Справа № 461/8900/21
Провадження № 1-кс/461/6087/21
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.11.2021 року слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, -
В обґрунтування поданого клопотання покликається на те, що ухвалою слідчого судді від 25.06.2021 накладено арешт на транспортний засіб - автомобіль марки "Mercedes-Benz 413" державний номерний знак НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки " Mercedes-Benz 413" державний номерний знак НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер № НОМЕР_2 ; ключ запалювання до транспортного засобу марки "Mercedes-Benz 413" державний номерний знак НОМЕР_1 , які належать ОСОБА_4 на праві приватної власності. Вказує на те, що ОСОБА_4 не було відомо про використання його транспортного засобу для перевезення заборонених законом вантажів. Вважає, що на даний час необхідність в арешті відпала, оскільки вказане обтяження не перешкоджає розслідуванню та розгляду кримінального провадження по суті та виконанню судового рішення в майбутньому. При цьому власник транспортного засобу, при необхідності, на першу вимогу слідчого, зобов`язується надати т/з для проведення з ним слідчих дій. Відтак, просить клопотання задоволити.
У судове засідання заявник не з`явився, подав клопотання про розгляд такого у його відсутності.
Слідчий у судове засідання не з`явився.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.
В межах даного кримінального провадження ухвалою слідчого судді від 25.06.2021 накладено арешт на транспортний засіб - автомобіль марки "Mercedes-Benz 413" державний номерний знак НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки " Mercedes-Benz 413" державний номерний знак НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер № НОМЕР_2 ; ключ запалювання до транспортного засобу марки " Mercedes-Benz 413" державний номерний знак НОМЕР_1 , які належать ОСОБА_4 на праві приватної власності.
Як встановлено слідчим суддею, однією з підстав накладення арешту було те, що вони відповідають вимогам ч.1 ст.98 КПК України та можуть бути використані як докази факту і обставин вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Частиною 2 цієї статті передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Слідчий суддя зазначає, що орган досудового розслідування мав можливість та був зобов`язаний оглянути транспортні засоби, встановити достовірно чи дійсно в них збереглися сліди або інші відомості, які можуть бути використанні як доказ у кримінальному провадженні, та, відповідно, за наявності, вилучити такі сліди або інші відомості.
Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що огляд та обшук в цих транспортних засобах вже проведено.
Разом з цим, під час розгляду клопотання встановлено, що власник транспортних засобів ОСОБА_4 , не є підозрюваним у цьому кримінальному провадженні, до того ж її навіть не було допитано по справі в якості свідка.
Таким чином, на переконання слідчого судді, потреби досудового розслідування не виправдовують таке втручання у права та інтереси ОСОБА_4 як власника майна, оскільки слідчим не доведено необхідність подальшого утримання транспортних засобів під арештом та не зазначено, які додаткові відомості може містити на собі вилучений транспортний засіб.
Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
У відповідності до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону. А отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Проте, попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Як свідчить практика Європейського суду з прав людини, найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.
Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор, відповідно до п. 2, 3 ч.3 ст.132 КПК України не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у право власності, про який ідеться в клопотанні, або може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звертається з клопотанням.
Зважаючи на доводи, викладені у клопотанні, керуючись принципами диспозитивності та змагальності сторін, слідчий суддя приходить до висновку, що в застосуванні такого засобу забезпечення кримінального провадження як арешт майна потреба відпала.
Суд вважає, що на даний час потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у право власності та подальше застосування заходів забезпечення кримінального провадження суперечить вимогам ч.3 ст.132 КПК України.
Таким чином, приходжу до висновку про скасування арешту, оскільки вказане обтяження не перешкоджає розгляду кримінального провадження по суті та виконанню судового рішення в майбутньому.
Керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170, 171 КПК України, слідчий суддя,
клопотання задовольнити.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Сихівського районного суду м. Львова від 25.06.2021 року, на транспортний засіб - автомобіль марки "Mercedes-Benz 413" державний номерний знак НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки "Mercedes-Benz 413" державний номерний знак НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер № НОМЕР_2 ; ключ запалювання до транспортного засобу марки "Mercedes-Benz 413" державний номерний знак НОМЕР_1 , які належать ОСОБА_4 на праві приватної власності.
Ухвала остаточна, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1