У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.02.2022 м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002554 від 21.10.2020 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Саливінки Васильківського району Київської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, одруженого, утриманців не має, працюючого механізатором в ПСП Агрофірма «Світанок», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не маючого судимості,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження: прокурор Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_5 , потерпіла ОСОБА_6

У С Т А Н О В И В:

21.10.2021 приблизно 07-00 год. водій ОСОБА_5 , керуючи технічно справним колісним трактором марки «CASE ІН STEGER500» реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись вул.. Сухоліська в с. Блощинці, в напрямку с. Сухоліси, Білоцерківського району Київської області, в порушення вимог п. 2.3(6) ПДР України, в якому зазначено: «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі», п. 2.3(д) ПДР України, в якому зазначено: «Водій повинен не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху», п. 10.1 ПДР України, в якому зазначено: «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», п. 11.2, в якому зазначено: «нерейкові транспортні засоби повинні рухатись якнайближче до правого краю проїжджої частини » п. 13.1 ПДР України, в якому зазначено: «водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.», п. 12.3 ПДР України, в якому зазначено: «У разі виникнення небезпеки або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди», не був уважний під час керування транспортним засобом, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, чим порушив вимоги постанови Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 р. № 30 а саме пунктів: п. 14 абзацу 3, та п. 15 абзаців 3, 4, в яких зазначено: «Водії великогабаритних та великовагових транспортних засобів зобов`язані: вживати необхідних заходів для безперешкодного та безпечного проїзду зустрічних транспортних засобів», «Водіям великогабаритних та великовагових транспортних засобів забороняється: рухатися в умовах туману, ожеледиці, снігопаду та в інших умовах недостатньої видимості; рухатися узбіччям дороги», внаслідок чого своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, не врахував дорожню обстановку та стан транспортного засобу, не обрав безпечну швидкість руху, частково здійснив виїзд трактора на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автомобілем «SKODA OCTAVIA TOUR» реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 , яка рухалася по своїй смузі руху по вулиці Сухоліська в с. Блощинці в напрямку м. Узин.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «SKODA OCTAVIA TOUR» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_6 , отримала тілесні ушкодження у вигляді: вивиху першого пальця правої кисті, рани на лівому колінному суглобі, рани в ділянці лівого гомілкового суглоба. Вивих першого пальця правої кисті відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, так як для повного виздоровлення необхідно тривалий строк, більш ніж 21 день.

Грубе порушення водієм ОСОБА_5 вимог п. п. 10.1, 2.3 (б), (д), 11.2, 12.3, 13.1 ПДР України та п. 14 абзацу 3 та п. 15 абзац 3, 4 постанови Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30, перебуває в прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень у ОСОБА_6 .

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності, на підставі ст. 46 КК України, мотивуючи тим, що вину в інкримінованому йому необережному нетяжкому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 286 КК України визнає, щиро кається у вчиненому, відшкодував потерпілій ОСОБА_6 завдані збитки, примирився з ним, надав суду відповідну заяву. Повідомив, що йому зрозумілі правові наслідки закриття кримінального провадження із нереабілітуючих підстав.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні, подала заяву про звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності, на підставі ст. 46 КК України. Зазначає, що повністю примирилася із обвинуваченим, він відшкодував їй заподіяну шкоду, тому вона не має до нього жодних претензій матеріального та морального характеру. Зазначила, що їй зрозумілі правові наслідки закриття кримінального провадження із зазначених підстав. Надала суду заяву, в якій просить закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 у зв`язку з їхнім примиренням, на підставі ст. 46 КК України.

Прокурор висловився про доцільність звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України та закриття кримінального провадження з підстав передбачених п. 1 ч. 2 ст. 284 КК України.

Вивчивши обвинувальний акт, клопотання обвинуваченого та заяву потерпілої, заслухавши думки учасників процесу, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Частиною 1 статті 286 КПК України передбачено, що звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Згідно з ч. 4 ст. 286 КПК України встановлено, що якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Пунктом першим ч. 2 ст. 284 КПК України передбачена можливість закриття кримінального провадження у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває провадження по справі та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно із ст. 46 КК України, особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Санкція частини 1 ст. 286 КК України передбачає покарання у виді штрафу від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, з позбавлення права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

Тобто кримінальне правопорушення, передбачене частиною першою статті 286 КК України, є нетяжким злочином.

