1Справа № 335/4825/21 1-кп/335/559/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2021 року колегія суддів Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого суддіОСОБА_1
суддівОСОБА_2
ОСОБА_3
за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
потерпілихОСОБА_6
ОСОБА_7
ОСОБА_8
ОСОБА_9
ОСОБА_10
ОСОБА_11
ОСОБА_12
представника потерпілих ОСОБА_13
обвинуваченихОСОБА_14
ОСОБА_15
ОСОБА_16
ОСОБА_17
захисників ОСОБА_18
ОСОБА_19
ОСОБА_20
ОСОБА_21

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі клопотання прокурора про застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_14 запобіжного заходу у вигляді застави в кримінальному проваджені, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001087 від 05.11.2020, за обвинуваченням ОСОБА_14 , ОСОБА_22 , ОСОБА_15 та ОСОБА_17 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді у Орджонікідзевському районному суді м. Запоріжжя перебуває вищезазначене кримінальне провадження.

У судовому засіданні прокурор звернувся до суду з клопотанням про застосування до обвинуваченого ОСОБА_14 запобіжного заходу у вигляді застави, в обґрунтування якого зазначив наступне.

В судове засідання 26.11.2021 у приміщення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 107-Б, обвинувачений ОСОБА_14 , який під розписку був повідомлений про дату і час судового засідання не прибув на всупереч вимог п. 1 ч. 7 ст. 42 КПК України заздалегідь не повідомив суд про неможливість прибути за викликом.
На виконання ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26.11.2021 № 335/4825/21 про здійснення приводу обвинуваченого ОСОБА_14 отримано повідомлення відділу поліції № 1 Запорізького управління поліції ГУНП в Запорізькій області про те, що обвинувачений ОСОБА_14 за адресою: АДРЕСА_1 , не проживає.
За таких обставин, під час розгляду кримінального провадження в суді встановлено наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватися від суду, оскільки обвинувачений ОСОБА_14 під час встановлення його особи в судовому засіданні надав недостовірну інформацію про місце свого проживання, а також у подальшому не з`являвся в судове засідання без поважної причини. При цьому, ОСОБА_14 інкриміновано вчинення особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років, що може впливати на поведінку останнього щодо уникнення відповідальності.
Враховуючи зазначені обставини, запобіжні заходи у виді особистого зобов`язання, особистої поруки чи домашнього арешту не зможуть запобігти доведеному ризику, оскільки місце проживання обвинуваченого ОСОБА_14 на даному етапі не встановлено.
З урахуванням положень ст. 183 КПК України про те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, з урахуванням поведінки обвинуваченого ОСОБА_14 під час розгляду кримінального провадження в суді, найбільш доцільним є застосування до нього запобіжного заходу у виді застави.
З урахуванням розміру завданої майнової шкоди потерпілим протиправними діями обвинуваченого ОСОБА_14 як організатора групи, прокурор просив суд застосувати до обвинуваченого ОСОБА_14 запобіжний захід у виді застави в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 681 000,00 грн., та покласти на нього додаткові обов`язків відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України.
Потерпілі та їх представник підтримали клопотання прокурора та просили його задовольнити.
Обвинувачений ОСОБА_14 заперечував проти задоволення клопотання прокурора. В обґрунтування поважності причин неприбуття за викликом у судове засідання, призначене на 26.11.2021, надав суду виписку з медичної картки хворого. Суду повідомив, що його було госпіталізовано в день проведення судового засідання у зв`язку із загостренням хронічної хвороби, що позбавило його можливості заздалегідь повідомити суд про причини неприбуття в судове засідання за викликом. Про госпіталізацію він повідомив свого захисника адвоката ОСОБА_18 , який мав довести цю інформацію до відома суду.
Крім того, обвинувачений заперечив факт неповідомлення ним про зміну місця проживання, що спростовується технічним записом судового засідання, в якому він повідомив, що у зв`язку з арештом, накладеним на його квартиру, розташовану адресою: АДРЕСА_1 , він був вимушений змінити місце проживання. В судовому засіданні він повідомив адресу його фактичного місця проживання.
Обвинувачений запевнив суд, що не має наміру ухилятись від суду. Просив суд врахувати його попередню поведінку, що він сумлінно виконує обов`язки обвинуваченого, 26.11.2021 він вперше не прибув за викликом в судове засідання з поважної причини.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_14 адвокат ОСОБА_18 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, вважав його необґрунтованим. Зазначив, що прокурором не надано доказів існування обставин, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК. ОСОБА_14 сумлінно виконує обов`язки обвинуваченого. 26.11.2021 він вперше не прибув за викликом в судове засідання, на підтвердження чого надав суду виписку з медичної картки хворого, згідно якої обвинувачений перебував на стаціонарному лікуванні в період з 26.11.2021 по 29.11.2021.
З урахуванням вищевикладеного, захисник ОСОБА_18 просив суд відмовити в задоволені клопотання прокурора.
Захисники ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_19 , обвинувачені ОСОБА_22 , ОСОБА_15 та ОСОБА_17 підтримали позицію обвинуваченого ОСОБА_14 та його захисника ОСОБА_18 та просили суд відмовити в клопотанні прокурора.

