Справа № 184/1921/21
Номер провадження 1-кп/184/234/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2021 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Орджонікідзевського міського суду матеріали об`єднаних кримінальних проваджень, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000238 від 15.08.2021 року та за №0000209 від 26.07.2021 року відносно обвинуваченої:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Берислав Бериславського району, Херсонської області, громадянка України, освіта середньо-спеціальна, не працююча, заміжня, дітей на утриманій не має, зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , та проживаюча за адресою АДРЕСА_2 раніше не судима,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190, ч.2 ст.190 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4

обвинувачена ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

В червні 2021 року (точної дати та часу в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою реалізації умислу на незаконне заволодіння грошовими коштами громадян шляхом обману, знаходячись у приміщені магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », котрий розташований по АДРЕСА_3 , придбала сувенірну купюру, яка імітувала купюру української гривні номінальною вартістю 1000 гривень, на якій ОСОБА_3 , у невстановленому досудовим розслідуванням місці та невстановлений час механічним способом затерла написи «Сувенір». В подальшому, а саме 24.07.2021 приблизно о 17 годині 00 хвилин (точний час в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим) ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний намір, направлений на незаконне заволодіння грошовими коштами громадян шляхом обману, перебуваючи біля будівлі храму Святого Апостола та Євангеліста Іоанна Богослова» релігійної організації Свято-Іоанно Богословської парафії Криворізької єпархії Української Православної Церкви розташованого по вул. Шатохіна, 2 в місті Покров Дніпропетровської області, знаходячись в середині лавки із сувенірами діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, шляхом обману в рахунок оплати за придбання товарів, а саме: однієї Ікони з зображенням Ісуса Христа та Божої Матері вартістю 300 гривень та двох ланцюжків вартістю 50 гривень кожен, надала продавцю - ОСОБА_5 , заздалегідь підготовлену одну сувенірну купюру номіналом 1000 гривень, на якій механічним способом було затерто написи «Сувенір». В свою чергу, ОСОБА_5 не підозрюючи про злочинні дії ОСОБА_3 отримавши від останньої грошові кошти однією купюрою номінальною вартістю 1000 грн., які вважала справжніми, передала ОСОБА_3 вибраний нею товар, а саме одну Ікону з зображенням Ісуса Христа та Божої Матері вартістю 300 гривень та двох ланцюжків вартістю 50 гривень кожен та надала решту у сумі 600 гривень з якими ОСОБА_3 , з місця вчинення кримінального проступку зникла та в подальшому розпорядилася на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_3 своїми умисними діями завдала релігійній організації Свято-Іоанно Богословської парафії Криворізької єпархії Української Православної Церкви матеріальний збиток на суму 1000 гривень 00 копійок.
Умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.1 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).
Крім того, 13.08.2021 приблизно о 15 годині 30 хвилин ОСОБА_3 знаходилась біля другого під`їзду будинку № 43 по вул.Торговій м.Покров Дніпропетровської області разом з раніше знайомою ОСОБА_6 .. Знаходячись біля вищезазначеного під`їзду у ОСОБА_3 виник злочинний намір на заволодіння мобільним телефоном, належним потерпілій ОСОБА_6 .. В цей же день та час, знаходячись там же ОСОБА_3 під вигаданим приводом, а саме здійснити телефонний дзвінок, попросила у ОСОБА_6 належний їй мобільний телефон. Після того як ОСОБА_6 , будучи введеною в оману, не підозрюючи про злочинний намір ОСОБА_3 , добровільно передала останній свій мобільний телефон марки мобільний телефон марки «Honor 8Х» моделі «JSN-L21».
Продовжуючи свої злочинні дії, реалізуючи свій злочинний намір, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, отримавши шляхом обману та не маючи наміру повернути її мобільний телефон марки «Honor 8Х» моделі «JSN-L21», діючи умисно, з корисливих спонукань, скориставшись тим, що ОСОБА_6 пішла додому переодягнутись, та не бачить її дії, пішла з місця вчинення кримінального проступку, заволодівши таким чином мобільним телефоном марки «Honor 8Х» моделі «JSN-L21», вартість якого, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 329 від 20.09.2021 складає 2849 гривень 50 копійок.
В подальшому ОСОБА_3 розпорядилась майном на власний розсуд. Таким чином своїми умисними діями ОСОБА_3 завдала ОСОБА_6 матеріальний збиток на суму 2849 гривень 50 копійок.

Умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.2 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинені повторно.

В ході судового засідання обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у вчинених кримінальних правопорушеннях визнала повністю, підтвердила обставини викладенні в обвинувальному акті та пояснила, що дійсно в червні 2021 року, перебуваючи в храмі Святого Апостола та Євангеліста Іоанна Богослова» релігійної організації Свято-Іоанно Богословської парафії Криворізької єпархії Української Православної Церкви в м. Покров, придбала ікону та два ланцюжки на загальну суму 400 грн., за які розплатилась сувенірною купюрою, яка імітувала купюру української гривні номінальною вартістю 1000 гривень та отримала здачу 600 грн. Крім того, 13.08.2021 року шляхом обману потерпілої ОСОБА_6 , заволоділа її мобільним телефоном марки «Honor 8Х» моделі «JSN-L21». У скоєному розкаялась, заподіяну шкоду відшкодувала у повному обсязі та просить суворо не карати.

Показання обвинуваченої відповідають фактичним обставинам справи і нею не оспорюються.

Враховуючи те, що обвинувачена та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України та наслідки її застосування, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню обмежився допитом обвинуваченої, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу, визнавши відповідно до ч.3 ст.349 КПК України недоцільним дослідженням доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Згідно з ч.5 ст.9 КПК України, кримінально процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У своїх рішеннях "Ірландія проти Сполученого Королівства" від 18 січня 1978 року, "Коробов проти України" від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом", така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Отже суд, допитавши обвинувачену, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують її особу, приходить до висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_3 «поза розумним сумнівом» у заволодінні чужим майном шляхом обману та у заволодінні чужим майном шляхом обману вчинене повторно доведена повністю.

Умисні дії обвинуваченої ОСОБА_3 підлягають кваліфікації за ч.1 ст.190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману та за ч.2 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене повторно.

Відповідно до вимог ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ст. 65 КК України суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст.66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченої, судом визнано щире каяття та добровільне відшкодування заподіяної шкоди.

Відповідно до ст.67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої, судом не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , у відповідності до ст.ст.50, 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених нею кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України, відносяться до нетяжкого злочину, дані про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, на обліку у лікарів нарколога, психіатра, фтизіатра не перебуває, не працює, відсутність скарг та заяв за місцем проживання обвинуваченої, а також наявність пом`якшуючої вину обставини та відсутність обставин, які обтяжують покарання, добровільне відшкодування обвинуваченою завданої матеріальної шкоди, думку потерпілих, вважає за необхідне призначити їй покарання в межах санкції ч.1, 2 ст.190 КК України із застосуванням ст.ст. 75,76 КК України, звільнивши обвинувачену від реального відбування призначеного покарання з іспитовим строком, адже саме це покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обгрунтованності та індивідуалізації буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередить вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
При вирішенні питання про речові докази суд керується положенням ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.

Цивільний позов не заявлений.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 31, 349, 368, 370, 371, 373-376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.190, ч.2 ст.190 КК України та призначити їй покарання:
-за ч.1 ст.190 КК України у виді 1 року обмеження волі;

-за ч.2 ст.190 КК України у виді 3 років обмеження волі;

Згідно ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 3 років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо вона протягом однорічного іспитового строку не скоїть нового кримінального правопорушення.
Відповідно до п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.

Судові витрати відсутні

Речові докази по справі:

- мобільний телефон марки «Honor 8Х» моделі «JSN-L21», який передано під схоронну розписку потерпілій ОСОБА_6 після набрання вироком законної сили залишити потерпілій.

- паперовий конверт з сувенірною купюрою номіналом 1000 гривень залишити зберігати в матеріалах справи.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з моменту проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, протягом 30 днів з моменту вручення йому копії вироку.

За правилами, встановленими ч.2 ст.394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_1