділення поліції ГУНП в Тернопільській області повідомивши, що за місцем його проживання в с. Петриків знаходиться мертве тіло невідомого йому чоловіка. Приїхавши на місце події та зайшовши в середину будинку було виявлене тіло невідомого чоловіка з слідами насильницької смерті. ОСОБА_4 повідомив, що він його вбив через грошові кошти, які він залишив на тумбочці, вийшовши в магазин, а повернувшись з магазину їх не було. ОСОБА_4 вказав, що вбив потерпілого сокирою, яку в подальшому спалив в печі. Після цього, було повідомлено чергового та приїхала слідчо-оперативна група, яка задокументувала вчинений злочин.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду повідомила, що перебуваючи на посаді поліцейського сектору реагування в липні-серпні 2018 року зранку ОСОБА_4 звернувся в Тернопільське районне відділення поліції ГУНП в Тернопільській області повідомивши, що за місцем його проживання в с. Петриків знаходиться мертве тіло невідомого йому чоловіка. Приїхавши на місце події та зайшовши в будинок було виявлено тіло невідомого чоловіка з слідами насильницької смерті. ОСОБА_4 повідомив, що він його вбив через грошові кошти, які він залишив на тумбочці, вийшовши в магазин, а повернувшись з магазину їх не було. ОСОБА_4 вказав, що вбив потерпілого сокирою, яку в подальшому спалив в печі. Після цього, було повідомлено чергового та приїхала слідчо-оперативна група, яка задокументувала вчинений злочин.

Крім того, факт вчинення ОСОБА_4 суспільно небезпечного діяння, що містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, підтверджується сукупністю досліджених та перевірених в ході судового розгляду доказів, зокрема:

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину ОСОБА_4 від 14 липня 2018 року;

- протоколом огляду місця події від 14 липня 2018 року;

- лікарським свідоцтвом про смерть ОСОБА_7 №554 від 13 липня 2018 року;

- висновком експерта №548 за результатами судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_7 від 17 серпня 2018 року;

- висновком експерта №910 за результатами судово-медичної експертизи взірців крові та сечі від трупа ОСОБА_7 від 24 липня 2018 року;

- висновком експерта №409 за результатами судово-медичної експертизи рідкої крові від трупа ОСОБА_7 від 03 серпня 2018 року;

- висновком експерта №710 за результатами судово-медичної експертизи шматочків внутрішніх органів, вилучених під час розтину трупа ОСОБА_7 від 30 липня 2018 року;

- актом огляду ОСОБА_4 №272 від 24 липня 2018 року;

- протоколом пред`явлення трупа для впізнання від 23 липня 2018 року;

- висновком експерта №191 за результатами судово-медичної експертизи речових доказів (піднігтьового вмісту рук ОСОБА_4 ) від 11 вересня 2018 року;

- висновком експерта №190 за результатами проведеної судово-медичної експертизи речового доказу (піднігтьового вмісту рук ОСОБА_7 ) від 11 вересня 2018 року;

- висновком експерта №194 про проведення судово-медичної експертизи речового доказу (зішкрябу з поверхні відкидних дверцят шухляди в стіні) від 12 вересня 2018 року;

- висновком експерта №200 за результатами проведеної судово-медичної експертизи речових доказів (двох мобільних телефонів) від 13 вересня 2018 року;

- висновком експерта №196 про проведення судово-медичної експертизи речового доказу (зішкрябу зі стільця) від 12 вересня 2018 року;

- висновком експерта №192 за результатами проведення судово-медичної експертизи речових доказів (тампонів змивів з рук ОСОБА_4 ) від 11 вересня 2018 року;

- висновком експерта №195 про проведення судово-медичної експертизи речових доказів (речовини бурого кольору, вилучені зі скла під стіною) від 12 вересня 2018 року;

- висновком експерта №198 про проведення судово-медичної експертизи речового доказу (вирізки із покриття підлоги) від 12 вересня 2018 року;

- висновком експерта №514 за резутьтатами проведення судово-медичної експертизи речового доказу: светра, вилученого під час ОМП від 13 вересня 2018 року;

- висновком експерта №197 за результатами проведення судово-медичної експертизи речових доказів (речовини бурого кольору, вилученої з підлоги під ліжком) від 12 вересня 2018 року;

- висновком експерта №199 за результатами проведеної судово-медичної експертизи речових доказів (речовини бурого кольору, розташованої на трудовій книжці на ім`я ОСОБА_4 ) від 13 вересня 2018 року;

- висновком експерта №193 про проведення судово-медичної експертизи речових доказів (речовини бурого кольору, розташованої на вирізці з ковдри) від 12 вересня 2018 року;

- висновком експерта №512 про проведення судово-медичної експертизи крові ОСОБА_4 від 17 серпня 2018 року;

- висновком експерта №515 за результатами проведення судово-медичної експертизи речових доказів: светра, сорочки, штанів та пари гумових шльопанців, що належать потерпілому ОСОБА_7 від 13 вересня 2018 року;

