Справа № 304/965/21 Провадження № 1-кп/304/287/2021
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2021 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 ,
представника потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000126 від 20 липня 2021 року, про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Порошково, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з базовою середньою освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_5 вчинив незаконну порубку дерев у лісах, що заподіяло істотну шкоду, за наступних обставин.

Так, в кінці червня 2021 року, у невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_5 , перебуваючи в урочищі «Косячково» неподалік с. Т.Поляна Ужгородського району: квартал № 54 виділ 10 лісництва «Шипот» ДП «Перечинське лісове господарство», діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправний і суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, за допомогою бензопили марки «STIHL 044», яка належить йому, не маючи на те спеціального дозволу, який посвідчується відповідним документом лісорубним квитком, виданим уповноваженим органом, вчинив незаконну порубку дерев породи «Бук» у кількості 11 штук, діаметром стовбурів 24, 26, 42, 44, 45, 47, 49, 51, 49, 58, 80 см, після чого вказані дерева за допомогою пили розпилив на колоди та залишив у лісовому масиві.

Відповідно до Акту № 1 від 15 липня 2021 року розмір шкоди, заподіяної самовільною рубкою вказаних дерев, становить 137 341, 14 грн.

Тим самим ОСОБА_5 скоїв злочин, передбачений ч. 1 ст. 246 КК України.

У підготовчому судовому засіданні до суду подана угода про визнання винуватості, укладена 05 жовтня 2021 року між прокурором Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 в присутності його захисника ОСОБА_6 , відповідно до якої обвинувачений ОСОБА_5 беззастережно визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України. Крім цього, сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання за ч. 1 ст. 246 КК України у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому виразі становить 17 000 грн. Також сторони визначили наслідки укладення, затвердження і невиконання зазначеної угоди.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 у присутності захисника повністю та беззастережно визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, щиро розкаявся, просив суд затвердити укладену угоду, а також призначити узгоджену в ній міру покарання. Також ствердив, що угоду він укладав добровільно, розуміє надані йому законом права, наслідки укладання і затвердження зазначеної угоди, визначені статтею 473 КПК України, суть пред`явленого обвинувачення і вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості.

Захисник обвинуваченого також просив суд затвердити угоду, призначивши узгоджену в ній міру покарання.

У підготовчому судовому засіданні прокурор просив затвердити зазначену угоду і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Представник потерпілого ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні підтримав думку прокурора. Крім того, надав письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.

Заслухавши думку учасників судового провадження, безпосередньо дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Відповідно до ч. 5 ст. 469 КПК України укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Судом встановлено, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам кримінального процесуального закону, міра покарання, про призначення якої дійшли згоди її сторони, визначена в межах санкції ч. 1 ст. 246 КК України, з урахуванням положень 65, 66, 67 КК України, угода не суперечить інтересам суспільства. Порушень прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб внаслідок укладення такої угоди судом не встановлено.

Також судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, зокрема те, що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у якому він обвинувачується, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 цього Кодексу, характер обвинувачення та вид покарання. Укладення угоди є цілком добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок, чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Крім цього встановлено, що прокурор усвідомлює наслідки затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України.

При призначенні покарання суд враховує тяжкість скоєного кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 246 КК України, є нетяжким злочином.

Суд враховує дані про особу винного: ОСОБА_5 за місцем проживання охарактеризований з посередньої сторони, за період проживання скарг з боку сусідів та жителів села на його поведінку не надходило, виконкомом Т.Реметіської сільської ради до адміністративної відповідальності не притягався, участі у громадському житті села не приймає, неодружений, на утриманні нікого не має, офіційно не працевлаштований, проте, зі слів обвинуваченого встановлено, що він має неофіційний дохід у розмірі 4 000 гривень в місяць, на диспансерному обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває, кримінальне правопорушення вчинив вперше.

Судом також враховано відсутність обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України. Судом визнано щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину обставинами, які пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що угода про визнання винуватості відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України та може бути затверджена і на підставі цієї угоди може бути ухвалений вирок, оскільки умови угоди узгоджуються з вимогами вказаного Закону, правова кваліфікація кримінального правопорушення правильна, представником потерпілого подано письмову згоду на укладення угоди, умови такої не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін чи інших осіб, укладення угоди було добровільним, наявні фактичні підстави для визнання винуватості. Також судом береться до уваги те, що узгоджені сторонами вид і міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

З огляду на викладене, угоду про визнання винуватості слід затвердити

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальних витрат у даному кримінальному провадженні немає.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Стосовно спеціальної конфіскації суд зазначає таке.

Бензопилу марки «STIHL 044», яку застосовано як знаряддя вчинення злочину, необхідно конфіскувати на користь держави.

Згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Відповідно до ч. 10 ст. 100 КПК України застосування спеціальної конфіскації здійснюється тільки після доведення в судовому порядку стороною обвинувачення, що власник (законний володілець) майна знав про їх незаконне використання.

Згідно з ч. 1 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення, за який передбачено основне покарання у виді позбавлення волі.

Спеціальна конфіскація застосовується на підставі обвинувального вироку суду (ч. 2 ст. 96-1 КК України).

Відповідно до пункту 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо майно було використане як знаряддя вчинення кримінального правопорушення.

У цьому кримінальному провадженні повністю доведено, що ОСОБА_5 , володілець бензопили марки «STIHL 044», знав про її незаконне використання; бензопилу використано ним як знаряддя вчинення кримінального правопорушення. Злочин скоєно умисно, за його вчинення передбачено основне покарання у виді позбавлення волі.

У зв`язку з цим, необхідно застосувати спеціальну конфіскацію бензопили марки «STIHL 044» на користь держави.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 під час досудового розслідування не обирався. Підстав для обрання суд не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись статтями 100, 174, 314, 368, 370, 373, 374, 468-476 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:
Угоду про визнання винуватості від 05 жовтня 2021 року, укладену між прокурором Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , затвердити.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, і призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому виразі становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Речовий доказ: деревину породи «Бук» в кількості 19,79 кубометрів, яку передано на відповідальне зберігання майстру лісу лісництва «Шипот» ОСОБА_7 , конфіскувати в дохід держави.

Застосувати спеціальну конфіскацію, що полягає у примусовому безоплатному вилученні у власність держави майна бензопили марки «STIHL 044», яка знаходиться в кімнаті зберігання речових доказів відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Перечинський районний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Головуюча: ОСОБА_1