Ухвала
Іменем України
20 вересня 2021 року

м. Київ
справа № 523/11520/19
провадження № 51-4179 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 13 липня 2021 року,
встановив:
Вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 11 березня 2021 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років.
Не погодившись із вказаним вироком захисник оскаржив його у апеляційному порядку.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 13 липня 2021 року, на підставі п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України, відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження вироку Суворовського районного суду м. Одеси від 11 березня 2021 року.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 не погоджується із ухвалою апеляційного суду, просить її скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Зазначає, що судом апеляційної інстанції було порушено його право на доступ до правосуддя, оскільки, відмовляючи йому у поновленні строку на оскарження вироку суду першої інстанції, апеляційний суд не з`ясував та не перевірив належним чином відповідно до вимог КПК України дотримання ним строків оскарження судового рішення, у зв`язку із чим прийшов до передчасного висновку про подання апеляційної скарги з пропуском строку апеляційного оскарження, тому оскаржуване рішення є незаконним та необгрунтованним. Захисник вказує, що він не зміг вчасно звернутися до суду для отримання копії вироку, оскільки з 13 березня до 24 березня 2021 року він знаходився вдома на лікуванні, а з 29 березня 2021 року по 31 березня 2021 року він був у відрядженні у м. Київ, тому лише 01 квітня 2021 року отримав копію вироку районного суду. Водночас захисник зазначає про правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 28 жовтня 2020 року (справа №757/39201/18-к).
Заслухавши доповідь судді, перевіривши копію судового рішення, обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Відповідно до статті 438 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого.
При цьому статтею 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Доводи захисника про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону судом апеляційної інстанції при вирішенні питання про прийняття його апеляційної скарги до розгляду є безпідставними, враховуючи наступне.
Апеляційна скарга на вирок, ухвалений судом першої інстанції, згідно з вимогами ч. 1 ст. 395 КПК України подається протягом тридцяти днів із дня його оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, в цей же строк із моменту вручення їй копії судового рішення.
Згідно з положеннями п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України, зокрема апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження та суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
Зазначених вимог закону апеляційний суд дотримався.
Відмовляючи захиснику у поновленні строку апеляційного оскарження вироку суду першої інстанції та повертаючи його апеляційну скаргу, суд належним чином проаналізував зазначені у скарзі доводи про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження.
Висновки суду апеляційної інстанції, на думку колегії суддів, ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону з огляду на наступне.
Як убачається із копії ухвали апеляційного суду, 10 березня 2021 року в судовому засіданні, в якому був присутній, в тому числі, захисник ОСОБА_4 після надання останнього слово обвинуваченому, суд видалився до нарадчої кімнати. Вирок суду відносно ОСОБА_5 був проголошений наступного дня та його копію вручено обвинуваченому того ж дня. Захисник ОСОБА_4 10 березня 2021 під час видалення суду до нарадчої кімнати знав наступну дату проголошення вироку, яке відбулось 11 березня 2021 року, однак в судове засідання в день проголошення вироку не з`явився, у своєму клопотанні не зазначив причини своєї неявки, а також не зазначив поважність причин, які стали підставою звернення до суду першої інстанції після спливу майже трьох тижнів після його проголошення і не зазначив причини, які перешкодили захиснику звернутись до суду з наданням копії судового рішення, тобто не був обмежений у такому праві судом першої інстанції.
Разом з тим, з урахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження в даному конкретному випадку має обчислюватися з моменту проголошення вироку районного суду, а не з моменту отримання захисником його копії, тому строк на подання апеляційної скарги на зазначений вирок закінчився 10 квітня 2021 року.
Стосовно доводів захисника про поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження вироку місцевого суду, то апеляційним судом обґрунтовано визнано відсутність об`єктивних обставин, що перешкодили поданню апеляційної скарги у визначені законом строки, оскільки ніяких перешкод у реалізації права на апеляційне оскарження вироку суду першої інстанції не існувало.
Як убачається із копії ухвали апеляційного суду, захисник ОСОБА_4 звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про отримання копії вироку лише 29 березня 2021 року та отримав її 01 квітня 2021 року.
Частиною 1 ст. 117 КПК України передбачено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється лише у тому випадку, якщо його пропущено з поважних причин. Отже, в ініційованому учасником кримінального провадження клопотанні про поновлення процесуального строку має бути наведено причини, через які цей строк пропущено. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.

Виходячи із системного аналізу норм процесуального закону під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, яка подала заяву про перегляд судових рішень, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Такі обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.
Водночас, клопотання про поновлення строку захисника ОСОБА_4 не містило жодного мотивування поважності причин пропуску строку на оскарження судового рішення, окрім посилання на неотримання копії судового рішення, а доводи захисника зазначені ним в суді апеляційної інстанції, а саме перебування його на лікарняному та у відрядженні, не були підтверджені належними доказами.
Крім того, вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 11 березня 2021 року, згідно Єдиного державного реєстру судових рішень, був оприлюднений 15 березня 2021 року.
За таких обставин, на переконання колегії суддів, захисник ОСОБА_4 мав можливість ознайомитися зі змістом вироку Суворовського районного суду м. Одеси від 11 березня 2021 року з 15 березня 2020 року, та жодних перепон для оскарження вироку районного суду у строк, визначений положеннями ст. 395 КПК України, у захисника не було.

За таких обставин колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги захисника щодо поважності причин пропуску ним строку на апеляційне оскарження вироку у зв`язку з отриманням копії вироку суду лише 01 квітня 2021 року через хворобу та відрядження є необґрунтованими, оскільки захисник фактично брав участь у судовому засіданні, однак з власної волі не скористався своїм правом бути присутнім під час проголошення вироку суду та не вжив належних заходів для своєчасного отримання його копії, що в свою чергу свідчить про відсутність зацікавленості останнього у розгляді даного кримінального провадження.
Враховуючи вказане, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку щодо необхідності повернення апеляційної скарги захисника у зв`язку з відсутністю підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Що стосується правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду, від від 28 жовтня 2020 року (справа №757/39201/18-к), то слід зазначити, що він не може застосовуватися у цьому провадженні, оскільки стосувався інших правовідносин, а саме, щодо апеляційного оскарження ухвали слідчого судді.
Тому рішення суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги захисника відповідно до положень п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України відповідає вимогам кримінального процесуального закону.
З урахуванням наведеного колегія суддів не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги захисника.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би підставою для скасування ухвали апеляційного суду, не встановлено.
Враховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 13 липня 2021 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3