Провадження № 1-кп/537/121/2021
Справа № 537/819/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.09.2021 року м. Кременчук

Крюківський районний суд м.Кременчук в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.02.2021 року за №0000074, за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчука Полтавської області, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, який не одружений, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.186 КК України,
в с т а н о в и в :
18.02.2021 року близько 20 годин 00 хв. у будинку АДРЕСА_3 , в коридорі біля вхідних дверей, між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 виникла сварка на грунті неприязних відносин, в ході якої у ОСОБА_5 виник умисел на заподіяння ОСОБА_4 тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій протиправний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_5 підійшов до ОСОБА_4 та наніс останньому металевим прутом, який тримав у руці, не менше 5 ударів в область правої руки та потиличної частини голови, чим спричинив легкі тілесні ушкодження у вигляді крововиливів тканин голови, саден, синців правої руки.

Таким чином ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України, а саме умисне легке тілесне ушкодження.

Після чого 18.02.2021 року близько 20 год. 10 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи у будинку АДРЕСА_3 , помітив в залі на ліжку мобільний телефон «Xiaomi Redmi 8», чорно-синього кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , який належить потерпілому ОСОБА_4 . Після чого у ОСОБА_5 виник прямий умисел, направлений на відкрите викрадення названого чужого майна.

ОСОБА_5 , реалізовуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання їх суспільно-небезпечних наслідків, керуючись корисливим мотивом та метою, перебуваючи в залі вищевказаного будинку разом з ОСОБА_4 , розуміючи, що його дії помітні потерпілому, відкрито викрав з ліжка в залі будинку мобільний телефон «Xiaomi Redmi 8», чорно-синього кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , вартістю 3789 грн., який належить потерпілому ОСОБА_4 . Після чого ОСОБА_5 зник з місця скоєння злочину, чужим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_4 матеріальні збитки в розмірі 3789 грн.

Таким чином ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.186 КК України, а саме відкрито викрав чуже майно (грабіж).

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_5 визнав свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, в яких він обвинувачується. ОСОБА_5 дав показання, що ОСОБА_4 є його знайомим. Напередодні події ОСОБА_5 запрошував до себе в гості додому ОСОБА_4 , після чого виявив зникнення свого мобільного телефону. За таких обставин ОСОБА_5 підозрював ОСОБА_4 у таємному викраденні належного йому мобільного телефону, а відповідно відчував до останнього неприязні відносини. Тому 18.02.2021 року у вечірній час ОСОБА_5 прийшов додому до ОСОБА_4 з вимогами повернути належний йому мобільний телефон. Проте ОСОБА_4 заперечував викрадення телефону. Між ними виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_5 наніс ОСОБА_4 декілька ударів металевою палкою в область голови та руки. Після чого ОСОБА_5 побачив в кімнаті будинку мобільний телефон ОСОБА_4 , який взяв без дозволу власника та пішов додому. Через деякий час до нього прийшли працівники поліції з повідомленням про вчинення ним злочину. ОСОБА_5 добровільно видав працівникам поліції мобільний телефон ОСОБА_4 . Також ОСОБА_5 повідомив, що після отримання консультації адвоката зрозумів, що такі його дії містять ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.186 КК України. Щиро розкаюється у скоєному. Просив вибачення у потерпілого. Просив не карати його суворо.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 дав показання, що напередодні події відпочивав зі співмешканкою ОСОБА_5 , що в останнього викликало ревнощі та неприязні відносини. 18.02.2021 року у вечірній час ОСОБА_4 перебував у себе в будинку АДРЕСА_3 . Почув стук у двері. ОСОБА_4 відчинив вхідні двері будинку, зрозумівши, що до нього в гості прийшов знайомий ОСОБА_5 . Після цього ОСОБА_5 одразу наніс йому декілька ударів металевим прутом в область руки та голови, виражаючись нецензурною лайкою в його бік. В ході побиття ОСОБА_4 відходив назад. Таким чином ОСОБА_4 разом з ОСОБА_5 опинилися в залі будинку. Тут ОСОБА_5 припинив бити ОСОБА_4 , забрав його мобільний телефон та покинув будинок. ОСОБА_4 одразу зателефонував у поліцію, повідомив про вчинене щодо нього кримінальне правопорушення. Працівники поліції повернули йому викрадений мобільний телефон. ОСОБА_4 стверджував, що не крав у ОСОБА_5 мобільний телефон.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, суд при встановлені фактичних обставин справи за клопотанням прокурора, з яким погодився обвинувачений та потерпілий, обмежився допитом останніх та дослідженням доказів, які характеризують особу обвинуваченого.