- висновком експерта №511 за результатами проведення судово-медичної експертизи речових доказів: светра, штанів та пари чоловічих туфель, що належать громадянину ОСОБА_4 від 13 вересня 2018 року;

- висновком експерта №188 про проведення судово-медичної експертизи речового доказу (робочої частини сокири) від 13 вересня 2018 року;

- висновком експерта за результатами проведення судово-медичної експертизи речових доказів (речовини бурого кольору, розташованої на двох пенсійних посвідченнях на прізвище ОСОБА_4 ) від 11 вересня 2018 року;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 22 жовтня 2020 року;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 22 жовтня 2020 року.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_4 , які виразились у заподіянні смерті іншій людині, мають ознаки суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Однак, відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №336 від 24 липня 2018 року, який наданий комісією експертів психіатрів Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні встановлено, що ОСОБА_4 в період інкримінованих йому діянь страждав хронічним психічним захворюванням у вигляді шизофренії, параноїдна форма, безперервний перебіг, стабільний змішаний дефект психіки, тому він не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. ОСОБА_4 страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді шизофренії, параноїдна форма, безперервний перебіг, стабільний змішаний дефект психіки, він не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Дане хронічне психічне захворювання ОСОБА_4 не являється тимчасовим, тому він не може усвідомлювати значення свої дій та керувати ними. До ОСОБА_4 можуть бути застосовані заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації в психіатричний стаціонар з суворим режимом.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта №128 від 18 вересня 2019 року, який наданий комісією експертів психіатрів Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» вбачається, що ОСОБА_4 ознак тяжкого психічного розладу, недоумства, тимчасового або іншого хворобливого розладу психічної діяльності не виявляє, його психічний стан відповідає стану ремісії параноїчної шизофренії, обтяжену алкоголізацією, що не позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В період інкримінованих йому дій ОСОБА_4 не перебував в стану хворобливого розладу психічної діяльності, виявляв ознаки стану ремісії шизофренії, параноїчної форми, обтяжену алкоголізацією. Наявні порушення в мисленні та емоційно-вольовій сфері мали значний вплив у досліджуваній ситуації на раціональність прийняття ним рішень, усвідомлення власного місця і ролі в цій ситуації, передбачення наслідків своїх дій та здатність регулювати свою поведінку. Тому, в період інкримінованих йому дій ОСОБА_4 не міг повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За своїм психічним станом на даний час ОСОБА_4 суспільної небезпеки для себе чи інших осіб не становить, не потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді поміщення до психіатричного закладу. ОСОБА_4 потребує застосування примусових заходів медичного характеру надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку за місцем перебування.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №353 від 02 липня 2020 року, наданого складом комісії Комунального некомерційного підприємства «Хмельницький обласний заклад з надання психіатричної допомоги» Хмельницької обласної ради встановлено, що ОСОБА_4 в момент скоєння інкримінованих йому кримінальних правопорушень виявляв параноїдну шизофренію в стані ремісії, обтяжену психічними та поведінковими розладами внаслідок вживання алкоголю з синдромом залежності, через що не в повній мірі міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. ОСОБА_4 в момент скоєння інкримінованих йому кримінальних правопорушень перебував поза будь-яким тимчасовим хворобливим станом. У зв`язку з наявністю у нього параноїчної шизофренії в стані ремісії, обтяженої психічними та поведінковими розладами внаслідок вживання алкоголю з синдромом залежності, він не міг повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. На теперішній час ОСОБА_4 виявляє параноїдну шизофренію в стані ремісії, обтяжену психічними та поведінковими розладами внаслідок вживання алкоголю з синдромом залежності, він може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на теперішній час. ОСОБА_4 на даний час у тимчасовому хворобливому стані не знаходиться, може віддавати звіт своїм діям та керувати ними. ОСОБА_4 у даний час не є небезпечним для себе та оточуючих. ОСОБА_4 застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує, потребує нагляду лікаря-психіатра за місцем його перебування.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №425 від 06 жовтня 2020 року, наданого складом комісії Тернопільської обласної клінічної психоневрологічної лікарні, в період інкримінованих діянь ОСОБА_4 виявляв ознаки хронічного психічного захворювання у вигляді параноїдної шизофренії, безперервний перебіг, стабільний змішаний дефект психіки та розладів психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, тому він не міг давати звіт своїм діям та керувати ними. В період інкримінованих йому діянь ОСОБА_4 не перебував в тимчасовому хворобливому стані, а виявляв ознаки хронічного психічного захворювання у вигляді параноїдної шизофренії, безперервний перебіг, стабільний змішаний дефект психіки та розладів психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю. ОСОБА_4 в даний час страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді параноїдної шизофренії, безперервний перебіг, стабільний змішаний дефект психіки, стан ремісії та розлади психіки і поведінки внаслідок вживання алкоголю, не може в повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час ОСОБА_4 потребує примусових заходів медичного характеру у вигляді амбулаторної примусової психіатричної допомоги.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта №471 від 29 жовтня 2020 року, який наданий комісією Тернопільської обласної клінічної психоневрологічної лікарні слідує, що в період інкримінованих діянь ОСОБА_4 виявляв ознаки хронічного психічного захворювання у вигляді параноїдної шизофренії, безперервний перебіг, стабільний змішаний дефект психіки та розладів психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, тому він не міг давати звіт своїм діям та керувати ними. В період інкримінованих йому діянь ОСОБА_4 не перебував в тимчасовому хворобливому стані, а виявляв ознаки хронічного психічного захворювання у вигляді параноїдної шизофренії, безперервний перебіг, стабільний змішаний дефект психіки та розладів психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю. ОСОБА_4 в даний час страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді параноїдної шизофренії, безперервний перебіг, стабільний змішаний дефект психіки, стан ремісії та розлади психіки і поведінки внаслідок вживання алкоголю, не може в повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_4 потребує примусових заходів медичного характеру у вигляді амбулаторної примусової психіатричної допомоги в зв`язку з тим, що він становить суспільну небезпеку.

