Дата документу 20.01.2022 Справа № 336/7354/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №336/7354/20 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/139/22 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2022 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, який має середню освіту, не одружений, військовослужбовець, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч.1, 2 ст.186 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 .

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник - адвокат ОСОБА_8 звернулись до суду апеляційної інстанції з апеляційними скаргами на вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11 лютого 2021 року, яким ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.186, ч.2 ст.186 КК України, та призначено йому покарання:
за ч.1 ст.186 КК України - 2 роки позбавлення волі
за ч.2 ст.186 КК України - 4 роки позбавлення волі.
На підставі ст.70 ч.1 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.
Строк відбування покарання обвинуваченим ухвалено рахувати з часу фактичного затримання - з 10 листопада 2020 року.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід щодо обвинуваченого у виді тримання під вартою - залишено без змін.
В порядку ст.100 КПК України вирішена доля речових доказів.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_8 просить змінити вирок суду та призначити ОСОБА_10 покарання із застосуванням положень ст.75 КК України

В обґрунтування своєї скарги зазначає, що вирок суду в частині призначеного покарання є несправедливим, занадто суворим та таким, що не відповідає тяжкості скоєного злочину. На думку захисника, під час призначення покарання суд не в повній мірі прийняв до уваги обставини кримінального провадження, дані, що характеризують особу обвинуваченого, думку потерпілих. Апелянт вважає, що суд мав законні підстави призначити ОСОБА_10 покарання із застосуванням ст.75 КК України. На думку захисника, покарання із випробуванням було б достатнім та необхідним для досягнення основної мети покарання.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить змінити призначене йому покарання з реального відбування покарання на покарання з випробуванням. Зазначає, що він свою вину визнає, розкаюється у вчиненому, зобов`язується в подальшому не вчиняти злочинів, змінити свій спосіб життя в кращу сторону.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи її на посаді матроса стрільця 2 відділення почесної варти 1 взводу військової частини НОМЕР_1 , вчинив корисливі злочини за таких обставин.
06 листопада 2020 року приблизно о 12.00 год. ОСОБА_6 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, знаходячись біля будинку №95 по вул.Чарівній в м.Запоріжжі, заздалегідь помітивши потерпілу ОСОБА_11 , підійшов до неї зі спини, здійснив поштовх та шляхом ривку зірвав з правої руки потерпілої жіночу сумку, яка не становить матеріальної цінності для потерпілої, у якій знаходилось належне ОСОБА_11 майно, а саме: мобільний телефон REDMI 7A в корпусі синього кольору imei1: НОМЕР_2 , imei2: НОМЕР_3 вартістю 1900 гр., гаманець з грошовими коштами у сумі 200 грн.
Не реагуючи на вимогу потерпілої повернути викрадене майно, ОСОБА_6 зник з місця злочину з викраденим майном, яким розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 2100 грн.
07 листопада 2020 року приблизно о 20.20 год. ОСОБА_6 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, діючи повторно, знаходячись біля Пологового будинку № 3 по вул. Бочарова 11 в м.Запоріжжі, заздалегідь помітивши потерпілу ОСОБА_12 , яка проходила біля нього, шляхом ривку зірвав з лівого плеча потерпілої жіночу сумку, яка не становить матеріальної цінності для потерпілої, у якій знаходилось належне ОСОБА_12 майно, а саме: вимірювач артеріального тиску та частоти серцевих скорочень PARAMED X3 вартістю 568 грн 50 коп., мобільний телефон Samsung SGH-X210 в корпусі червоного кольору вартістю 150 грн, грошові кошти у сумі 500 грн, інші особисті речі, які не становлять матеріальної цінності.
Не реагуючи на вимогу потерпілої повернути викрадене майно, ОСОБА_6 зник з місця злочину з викраденим майном, яким розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 1218 гр.
10 листопада 2020 року приблизно о 14.10 год. ОСОБА_6 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, діючи повторно, знаходячись біля будинку №33 по вул.Волгодонській в м.Запоріжжі, заздалегідь помітивши потерпілу ОСОБА_13 , підійшов ззаду та шляхом ривку зірвав з лівого плеча потерпілої жіночу сумку, яка не становить матеріальної цінності для потерпілої, у якій знаходилось належне ОСОБА_13 майно, а саме: мобільний телефон Meizu Note5 в корпусі золотистого кольору з чохлом коричневого кольору вартістю 2133 грн 33 коп., мобільний телефон Інтерком Neon A1 в корпусі чорного кольору з проводом чорного кольору вартістю 322 грн, портативний зарядний пристрій Promate в корпусі рожевого кольору з проводом чорного кольору вартістю 297 грн 86 коп. грошові кошти у сумі 100 грн.
Не реагуючи на вимогу потерпілої повернути викрадене майно, ОСОБА_6 зник з місця злочину з викраденим майном, яким розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 2853 грн 19 коп.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника і просила вирок суду залишити без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, переглядаючи оскаржуваний вирок суду в межах поданих апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що останні не підлягають задоволенню, з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Чинне кримінальне процесуальне законодавство зобов`язує суд дослідити усі докази у провадженні (які відповідають вимогам ст.84 КПК України) та надати цим доказам відповідну оцінку у вироку, за винятком процесуальної процедури, передбаченої ч.3 ст.349 КПК України.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції цих вимог закону дотримався при розгляді цього провадження і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_14 у вчинені вищевказаних кримінальних правопорушень при викладених у вироку обставинах, правильно встановив фактичні обставини кримінального провадження і правильно кваліфікував дії обвинуваченого.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень при обставинах, зазначених у вироку, та правильність кваліфікації його дій за ч.1 ст.186 ч.2 ст.186 КК України ніким з учасників провадження не оспорюються, у зв`язку з чим, з огляду на положення ч.1 ст.404 КПК України, колегією суддів вирок суду в цій частині не переглядається.

