Провадження № 11-кп/4820/676/21
Справа № 676/2552/21 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія : ухвала суду Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:
головуючої-судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому в режимі відеоконференцзв`язку матеріали кримінального провадження №0000003, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 лютого 2021 року, по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ч.1 ст.135, ст.128 КК України, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 19 серпня 2021 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 19 серпня 2021 року задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 діб, тобто до 17 жовтня 2021 року включно.

Продовжуючи дію запобіжного заходу, місцевий суд мотивував своє рішення тим, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину (ч.1 ст.121 КК України), за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, а також раніше неодноразово засуджувався за вчинення умисних нетяжких та тяжких злочинів, судимості за які не погашені та не зняті у встановленому законом порядку, що свідчать про наявність вагомих ризиків, передбачених пунктами 1 та 5 частини першої статті 177 КПК України, а саме таких, що обвинувачений може переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому більш м`які запобіжні заходи, в тому числі у виді домашнього арешту, не будуть достатніми для запобігання ризиків, на які посилається сторона обвинувачення.
Крім того, стороною захисту не доведено, а судом в судовому засіданні не встановлено, що зникли ризики, які стали підставою обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою чи виникли нові вагомі обставини, що мають вирішальне значення та не були враховані при обранні ОСОБА_8 цього запобіжного заходу. Також стороною захисту не доведено, що ОСОБА_8 за станом здоров`я, в тому числі через наявні з його слів в нього хвороби, не може утримуватися в умовах ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор» і що йому в умовах тримання під вартою не може бути та не надається належна медична допомога, яку потребує обвинувачений в даному випадку.

Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою, захисник подав апеляційну, в якій просить скасувати ухвалу Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 19 серпня 2021 року та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора.

Свої вимоги аргументує тим, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим та немотивованим; під час його ухвалення допущено неповноту судового розгляду, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, а тому воно підлягає скасуванню.
Необґрунтованість рішення полягає в тому, що воно ухвалено без всебічного, повного й неупередженого з`ясування та дослідження всіх обставин кримінального провадження, без належної перевірки та об`єктивної оцінки усіх доказів.
Невмотивованість полягає в тому, що у ньому не наведено достатніх мотивів його ухвалення, а наведені є неналежними.
Неповнота судового розгляду полягає в тому, що залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких має істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого рішення.
Невідповідність висновків суду фактичним обставинам полягає у тому, що висновки суду не підтверджуються доказами, навіть тією частиною доказів сторони обвинувачення, яка досліджена під час судового розгляду.
Захисник вказує, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання, являється учасником бойових дій, на його утриманні перебуває мати 1943 року народження, яка постійно хворіє та потребує стороннього догляду. Окрім цього він потребує постійного лікування, оскільки має травму правої кисті, а також інші захворювання, в тому числі й епілепсію, і його стан здоров`я постійно погіршується.
Стверджує, що наявність судимостей у обвинуваченого не може бути єдиною підставою для застосування щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Наголошує, що аналіз конкретних фактів, встановлених досудовим розслідуванням та захисником ОСОБА_8 , свідчать про неможливість вчинення обвинуваченим дій, які б завадили об`єктивному та законному здійсненню кримінального провадження.
Заслухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення з коротким викладом доводів апеляційної скарги, пояснення захисника та обвинуваченого на підтримку поданої апеляційної скарги з мотивів наведених у ній, думку прокурора про законність та обґрунтованість ухвали суду та безпідставність доводів сторони захисту, перевіривши судове рішення в межах апеляційної скарги та обговоривши її доводи, вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст.199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Тримання під вартою та продовження строку такого тримання може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

На думку колегії суддів, ухвала місцевого суду відповідає зазначеним критеріям.

Враховуючи, що запобіжний захід у виді тримання під вартою обраний обвинуваченому раніше і на теперішній час обставини, які були враховані при обранні запобіжного заходу, не змінились, тому і заявлені ризики не зменшилися.

Таким чином, наявність ризиків у межах кримінального провадження, ґрунтується на реальних фактичних даних, наведених прокурором у поданому клопотанні та доведених в судовому засіданні першої та апеляційної інстанцій.

Отже потреба в обмеженні права на особисту свободу обвинуваченого шляхом продовження останньому найсуворішого виду запобіжного заходу, є виправданою.

Так, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_8 ніде не працює, не має постійного джерела доходів, раніше неодноразово судимий.

Наявність у нього постійного місця проживання, перебування на утриманні матері 1943 року народження, а також статусу учасника бойових дій, про що йдеться в апеляційній скарзі захисника, не є визначальними, оскільки враховуються в сукупності з іншими обставинами у кримінальному провадженні, а тому не дають підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який.

Що стосується тверджень сторони захисту про відсутність належної медичної допомоги в умовах перебування обвинуваченого під вартою, то колегія суддів такі доводи відхиляє, оскільки особи, які перебувають під вартою, та є хворими, отримують медичну допомогу в амбулаторних умовах в медичних частинах та в спеціально визначених закладах охорони здоров`я, а тому перешкоди для лікування ОСОБА_8 в разі погіршення його стану здоров`я під час перебування під вартою відсутні.

Тому, на думку колегії суддів, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що встановлені ризики, передбачені ст.177 КПК України, є доведеними і вони дають підстави для продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Застосування менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не зможе запобігти настанню ризиків, зазначених у клопотанні та передбачених ст.177 КПК України, а також забезпечити належну процесуальну поведінку, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити місцевому суду ухвалити законне та вмотивоване рішення, колегією суддів не виявлено, а наведені в апеляційній скарзі доводи не є достатніми для скасування оскаржуваної ухвали.

У зв`язку із наведеним, керуючись ст.ст.405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,
п о с т а н о в и л а:

Ухвалу Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 19 серпня 2021 року, якою обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено строк тримання під вартою до 17 жовтня 2021 року включно, залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4