ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1
УХВАЛА
про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого
10 листопада 2021 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 про продовження тримання під вартою ОСОБА_6 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 1 ст.115 КК України, суд-

встановив:
У провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває кримінальне провадження № 0002620 від 04.08.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.

05.11.2021 року автоматизованою системою документообігу Приморського районного суду м. Одеси справа за обвинуваченням ОСОБА_6 передана в провадження судді ОСОБА_1 у зв`язку з перебуванням на лікарняному головуючого у справі судді ОСОБА_7 , для розгляду в порядку ч.3 ст.331 КПК України питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого.
Прокурор в судовому засіданні заявила клопотання про продовження строку тримання під вартою, з тих підстав, що ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, на даний час, не зменшилися та існувати не перестали.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_4 заперечили проти продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , просили змінити запобіжний захід на не пов`язаний з триманням під вартою.

Суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до висновків про таке.

За змістом ст. 331 КПК України до спливу двомісячного строку з дня застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовую, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків а також запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, іншого обвинуваченого, експерта або спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; або вчинити інше кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу суд враховує засаду верховенства права, закріплену у ст.8 КПК України, та практику Європейського суду з прав людини (далі Суд, ЄСПЛ), яка у відповідності до вимог ч. 2 зазначеної статті підлягає обов`язковому застосуванню під час кримінального провадження.

Так, у п. 219 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року (заява № 42310/04) Суд зазначив, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (див. рішення у справі «Єчюс проти Литви», N 34578/97, п. 93, ECHR 2000-IX).

Про можливість ОСОБА_6 ухилитись від суду свідчить тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим у злочині, у вчиненні якого він обвинувачується (санкція ч.1 ст.115 КК України передбачає покарання у позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років); а також відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, у тому числі те, що він не одружений, до затримання офіційно не був працевлаштованим. При цьому, суд звертає увагу що лише наявність у обвинуваченого постійного місця реєстрації та проживання, за умови відсутності міцних соціальних зв`язків (сім`ї, постійної офіційної роботи, позитивних характеристик, тощо), не спростовує твердження прокурора про наявність ризику можливого ухилення обвинуваченого від суду під впливом усвідомлення ним тяжкості покарання, яке загрожує останньому в разі визнання його винуватим у вчиненні злочину в скоєнні якого він обвинувачується. Суд також вважає, що не перестав існувати доведений прокурором перед судом ризик можливого здійснення обвинуваченим впливу на потерпілого та свідків.

Крім того, судом враховується, що в даному кримінальному провадженні ще в повному обсязі не досліджені докази, що також вказує на необхідність продовження строку тримання під вартою з метою забезпечення кримінального провадження.
Суд також враховує вік та стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_6 , щодо якого відсутні відомості про неможливість его утримання під вартою.

Отже, зазначені обставини кримінального провадження свідчать про те, що тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 на даний час залишається виправданим заходом, оскільки не зменшилися ризики того, що перебуваючи на свободі обвинувачений ОСОБА_6 може переховуватися від суду, впливати на потерпілого та свідків, а тому справжній інтерес суспільства у забезпеченні законності та запобігання порушенню прав осіб та інтересів правосуддя, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права обвинуваченого ОСОБА_6 на свободу.
Таким чином, з урахуванням викладених обставин та особи ОСОБА_6 , того, що є наявними обставини, які перешкоджають завершенню кримінального провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, суд дійшов висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів на даний час не може забезпечити належну поведінку ОСОБА_6 та запобігти вищевикладеним ризикам, а тому суд вважає за необхідне продовжити застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк, що не перевищує двох місяців.

Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для подальшого застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого судом встановлено не було.

Разом із тим, суд враховує, що доцільність подальшого тримання під вартою обвинуваченого буде перевірена судом через нетривалий час, у тому числі вона може бути перевірена за клопотанням сторони захисту.

На підставі п.1 ч.4 ст. 183 КПК України, суд не вбачає можливості застосування застави відносно обвинуваченого оскільки злочин вчинений із застосуванням насильства.

Керуючись ст.ст. 331, 370, 376 КПК України, суд

постановив:
Клопотання прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 , задовольнити.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 08 січня 2022 року.

Строк дії ухвали суду про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 становить до 08 січня 2022 року, включно.

Ухвала про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду, а обвинуваченим, який тримається під вартою, в той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Суддя
Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1

Єдиний унікальний номер справи: №522/16885/20
Номер провадження № 1-кп/522/101/21
Головуючий суддя ОСОБА_1