Перевіряючи доводи апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_14 та його захисника щодо обґрунтованості призначеного йому покарання, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів. При призначенні покарання суд має врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації.

З матеріалів кримінального провадження убачається, що, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_10 покарання, суд першої інстанції з достатньою повнотою врахував ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину та враховує відомості про особу обвинуваченого, а саме те, що останній раніше не судимий, має постійне місце проживання, соціально адаптований, до затримання проходив військову службу, на обліках із шкідливими звичками не перебуває. Суд встановив наявність обставин, що пом`якшують покарання - щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
Твердження сторони захисту про те, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував обставини кримінального провадження, дані, що характеризують особу обвинуваченого, думку потерпілих, спростовується змістом вироку, згідно з яким, при призначені покарання судом враховано думку потерпілих і те, що цивільні позови вони не заявили. Крім того, як вже зазначалося вище, суд першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_10 покарання, врахував обставини вчинення кримінальних правопорушень та дані, що характеризують особу обвинуваченого.

З урахуванням всіх обставин провадження та відомостей про особу обвинуваченого, суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення останньому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статей обвинувачення, але на мінімальний строк.

Підстав для пом`якшення призначеного покарання, в т.ч. і для застосування положень ст.75 КК України, колегія суддів не вбачає.

Обставини, на які посилаються обвинувачений та його захисник, фактично були враховані судом при призначенні покарання.

Суд першої інстанції дотримався вимог ст.65 КК України і призначене обвинуваченому покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_14 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та буде сприяти досягненню мети, визначеної у ст.50 КК України.

З огляду на фактичні обставини провадження і відомості про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, кількість епізодів злочинної діяльності, тяжкість та характер вчинених злочинів, призначене обвинуваченому ОСОБА_10 покарання неможна визнати надто суворим.

Порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст.404-405, 407, 418-419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11 лютого 2021 року щодо ОСОБА_6 за ч.1 ст.186, ч.2 ст.186 КК України залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з моменту вручення їй копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4