Провадження 1-кп/522/1050/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 грудня 2021 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0003874 від 23.06.2018 року, за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Котовськ Одеської області,громадянина України, офіційно не працевлаштованого, із середньою освітою, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця реєстрації, раніше судимого: 01.11.2017 Приморським районним судом м. Одеси за ч.1 ст.187 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнений від відбуття покарання з випробувальним терміном на 2 роки із застосуванням ч.5 ст.72 КК України, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.187 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:

прокурор - ОСОБА_4

захисник - ОСОБА_5
обвинувачений - ОСОБА_3

УСТАНОВИВ:

Приморським районним судом м.Одеси здійснюється судовий розгляд у кримінальному провадженні на підставі обвинувального акту стосовно ОСОБА_3 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.187 КК України,
Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 спливає.

Розглядаючи питання щодо доцільності продовження строку тримання під вартою, суд встановив наступне.

Розглядаючи в порядку, передбаченому ч.3 ст.331 КПК України, питання щодо доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого до спливу продовженого строку, суд встановив наступне.
Прокурор в судовому засіданні просив суд продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою терміном на шістдесят діб, посилаючись на те, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, які були враховані під час обрання запобіжного заходу раніше, продовжують існувати.
Захисник та обвинувачений просили обрати більш м`який запобіжний захід, посилаючись на те, що обвинуваченням не надано достатніх доказів ризиків передбачених ст.177 КПК України.
Суд, заслухавши думки учасників судового розгляду, приходить до висновку, що строк тримання обвинувачених під вартою необхідно продовжити, виходячи з наступного.
У частині першій статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.
Частиною 3 ст. 199 КПК України передбачено, що суд при продовженні строку тримання під вартою враховує обставини, які свідчать про те що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання під вартою.
Відповідно до ч.2 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Згідно з ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п.80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»). Крім того, суд враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Судом встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні тяжких злочинів, які караються позбавленням волі до десяти років з конфіскацією майна, пов`язаних із застосуванням фізичного насильства.
ОСОБА_3 громадянин України, офіційно не працевлаштований, із середньою освітою, не одружений, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця реєстрації, раніше судимий: 01.11.2017 Приморським районним судом м. Одеси за ч.1 ст.187 КК України до 4 років позбавлення волі. Крім того обвинувачується у вчиненні злочину у період іспитового строку. На цей час у кримінальному провадженні судом досліджуються докази.

Станом на теперішній час судовий розгляд триває, сторона обвинувачення продовжує надавати докази.
Зазначені обставини щодо особи обвинуваченого та тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим, їх поведінка під час інкримінованих злочинів, дають підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може вчинити нові злочини, переховуватися від суду чи фізично впливати на потерпілих.
Ризики, які біли враховані під час обрання обвинуваченим запобіжного заходу, не зменшилися та продовжують існувати, що є підставою для продовження строку тримання обвинувачених під вартою.
Застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу неможливе, зважаючи на вказані ризики, особи обвинувачених та насильницький характер злочинів, у яких вони обвинувачуються. Більш м`які запобіжні заходи не здатні запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам, забезпечити належну поведінку обвинувачених та виконання ними своїх процесуальних обов`язків.
Обставин, передбачених ч.2 ст183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.

Зважаючи на положення ч.4 ст. 183 КПК України, вважаю за необхідне не визначати розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, оскільки ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину із застосуванням насильства.

Керуючись Гл.18, ст.ст. 314-316, 291, 342-355 КПК України, суд, -

У Х ВАЛИВ:

Продовжити стосовно ОСОБА_3 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» терміном до 20 лютого 2022 року включно.

Ухвала про продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена протягом п`яти днів до Одеського апеляційного суду.

Суддя:

22.12.2021