Заслухавши думку часників судового провадження, дослідивши матеріали провадження в межах вирішуваного питання, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволені клопотання прокурора з огляду на наступне.

Так, відповідно до вимог ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів пов`язано із необхідністю запобігання ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, перелік яких встановлений п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вирішуючи питання про застосування обвинуваченому запобіжного заходу суд враховує не тільки положення, які передбачені Кримінального процесуального кодексу України, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

Згідно до ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості доводів прокурора щодо існування ризику, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд доходить наступного висновку.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини, у справі «Бойченко проти Молдови» (№ 41088/05, рішення від 11 липня 2006 року), одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу. А у справі «Мамедова проти Росії» (№ 7064/05, рішення від 01 червня 2006 року) Європейський суд дійшов висновку, що посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребує позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Обґрунтовуючи наявність ризику переховуватися від суду, прокурор посилається на неповажність причин неприбуття ОСОБА_14 за викликом в судове засідання, призначене на 26.11.2021, та неповідомлення обвинуваченим про неможливість прибути в зазначене судове засідання.
Проте, надана обвинуваченим у судовому засіданні 10.12.2021 виписка з медичної картки хворого, видана КНП «Міська лікарня № 9» ЗМР, на переконання суду, підтверджує факт поважності причин неприбуття обвинуваченого в судове засідання. Перебування в закладі охорони здоров`я у зв`язку з лікуванням є поважною причинами неприбуття особи на виклик відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 138 КПК України.
Пояснення обвинуваченого, щодо причин відсутності його за місцем проживання, зазначеним в обвинувальному акті та повідомленим обвинуваченим в підготовчому судовому засіданні, суд не може визнати неспроможними, оскільки їх не можливо спростувати доданими прокурором до клопотанням документами. Більше того, до моменту звернення прокурора до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу, обвинувачений під час встановлення судом його особи та роз`яснення йому суті обвинувачення повідомив про зміну місця адреси його проживання та про обставини, якими викликана така зміна.
Частиною 2 ст. 194 КПК України передбачено, що суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
З урахуванням попередньої поведінки обвинуваченого, та того, що прокурором не доведено наявності достатніх підстав вважати, що існує ризик переховування обвинуваченого ОСОБА_14 від суду, колегія суддів доходить висновку про відмову в задоволенні клопотання прокурора.
Враховуючи викладене, керуючись 176-178, 182, 193, 369-372 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені клопотання прокурора про застосування до обвинуваченого ОСОБА_14 запобіжного заходу у виді застави відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 392 КПК України.

Повний текст ухвали складено 15.12.2021.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3