У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2021 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області - ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, матеріали скарги ОСОБА_3 про скасування постанови слідчого п`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгород) ТУ ДБР розташованого у м. Львові ОСОБА_4 від 19.08.2021 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні за № 0000129 від 21.07.2021 року
В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду із даною скаргою, яку обґрунтовує тим, що ним, 18.08.2021 року слідчому п`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) ТУ ДБР, розташованого у м. Львові капітан ДБР ОСОБА_4 , який розслідує кримінальне провадження № 0000129 від 21.07.2021 року за ч.3 ст. 365 КК України, було подано клопотання про залучення його в даному кримінальному провадженні в якості потерпілого, оскільки вважає, що протиправними діями прокурора САП йому заподіяна моральна шкода.

Однак, постановою слідчого ОСОБА_5 від 19.08.2021 року, яку заявник отримав 31.08.2021 року, в задоволенні поданого ним клопотання було відмовлено.

Постанова слідчого мотивована тим, що під час досудового розслідування не отримано відомостей, які б вказували на те, що йому завдано матеріальної чи моральної шкоди, так як повідомлення про вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, є дійсне, та не скасоване.

Вважає винесену слідчим постанову неправомірною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, оскільки діями прокурора САП йому все таки спричинено моральної шкоди, що стверджується і даними внесеними в ЄРДР.

05.10.2021 року, ОСОБА_3 подав заяву про уточнення пункту другого прохальної частини поданої ним скарги, в якій просить слідчого суддю скасувати постанову слідчого п`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгород) ТУ ДБР розташованого у м. Львові ОСОБА_4 від 19.08.2021 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні за № 0000129 від 21.07.2021 року та зобов`язати слідчого п`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгород) ТУ ДБР розташованого у м. Львові - ОСОБА_4 , який здійснює досудове розслідування кримінального провадження №0000129 від 21.07.2021 року, повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 , про визнання його потерпілим.

В судове засідання ОСОБА_3 подано заяву, в якій останній просить розглянути подану ними скаргу без його участі. Вимоги уточненої скарги підтримує у повному обсязі.

Слідчий п`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгород) ТУ ДБР розташованого у м. Львові ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, хоча про час і місце розгляду скарги повідомлявся своєчасно і належним чином, однак його неявка, відповідно до вимог ч.3 ст. 306 КПК України, не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали поданої скарги з додатками, оцінивши надані докази, виходячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема: рішення слідчого, прокурора про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнані потерпілим.

Встановлено, що п`ятим слідчим відділом (з дислокацією у м. Ужгород) ТУ ДБР розташованого у м. Львові здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за ч.3 ст. 365 КК України, відомості щодо якого внесені в ЄРДР за № 0000129 від 21.07.2021 року.

В рамках даного кримінального провадження, ОСОБА_3 - 18.08.2021 року, слідчому ОСОБА_4 було подано клопотання про залучення його до участі в провадженні в якості потерпілого.

Однак постановою слідчого від 19.08.2021 року, відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесені в ЄРДР за № 0000129 від 21.07.2021 року.

Постанова слідчого мотивована тим, що під час досудового розслідування не отримано відомостей, які б вказували на те, що йому завдано матеріальної чи моральної шкоди, так як повідомлення про вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, є дійсне, та не скасоване.

З вказаною постановою заявник не згідний, що слугувало підставою для її оскарження в судовому порядку.

Відповідно до ч.1 ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Встановлено, що постанову слідчого заявник отримав 31.08.2021 року, тоді як вже 08.09.2021 року оскаржив таку до суду, тобто строк встановлений ч.1 ст. 304 КПК України, ОСОБА_3 не пропущено.

Згідно ст. 55 КПК України фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, є потерпілим у кримінальному провадженні. Права та обов`язки потерпілого виникають з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення, або зяави про залучення її до провадження як потерпілого.

Частиною першою вказаної норми закону визначено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушення завдано моральної шкоди.

Фактично, шкода це об`єктивна категорія, що являє собою ті зміни, які настали в майновому, фізичному, психічному, моральному стані особи внаслідок вчинення злочину.

Під час судового розгляду потерпілий бере участь у безпосередній перевірці доказів, підтримує обвинувачення в суді у випадку відмови прокурора від підтримання державного обвинувачення, висловлює свою думку стосовно призначення покарання обвинуваченому, а також при вирішенні питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

В основі набуття фізичною чи юридичною особою статусу потерпілого у кримінальному провадженні лежить одночасна сукупність таких умов: фактичної (завдання кримінальним правопорушенням відповідної шкоди) та формальної (подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого). Перевірка, розгляд та вирішення такої заяви законом не передбачаються, тому статусу потерпілого особа набуває автоматично за наявності вказаних вище умов.

Поняття видів шкоди, що можуть бути завдані потерпілому, визначається з урахуванням положень цивільного і кримінального права. При визначенні шкоди як підстави для визнання особи потерпілим необхідно виходити із того, що шкода має бути безпосередньо спричинена особі кримінальним правопорушенням. Також необхідно враховувати, що факт заподіяння шкоди кримінальним правопорушенням може бути остаточно встановлений лише обвинувальним вироком суду. Таким чином, на момент визнання особи потерпілим необхідно виходити із презумпції заподіяння шкоди кримінальним правопорушенням, враховуючи достатні дані про такий факт.

При цьому для визнання особи потерпілим достатньо спричинення особі якогось одного із перелічених видів шкоди, хоча кримінальне правопорушення, як правило, спричиняє кілька видів шкоди.

