14.12.2021 Справа №150/475/21
Провадження №1-в/150/27/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 грудня 2021 року с. Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької області в складі головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , начальника пробації ОСОБА_4 , засудженої ОСОБА_5 під час розгляду в судовому засіданні подання начальника Чернівецького районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницької області ОСОБА_4 про вирішення питання звільнення від призначеного судом покарання відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, розлученої, з середньою-спеціальною освітою, не працюючої, раніше не судимої, засудженої 22.11.2019 року Могилів-Подільським міськрайонним судом Вінницької області за ч.2 ст. 190 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненої від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік,-

ВСТАНОВИВ:
Начальник Чернівецького районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницької області ОСОБА_4 звернувся до Чернівецького районного суду Вінницької області із поданням про вирішення питання звільнення від призначеного судом покарання відносно ОСОБА_5 .

Посилається на те, що ОСОБА_5 була засуджена 22.11.2019 року Могилів-Подільським міськрайонним судом Вінницької області за ч.2 ст. 190 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік. 23.11.2020 року до Чернівецького районного суду Вінницької області було направлено подання про вирішення питання звільнення від призначеного вироком суду покарання, однак ухвалою Чернівецького районного суду від 22.12.2020 року в задоволенні подання відмовлено в зв`язку з тим, що засуджена протягом іспитового строку вчинила кримінальні правопорушення. 22.09.2021 року до Могилів-Подільського районного сектору №2 філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області надійшов вирок Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області, який набрав законної сили, відповідно до якого ОСОБА_5 засуджена за ч.2 ст.190 КК України до 2-х років позбавлення волі. Відповідно до ч.4 ст.70 КК України вирок Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 22.11.2019 року виконується самостійно. Враховуючи те, що іспитовий строк закінчився, протягом такого засуджена правопорушень, що потяли за собою адміністративні стягнення не скоювала, за місцем проживання характеризується позитивно, виконувала передбачені п.п. 1-2 ч.1 ст. 76 КК України обов`язки, також виконала заплановані згідно індивідуального плану роботи заходи, пов`язані з вирішенням кримінальних потреб і досягнення позитивних змін. У зв`язку з цим начальником пробації ОСОБА_4 направлено до Чернівецького районного суду Вінницької області матеріали стосовно засудженої ОСОБА_5 з проханням вирішення питання про звільнення від призначеного судом покарання.

Начальника Чернівецького районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницької області ОСОБА_4 просив вказане подання задоволити.

Прокурор просив відмовити в задоволенні подання, оскільки під час іспитового строку ОСОБА_5 скоїла нові кримінальні правопорушення, на підтвердження чого долучив до матеріалів справи копії ухвал Бершадського районного суду Вінницької області у справі №126/2889/20, згідно яких кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч.2 ст.190 КК України призначено до розгляду, а також копію витягу з ЄРДР у кримінальному провадженні №0000146 від 19.04.2021, згідно якого вбачається, що обвинувальний акт у вказаному провадженні направлений до суду 04.06.2021 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні 11.09.2020 року шахрайства.

ОСОБА_5 в судовому засіданні просила звільнити її від відбування покарання.

Заслухавши учасників судового засідання, ознайомившись з матеріалами подання, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до п. 9 ч.1 ст.537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку.

Відповідно до ч.1 ст.165 Кримінально - виконавчого кодексу України, іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду. Згідно з ч. 2 ст. 165 КВК України, після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки й не вчинив нового злочину, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, нагляд припиняється й засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 22.11.2019 року засуджена вироком Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області за ч.2 ст. 190 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік.

Ухвалою Чернівецького районного суду Вінницької області від 22.12.2020 року в задоволенні подання про вирішення питання звільнення від призначеного вироком суду покарання відмовлено в зв`язку з тим, що засуджена протягом іспитового строку вчинила кримінальні правопорушення.

Вироком Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 11.12.2020 року, який набрав законної сили 26.08.2021 року, ОСОБА_5 засуджена за ч.2 ст.190 КК України до 2-х років позбавлення волі; відповідно до ч.4 ст.70 КК України вирок Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 22.11.2019 року виконується самостійно.

