Справа № 172/1009/21
Провадження № 1-кс/191/710/21
У Х В А Л А
іменем України

26 листопада 2021 року м. Синельникове

Слідчий суддя Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , розглянувши матеріали клопотання адвоката ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 про скасування арешту майна,-

ВСТАНОВИВ:
25.11.2021 року з Дніпровського апеляційного суду до Синельниківського міськрайонного суду надійшло клопотання адвоката ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 про скасування арешту майна.

Вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Процесуальна дія провадиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями кримінально-процесуального закону, чинного на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення (ст. 3 КПК України 1960 року, ст. 5 КПК України). За загальним правилом, якщо інше не передбачено перехідними положеннями, після набуття відповідними змінами чинності підлягають застосуванню нові процесуальні норми, незалежно від того, коли було розпочато провадження у справі.

11 квітня 2012 року в межах кримінальної справи № 2110135 слідчий СВ Васильківського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_4 склав постанову про накладення арешту на майно ОСОБА_3 , де би воно не перебувало.

11 квітня 2012 року в межах кримінальної справи № 2110135 слідчий СВ Васильківського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_4 склав протокол опису майна ОСОБА_3 , на який накладений арешт, а саме: 1 (один) фотоапарат, 6 (шість) золотих виробів і 2 (два) срібних виробу.

26 грудня 2013 року суддею Васильківський районний суд Дніпропетровської області було винесено постанову про виділення з матеріалів кримінальної справи № 405/806/12 матеріали за обвинуваченням відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 185 КК України та повернуті прокурору для проведення додаткового розслідування.
Згідно відповіді заступника керівника Синельниківської окружної прокуратури від року вих. № 04/65-72-50-21, встановлено, що до ЄРДР за № 0000196 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, СВ Васильківського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області 17 березня 2014 року внесені відомості за фактом таємного викрадення золотих прикрас з ломбарду ПО «Центральний міський ломбард ВАТ «Юридична компанія «Ліга» і «Компанія»» в ніч на 27.07.2011 невстановленою особою.
Згідно відповіді Васильківського районного суду Дніпропетровської області від
22.09.2021року за вих. № ЕП-152/21-вих. після 26 грудня 2013 року судові рішення щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по справі № 405/806/12 (провадження 1/172/5/13), або по справах з іншим номером в межах зазначеного або зміненого обвинувачення не постановлялися.
Заявник звернувся до суду з клопотанням про скасування арешту майна, накладеного постановою слідчого СВ Васильківського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 11 квітня 2012 року та арешт на майно накладено на час дії КПК України 1960 року.

Досудове розслідування на даний час триває.

У судовому провадженні, яке здійснюється відповідно до КПК України 1960 року, при надходженні від учасників процесу клопотань, зокрема щодо арешту майна, суд має керуватися положеннями КПК України 1960 року.

Положення розділу ХI «Перехідні положення» КПК України 2012 року не уповноважують суд розглядати скарги та перевіряти правильність процесуальних рішень (дій) органу дізнання, слідчого, прокурора, у тому числі щодо накладення арешту на майно, що були вчиненні ними та звернуті до виконання у відповідності до положень КПК України 1960 року.

Відповідно до п. 9 розділу ХI «Перехідні положення» КПК України 2012 року, запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Статтею 174 КПК 2012 року передбачений порядок та підстави скасування арешту майна, накладеного відповідно до положень КПК 2012 року.
Кримінальним процесуальним Кодексом України 1960 року був встановлений вичерпний перелік процесуальних рішень органу дізнання, слідчого чи прокурора, які могли бути самостійно оскаржені до суду на стадії досудового слідства, постанова про накладення арешту на майно до таких процесуальних рішень не відносилася.

Основними способами захисту прав за КПК України 1960 року визначено оскарження рішення слідчого (прокурора) про арешт майна до суду (ст. ст. 234, 236 КПК України 1960 року); оскарження арешту прокурору (ст. 235 КПК України 1960 року). Прокуратура у порядку нагляду має обов`язок та повноваження скасовувати рішення слідчого.

Главою 22 КПК України 1960 року передбачено, що у судовому порядку скарга на накладення арешту на майно може бути розглянута судом лише під час попереднього судового розгляду або розгляду справи по суті.

Таким чином, заявником заявлене клопотання, яке у силу ст. 126 КПК 1960 року має бути вирішене особою, яка застосувала арешт майна, тобто слідчим.
Керуючись п. 9 Перехідних положень, ст.174 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
Відмовити у відкритті провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 про скасування арешту майна про скасування арешту майна.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Суддя ОСОБА_1