Набуття особою процесуального статусу потерпілого здійснюється лише на підставі вільного волевиявлення особи, яке відбувається в активній формі. Процесуальною формою такого волевиявлення може бути: подання особою заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення, яка підлягає внесенню до ЄРДР та служить передумовою для початку досудового розслідування; подання заяви про залучення її до провадження як потерпілого, яка підлягає обов`язковому прийняттю і реєстрації. Така заява має містити дані про потерпілого (фізичну чи юридичну особу), кримінальне провадження, до якого вона має бути залучена, зазначення і обґрунтування підстав для набуття статусу потерпілого, чітко висловлене клопотання про залучення її до кримінального провадження як потерпілого. Заява подається до органу чи посадової особи, яка в даний момент здійснює кримінальне провадження: під час досудового розслідування до слідчого чи прокурора, а під час судового провадження до суду. За відсутності волевиявлення на визнання особи потерпілим у кримінальному провадженні така особа не може бути визнана потерпілим. У разі необхідності вона може бути залучена до кримінального провадження як свідок.

У відповідності до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 24 КПК України гарантує потерпілому право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Це право є однією із найважливіших гарантій захисту громадянами своїх прав та свобод від їх порушення як з боку органів, що здійснюють досудове розслідування та судовий контроль у кримінальному провадженні, так і з боку інших осіб, що беруть участь у ньому. Чинний КПК України дає чіткий перелік кола рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, що можуть бути оскаржені під час провадження досудового розслідування, а також надає вичерпний перелік осіб, що мають право оскаржити те чи інше рішення, дію чи бездіяльність слідчого або прокурора. Скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді. З метою забезпечення цього права слідчий зобов`язаний забезпечити можливість його реалізації, тобто роз`яснити потерпілому порядок оскарження: яким чином, у яких випадках і до кого може звернутися заявник із вимогою про усунення допущених відносно нього порушень. Найважливіше право потерпілого, що передбачене чинним КПК України це право потерпілого на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди.

Слідчі судді зобов`язані здійснювати належний контроль за дотриманням гарантій, встановлених нормативно-правовим актом, метою якого є захист осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, та створення необхідних умов для належного відправлення правосуддя.

Слідчий суддя проаналізувавши зміст поданої ОСОБА_3 скарги, виходячи з фактичних обставин, які розслідуються в рамках кримінального провадження №0000129, зокрема як зазначено у витягу з ЄРДР: «08.02.2020 року прокурор САП, вніс завідомо недостовірні відомості до повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України суддею Міжгірського районного суду ОСОБА_3 , чим завдав шкоди останньому», з врахуванням позиції заявника, який стверджує, що йому спричинено моральної шкоди (хоча і така підлягає доведенню), приходить до висновку, з врахуванням самого порушеного кримінального провадження, а також подання ОСОБА_3 заяви про визнання його потерпілим, що постанова слідчого про відмову у визнанні потерпілим є передчасною і такою, що позбавляє можливості ОСОБА_3 бути повною мірою поінформованим про хід розгляду кримінального провадження, в якому розслідуються обставини стосовно внесення недостовірних відомостей до повідомлення про підозру.

Відповідності до п.33 рішення ЄСПЛ «Шмалько проти України та п.44 рішення ЄСПЛ «Далбан проти Румунії» визначено, що термін «потерпілий» у сенсі ст. 34 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод означає особу, яка безпосередньо постраждала від дії чи бездіяльності, яка є предметом судового розгляду. При цьому порушення Конвенції може мати місце навіть за відсутності шкоди.

Права потерпілого визначають обсяг та межі його дозволеної і гарантованої поведінки у кримінальному провадженні і відповідно широкий обсяг прав, якими наділяється потерпілий, покликані забезпечити його активну участь у кримінальному провадженні, що у свою чергу, необхідне для повного виконання завдань кримінального провадження, визначених у ст. 2 КПК України, гарантоване законом право потерпілого подавати докази слідчому, прокурору, слідчому судді, суду, покликане забезпечити його активну участь у доказуванні, тому слідчий суддя приходить до переконання, що визнання ОСОБА_3 потерпілим у вказаному кримінальному провадженні гарантуватиме повний та всебічний розгляд наведених скаржником фактів вчиненого кримінального правопорушення.

З огляду на викладені фактичні обставини справи, слідчий суддя приходить до висновку, що постанову слідчого п`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгород) ТУ ДБР розташованого у м. Львові ОСОБА_4 від 19.08.2021 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0000129 від 21.07.2021 року, слід скасувати - як необґрунтовану, зобов`язавши при цьому слідчого, в порядку п.3 ч.2 ст.307 КПК України, повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 про визнання його потерпілим, із врахуванням обставин зазначених у мотивувальній частині даної ухвали.

Керуючись вимогами ст. 19 Конституції України, ст.ст. 7-11,22,25,26,55,303,306,307,309,372 КПК України,-

У Х В А Л И В :
Скаргу (уточнену) ОСОБА_3 задоволити.
Постанову слідчого п`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгород) ТУ ДБР розташованого у м. Львові ОСОБА_4 від 19.08.2021 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні за № 0000129 від 21.07.2021 року скасувати.

Зобов`язати слідчого п`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгород) ТУ ДБР розташованого у м. Львові - ОСОБА_4 , або іншого слідчого, який здійснює досудове розслідування кримінального провадження №0000129 від 21.07.2021 року, повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 , про визнання його потерпілим із врахуванням обставин зазначених у вказаній ухвалі.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1