Із вироку Васильківського районного суду Київської області від 07.02.2018 та із вимоги ГУ НП в Київській області від 15.02.2022 вбачається, що обвинувачений ОСОБА_5 був засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850.00 грн., який ним був сплачений 07.02.2018 про що свідчить квитанція № 0.0.958059035.1.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 309 КК України є кримінальним проступком.

Згідно вимог п. 2-1 ст. 89 КК України такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені за вчинення кримінального проступку, після відбуття покарання.

Отже, зважаючи на те, що ОСОБА_5 відбув покарання повністю, то в силу ст. 89 КК України він вважається таким, що не має судимості.

Відповідно до висновку, який міститься у постанові ВС від 27.09.2018 у справі 647/1831/15-к, судимість є правовим станом особи, який виникає у зв`язку з її засудженням до кримінального покарання і за зазначених у законі умов тягне настання для неї певних негативних наслідків. Правильне застосування правових норм про судимість, її погашення чи зняття має важливе значення для вирішення кримінальних справ у разі вчинення особою нового злочину.

Судимість має строковий характер. Закон визначає, коли вона виникає (з дня набрання законної сили обвинувальним вироком), та встановлює підстави її припинення. Такими підставами є погашення судимості та її зняття. Як погашення, так і зняття судимості пов`язані зі спливом певних термінів, протягом яких особа повинна перетерпіти негативні наслідки та своєю поведінкою довести остаточне виправлення.

Припинення судимості анулює всі кримінально-правові та загальноправові наслідки засудження та призначення покарання. Особа, судимість якої погашена або знята, вважається такою, яка раніше злочину не вчиняла, покарання не відбувала. Вона не зобов`язана будь-де вказувати про вчинення нею в минулому злочину та призначення за нього покарання, не повинна відчувати жодних негативних наслідків колишньої судимості. Врахування погашеної чи знятої судимості при вирішенні будь-яких питань, у т.ч. і при характеристиці особи, суперечить самій суті інституту припинення судимості і є неприпустимим.

Із викладеного слідує, що судимість ОСОБА_5 є погашеною, тому він вважається таким, що раніше не вчиняв злочину та покарання не відбував.

Дотримуючись сталості та єдності судової практики, умовою звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням із потерпілим є вчинення нею вперше необережного нетяжкого злочину. Примирення винної особи з потерпілим (потерпілими) належить розуміти як акт прощення її ним (ними) в результаті вільного волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка зі сторін була ініціатором, та з яких мотивів. Звільнення винної особи від кримінальної відповідальності та закриття справи у зв`язку з примиренням із потерпілим можливе тільки в разі відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди.

Вирішуючи питання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_5 у зв`язку із примиренням з потерпілою та закриття кримінального провадження з цієї підстави, суд враховує, що обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до необережного нетяжкого злочину, щиро розкаявся у вчиненому, відшкодував заподіяну шкоду, та враховуючи думку потерпілої, яка в судовому засіданні просила звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності та зазначила, що будь-яких претензій матеріального й морального характеру до останнього не має, та проти закриття кримінального провадження не заперечує.

Суд впевнився, що примирення з боку потерпілої стало результатом її добровільного волевиявлення.

Таким чином, судом встановлено, що наявні підстави для звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілою та закриття кримінального провадження.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

У відповідності до ст.100 КПК України підлягає вирішенню питання про речові докази.

Керуючись ст. 46 КК України, ст. 100, п. 1 ч. 2 ст. 284, п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд,-

П О С ТА Н О В И В:

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням з потерпілою.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 закрити.

Речові докази:

оптичний диск CD-R марки «Verbatim» об`ємом 54 734 Kb, який зберігається при матеріалах кримінального провадження, після набрання ухвалою законної сили залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження;

трактор марки «CASE ІН STEGER500» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який передано на відповідальне зберігання начальнику відділу внутрішньої безпеки ПСП АФ «Світанок», після набрання ухвалою законної сили вважати повернутим власнику ПСП АФ «Світанок»;

автомобіль марки «SKODA OCTAVIA TOUR» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який передений на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_6 , після набрання ухвалою законної сили, вважати повернутим власнику.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляції через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Суддя ОСОБА_7