Тому, на підставі наведених висновків, у суду немає підстав сумніватись, що ОСОБА_4 страждає хронічним психічним захворюванням, внаслідок якого не здатен усвідомлювати власні дії та керувати ними як на період часу, до яких відноситься інкриміновані йому дії, так і на теперішній час.

Вказані судово-психіатричні експертизи проведені відповідно до вимог ст.242 КПК України.

Зазначене вище свідчить про те, що ОСОБА_4 вчинив інкримінований йому злочин у стані неосудності та на даний час є неосудним.

Жодних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_4 видужав та стан його здоров`я значно покращився, матеріали справи не містять.

Виходячи з роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 року №7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має іншій психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів, а примусове лікування щодо осіб, які вчинили злочини та страждають на хворобу, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб (ст.96 КК України) - висновку судово-медичної експертизи.

Згідно з ч.2 ст.19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Відповідно до ст.503 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку встановлених Кримінальним та Кримінальним процесуальним кодексами України, цим законом та іншими законами. За рішенням суду застосовуються примусові заходи медичного характеру.

Відповідно до ст.92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

В силу ст.93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння. Згідно зі ст.94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Крім того, суд також враховує те, що невжиття відносно ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру, може зумовити заподіяння неминучої шкоди цій особі або іншим особам.

Відповідно до ст.513 КПК України, визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що скоєння ОСОБА_4 суспільно небезпечного діяння, що передбачене ч.1 ст.115 КК України, а саме умисного вбивства доведено повністю, але під час вчинення суспільно небезпечного діяння ОСОБА_4 не міг давати звіт своїм діям та керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання у вигляді параноїдної шизофренії, а тому він не підлягає кримінальній відповідальності відповідно до ч.2 ст.19 КК України.

Враховуючи зазначене встановлена неосудність ОСОБА_4 на час розгляду кримінального провадження, так як він в даний час не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними і потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги.

Згідно ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.115 КК України, є особливо тяжким злочином.

Згідно п.3 наказу МОЗ України №397від 08.10.2001року «Про затвердження нормативно-правових документів з окремих питань щодо застосування примусових заходів медичного характеру до осіб, які страждають на психічні розлади» вид примусового заходу медичного характеру залежить від характеру та тяжкості психічного захворювання в особи, тяжкості вчинення нею діяння з урахуванням її ступеня суспільної небезпечності.

Враховуючи особливу тяжкість суспільно небезпечного діяння, вчиненого ОСОБА_4 , його психічний стан, в силу якого він не може усвідомлювати свої дії та свідомо керувати ними і за своїм психічним станом представляє підвищену суспільну небезпеку для суспільства, суд приходить до висновку про обґрунтованість клопотання та наявність правових підстав для застосування до ОСОБА_4 примусового заходу медичного характеру у вигляді амбулаторної примусової психіатричної допомоги.

Застосований до ОСОБА_4 запобіжний захід у виді поміщення його до психіатричного закладу в умовах, що виключають небезпечну поведінку, а саме, до КНП «Буданівський обласний заклад з надання психіатричної допомоги» Тернопільської обласної ради скасувати, звільнивши його з-під варти в залі суду.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України, документально підтвердженні судові витрати стягуються з обвинуваченого лише у разі ухвалення обвинувального вироку, а тому суд не вбачає підстав для стягнення із підозрюваного ОСОБА_4 судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.19,93,94 КК України, ст.ст.503-516 КПК України, Суд,-

п о с т а н о в и в :
клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному проваджені №0000202 від 04.08.2020 року відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України - задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, примусові заходи медичного характеру у вигляді амбулаторної примусової психіатричної допомоги.

Застосований до ОСОБА_4 запобіжний захід у виді поміщення його до психіатричного закладу в умовах, що виключають небезпечну поведінку, а саме, до КНП «Буданівський обласний заклад з надання психіатричної допомоги» Тернопільської обласної ради скасувати, звільнивши його з-під варти в залі суду.

Ухвала може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1