Справа № 309/2947/17
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и
08.09.2021 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження за апеляційними скаргами: заступника прокурора Закарпатської області ОСОБА_7 та прокурора Хустської місцевої прокуратури ОСОБА_8 на вирок Хустського районного суду Закарпатської області від 21.03.2018.
Зазначеним вироком Хустського районного суду від 21.03.2018 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Надвірна Івано-Франківської області, мешканця АДРЕСА_1 , визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 від призначеного покарання звільнено з випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину (також кримінального проступку) і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_6 : періодично з`являтися до уповноваженого органу з питань пробації для реєстрації та повідомляти цей орган про зміну свого місця проживання.
Цивільний позов Шоваг Ганни Степанівни задоволено частково стягнуто на її користь з ОСОБА_6 1144 гривні матеріальної шкоди та 6000 тисяч грн моральної шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової автотехнічної експертизи в розмірі 820 грн.
Вирішено долю речового доказу легковий автомобіль «Опель Астра», номерний знак Польської республіки НОМЕР_1 ухвалено залишити у користуванні ОСОБА_6 .
Згідно вказаного вироку місцевого суду ОСОБА_6 визнано винуватим в тому, що він, 21 серпня 2017 року, о 7 год., керуючи технічно справним автомобілем «Опель Астра», номерний знак Польської республіки НОМЕР_1 , знаходячись на території Хустського залізничного вокзалу в м. Хуст, по вулиці І.Франка № 116, здійснюючи рух заднім ходом на даному автомобілі, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, грубо порушив вимоги п.п. 1.5; 2.3 «б»; 10.1; 10.9, 12.3 та 1.10 (в частині визначення поняття «оглядовість» та перешкода руху») ПДР України, а саме не впевнився у відсутності перешкод для руху заднім ходом, що призвело до наїзду на пішохода ОСОБА_9 , яка рухалася на даній ділянці дороги. Внаслідок вказаної ДТП пішохід ОСОБА_9 отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді: садна лівого колінного суглобу по передній поверхні, синець середньої третини лівого стегна, закритий перелом правого променя в типовому місці зі зміщенням відломків. Дані тілесні ушкодження виникли внаслідок удару виступаючими частинами облицювання автомобіля з послідуючим падінням тіла на витягнуту руку на тверді покриви дороги під час дорожньо-транспортної пригоди і вкладаються в час події, що мала місце 21 серпня 2017 року.
Не погоджуючись зі вказаним вироком місцевого суду від 21.03.2018, прокурор ОСОБА_7 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуваний вирок скасувати, ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_6 за ч.1 ст.286 КК України покарання у виді обмеження волі строком на один рік з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування основного покарання із встановленням іспитового строку тривалістю в один рік, з покладенням обов`язків, передбачених п. 2,3 ч.1 ст.76 КК України. В решті залишити без змін.
В обґрунтування апеляційних вимог прокурор посилається на те, що фактичні обставини справи, доведеність вини та кваліфікація дій ОСОБА_10 за ч.1 ст.286 КК України в апеляційній скарзі не оспорюються, однак судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, призначене покарання ОСОБА_6 , без призначення вказаного вище додаткового покарання, не відповідає тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинуваченого.
Що стосується покарання ОСОБА_10 , то суд призначив його у межах санкції цієї статті, однак, не застосувавши поряд з основним покаранням відповідного додаткового позбавлення права керувати транспортними засобами, не у повній мірі врахував конкретні обставини провадження та наслідки вчиненого винним кримінального правопорушення.
Крім того, прокурор ОСОБА_7 вважає, що суд не врахував тієї обставини, що ОСОБА_11 не відшкодував потерпілій спричинені матеріальну та моральну шкоду.
У даному кримінальному провадженні судом визнано обставиною, що пом`якшує покарання засудженому його щире каяття у вчиненому злочині, проте така обставина носить лише формальний характер, оскільки каяття передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне відверте визнання своєї вини, що повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого, однак в матеріалах справи відсутні дані на підтвердження того, що засуджений намагався відшкодувати потерпілій шкоду.
Вказані у оскарженому вироку від 21.03.2018 обставини та дані про особу обвинуваченого є достатніми підставами для звільнення ОСОБА_10 від відбування основного покарання з випробуванням, однак не є достатніми, у даному випадку, для незастосування поряд з основним покаранням додаткового, передбаченого санкцією ч.1 ст.286 КК України позбавлення права керування транспортними засобами.
І лише застосування основного та додаткового покарання надасть можливість досягнути мети покарання та буде законним, справедливим, сприятиме перевихованню та попередженню вчинення ОСОБА_12 нових правопорушень.