Як вбачається з матеріалів подання, зокрема довідки № від 15.09.2021 року, засуджена ОСОБА_5 є підозрюваною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190 КК України, які були вчинені нею під час іспитового строку, встановленого вироком Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 22.11.2019 року. Вказані кримінальні провадження щодо ОСОБА_5 станом на день розгляду подання органу пробації перебувають на стадії судового розгляду, обвинувальні акти по яких направлені до суду у 2020 році, однак, кінцеве рішення в кримінальних провадженнях судом не прийняті.

Згідно витягу з ЄРДР у кримінальному провадженні №0000146 від 19.04.2021, вбачається, що обвинувальний акт у вказаному провадженні направлений до суду 04.06.2021 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні 11.09.2020 року шахрайства, тобто під час іспитового строку.

Зі змісту ст. 75 КК України слідує, що звільнення від відбування покарання за даною нормою закону, полягає у відповідному випробуванні засудженої особи протягом чітко визначеного періоду шляхом покладення на нього певних обов`язків та застосування до нього відповідних пробаційних процедур. Метою такого випробовування є перевірка того чи може особа не відбувати вже визначене їй вироком суду покарання.

Наслідки такого випробовування чітко визначені в КК Україні, який передбачає лише два взаємовиключних варіанта.

В першому випадку, відповідно до ч.1 ст. 78 КК України, після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання.

І другому випадку, згідно з ч.2-3 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання. У разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

За такого, для того щоб вирішити питання про скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробовуванням необхідне надання доказів фактів, описаних в ч.2-3 ст. 78 КК України (в частині факту вчинення особою нового злочину протягом іспитового строку - відповідно до презумпції невинуватості таким доказом може бути виключно вирок суду, який набрав законної сили).

Однак, для вирішення питання про звільнення особи від призначеного покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку необхідно встановити, що особа саме протягом вказаного іспитового строку не вчинила нового злочину, тобто однозначно та впевнено стверджувати, що особа витримала випробування та не потребує покарання, яке вже було їй призначене вироком суду, що набрав законної сили. В разі ж надання суду достатніх відомостей, які не дають змоги таке стверджувати - звільнення засудженого від покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку буде передчасним, оскільки такі докази можуть спростовувати факт виправлення особи та те, що вона витримала призначене вироком суду випробовування.

В даному випадку, на думку суду, жодним чином не порушується презумпція невинуватості особи, оскільки відповідно до такої презумпції особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили; поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою (ст. 17 КПК України).

Відповідно роз`яснень п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», частиною 2 статті 75 КК України передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

З положень ст. ст. 75, 78 КК України та роз`яснень Пленуму Верховного Суду України вбачається, що саме вчинення особою під час іспитового строку нового злочину, а не винесення вироку щодо нього, суди мають розцінювати як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання.

На думку суду, не порушує такої презумпції рішення про відмову у звільненні від вже призначеного покарання по закінченню іспитового строку за наявності доказів того, що особа обвинувачується у вчиненні нового злочину в період іспитового строку (а отже доказів передчасності однозначного висновку, що особа витримала визначене їй судом випробування), оскільки таке рішення жодним чином не стосується заборон та обов`язків, гарантованих презумпцією невинуватості та стосується інших обставин та іншого етапу кримінального переслідування, аніж ті обставини та той етап, на якому гарантується презумпція невинуватості.

Оскільки суду на час розгляду даного клопотання надані відомості, що засуджена ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень в період іспитового строку, обвинувальні акти по яких направлені до суду і провадження по яких перебуває на стадії судового розгляду, то це на даному етапі унеможливлює і прийняття рішення про скасування звільнення засудженої від відбування покарання з випробовуванням, і прийняття рішення про звільнення такої засудженої від покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку, бо обидва рішення в такому разі будуть передчасними без вирішення відповідним судом рішення про вину або невинуватість особи у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень.

За таких обставин в задоволенні подання про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку щодо ОСОБА_5 слід відмовити через його передчасність.

Керуючись ст. 78 КК України, ст. ст. 537,539 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
В задоволенні подання начальника Чернівецького районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницької області ОСОБА_4 про вирішення питання звільнення від призначеного судом покарання відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1