Вина обвинуваченого підтверджується його особистими поясненнями в істинності та добровільності яких сумнівів у суду не виникає. Показання обвинуваченого ОСОБА_5 відповідають обставинам вчинення правопорушення, в якому він обвинувачується. А тому суд вважає вину обвинуваченого доведеною.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що обвинувачений ОСОБА_5 умисно заподіяв потерпілому легкі тілесні ушкодження, а тому його дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України. Також ОСОБА_5 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), а тому його дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст.186 КК України.

В ст. 50 КК України встановлено, що покарання є заходом примусу, яке застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до ст.65 КК України, реалізуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд при призначенні покарання враховує ступінь суспільної небезпеки вчинених кримінальних правопорушень, конкретні обставини справи, розмір заподіяної шкоди, відсутність тяжких наслідків від правопорушень.

Потерпілий просив не карати суворо обвинуваченого ОСОБА_5 .

Суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який має задовільний стан здоров`я, стверджує, що не має постійного місця роботи, проте тимчасово працює та отримує легальний заробіток. Має постійне зареєстроване місце проживання. Не перебуває під диспансерним або консультативним наглядом в психоневрологічному чи наркологічному диспансері. Суду не подані негативні характеристики обвинуваченого.

ОСОБА_5 вважається раніше не судимим в силу ст.89 КК України.

Обставиною, яка в силу ст.66 КК України пом`якшує покарання, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відшкодування шкоди шляхом повернення викраденого майна, що було вилучено працівниками поліції у обвинуваченого не свідчить про добровільність відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди.

Обставини, які в силу ст.67 КК України обтяжують покарання, відсутні, що відповідає положенням ст.32 КК України.

З огляду на наведене, враховуючи положення ст.69-1, ст.56 КК України, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання в межах санкції закону за вчинені ним кримінальні правопорушення.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає ОСОБА_5 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Відповідно до ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, обставини справи, особу обвинуваченого, думку прокурора та потерпілого, які просили не карати суворо обвинуваченого, суд прийшов до висновку про можливість виправлення ОСОБА_5 без відбування покарання, та приймає рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк з покладанням обов`язків, визначених ч.1, п.2 та п.4 ч.3 ст.76 КК України.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Долю речових доказів вирішити з дотриманням положень ст.100, ст.174 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Під час досудового розслідування щодо ОСОБА_5 не обирався запобіжний захід. Прокурор в дебатах просив не застосовувати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід до набрання вироком законної сили за відсутності ризиків, визначених ст.177 КПК України. За таких обставин, враховуючи принципи змагальності та диспозитивності судочинства, у суду відсутні підстави для застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили з метою забезпечення виконання вироку.

Керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.186 КК України.

Призначити ОСОБА_5 покарання:

-за ч.1 ст.125 КК України громадські роботи на строк 100 (сто) годин,

-за ч.1 ст.186 КК України позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, при сукупності кримінальних правопорушень, визначити ОСОБА_5 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 1 (один) рік з покладенням обов`язків, визначених ч.1, п.2 та п.4 ч.3 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Скасувати арешт майна, а саме мобільного телефону «Xiaomi Redmi 8», чорно-синього кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , металевого прута, накладений ухвалою слідчого судді Крюківського районного суду м. Кременчука від 24.02.2021 року у справі №537/719/21, провадження №1-кс/537/113/2021.

Речові докази: мобільний телефон «Xiaomi Redmi 8», чорно-синього кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , який знаходиться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_4 повернути власнику ОСОБА_4 ; металевий прут, який перебуває на зберіганні в камері зберігання речових доказів ВП №1 Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області, знищити.

Вирок суду може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Полтавського апеляційного суду через Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області у строк 30 днів з моменту його проголошення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч.3 ст.349 Кримінального процесуального кодексу України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вручити учасникам процесу копію вироку негайно, після його проголошення. Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, направити копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Роз`яснити, що учасники судового провадження мають право подати клопотання про помилування, ознайомлення з журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Протягом строку апеляційного оскарження учасники судового провадження за їх клопотанням можуть ознайомитись з матеріалами кримінального провадження.

Суддя Крюківського районного суду
м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_1