В апеляційній скарзі прокурор Хустської місцевої прокуратури ОСОБА_8 просить вирок Хустського районного суду Закарпатської області від 21.03.2018 відносно ОСОБА_6 в частині призначення покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_10 визнати винним за ч.1 ст.286 КК України та призначити покарання у виді обмеження волі строком на один рік з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_10 від призначеного йому покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину (також кримінального проступку) і виконає покладені на нього судом обов`язки. В решті просить оскаржений ним вирок залишити без змін з наступних підстав.
Причиною настання вказаної вище даної дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору, є факт невідповідності дій водія автомобіля «Опель Астра» ОСОБА_6 технічним вимогам наведених вище пунктів ПДР України.
Невиконання водієм ОСОБА_12 вказаних вимог Правил дорожнього руху України знаходиться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з фактом ДТП та наслідками отримання потерпілою ОСОБА_9 тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості (а.п. 22-24).
Вказані обставини дають підставу суду для застосування до ОСОБА_10 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки через свою недбалість, неуважність та необережність він, як водій, знехтував виконанням Правил дорожнього руху України, що призвело до вказаних негативних наслідків та дає підстави вважати, що є загрози вчинення подібних правопорушень у майбутньому.
Під час судового розгляду даного кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_11 свою вину у вчиненні вказаного вище кримінального правопорушення (проступку) визнав, щиро розкаявся, однак завдані ним матеріальну та моральну шкоду потерпілій не відшкодував у повному обсязі, що свідчить про його небажання усунути частину негативних наслідків, спричинених внаслідок вказаної вище ДТП.
У своїй сукупності вищеперераховані обставини дають підставу стверджувати, що призначена Хустським районним судом міра покарання ОСОБА_13 за ч.1 ст.286 КК України є необґрунтованою та занадто м`якою, оскільки для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нового злочину та для викорінення в його свідомості і свідомості інших громадян думки про те, що можливо безкарно вчиняти будь-які злочини, доцільно застосувати, на думку прокурора ОСОБА_8 і додаткову міру покарання.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора ОСОБА_5 на підтримання наведених вище апеляційних скарг прокурорів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_6 , який заявив в апеляційному суді клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи прокурорів в їх апеляційних скаргах, апеляційний суд визнає, що ці апеляційні скарги підлягають задоволенню частково з таких підстав.
Враховуючи те, що висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи, у тому числі висновки суду про винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_9 тілесні ушкодження середньої тяжкості, кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.286 КК України сторонами кримінального провадження не оспорюються, а також положення ст.404 КПК України, апеляційним судом не перевіряються, визнаються належним чином вмотивованими, такими, що узгоджуються з вимогами закону та ґрунтуються на фактичних обставинах справи.
Апеляційним судом встановлено, що обвинуваченим ОСОБА_6 подано клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України. У клопотанні зазначається про те, що з дня вчинення ним кримінального правопорушення за ч.1 ст.286 КК України і до дня набрання вказаним вище вироком місцевого суду від 21.03.2018 законної сили минули три роки.
Відповідно до ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули, зокрема, такий строк три роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності, а ст.417 цього Кодексу передбачено, що суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст.284 КПК України, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.
Відповідно до вироку місцевого суду ОСОБА_6 визнаний винуватим за ч.1 ст.286 КК України, який згідно ст.12 КК України відноситься до кримінальних проступків. Цей проступок він вчинив у серпні 2017 року.
З часу вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 за вказаних вище обставин кримінального проступку до моменту прийняття апеляційним судом рішення сплив строк понад три роки.
У матеріалах даного кримінального провадження відсутні будь-які докази, про те, що після вчинення ОСОБА_6 вказаного вище кримінального проступку до моменту прийняття апеляційним судом даного рішення обвинувачений ОСОБА_6 ухилявся від досудового розслідування або суду, вчинив до закінчення зазначених у частинах першій та другій ст.49 КК України строків новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.
Тому апеляційний суд вважає, що встановлений ст.49 КК України перебіг строку давності не зупинявся і не переривався.
На підставі вищенаведеного, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність скасування вищевказаного вироку щодо ОСОБА_6 від 21.03.2018 зі звільненням його від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України на підставі статті 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.
Керуючись ст.404,407,418, 419 КПК України, апеляційний суд
Апеляційні скарги прокурорів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 задовольнити частково.
Вирок Хустського районного суду Закарпатської області від 21.03.2018, ухвалений щодо обвинуваченого за ч.1 ст.286 КК України ОСОБА_6 скасувати.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити, звільнити його від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України, а провадження у даній справі закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а учасниками, які не біли при цьому присутні в той самий строк з дня отримання ними копії даної ухвали.

Судді: