КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 13 грудня 2021 року, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ),на ухвалу слідчого судді Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 06 листопада 2021 року, відносно

ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 громадянина Китайської Народної Республіки,

який розшукується компетентними органами Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину передбаченого ч. 3 ст. 30, ч. 3 ст. 291 КК Російської Федерації,

за участі:
прокурора ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_5 ,
перекладача ОСОБА_9 ,
затриманого ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ),

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора Переяславського відділу Бориспільської окружної прокуратури ОСОБА_10 , застосовано до громадянина Китайської Народної Республіки ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), запобіжний захід у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) на строк два місяці (60 діб).

Доручено посадовим особам Державної установи «Київський слідчий ізолятор» Управління Державної пенітенціарної служби України забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження громадянина Китайської Народної Республіки ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Не погоджуючись з таким рішенням, захисник ОСОБА_5 , в інтересах ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою застосувати до громадянина Китайської Народної Республіки ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.

Вважає оскаржувану ухвалу необґрунтованою та передчасною.

На думку апелянта строки притягнення ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) до кримінальної відповідальності закінчилися.

Зазначає, що прокурором до клопотання не долучено жодного документу, який містив би відомості, що ОСОБА_11 за період знаходження в Україні скоїв новий злочин. Відсутня будь-яка інформація про те, що його розшукували чи намагалися розшукувати в Україні після звільнення ОСОБА_6 з-під варти у 2018 році.
Також, ОСОБА_11 постійно знаходився в Україні, працював, у 2020 році офіційно звертався до ДМС для отримання статусу біженця.
Сторона захисту вважає, що утримання ОСОБА_6 під вартою є суворим та невиправданим способом.
Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та затриманого, які підтримали апеляційну скаргу, пояснення прокурора, який заперечив проти її задоволення та просив залишити в силі ухвалу слідчого судді, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Як вбачається з матеріалів провадження, 3 листопада 2021 року о 09 год. 55 хв. ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) затримано працівниками Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України під час оформлення пасажирів рейсу сполучення «Київ-Стамбул», оскільки відносно нього спрацювала база даних «Інтерпол» зі статусом «Розшук» як особи, що перебуває у міжнародному розшуку.

Відповідно докопії вироку Лісозаводського районного суду Приморського краю від 18 жовтня 2013 року ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) визнано винуватим та засуджено за ч. 3 ст. 30, ч. 3 ст. 291 КК РФ до покарання у виді штрафу розміром 450000 рублів (а.с. 30-32).

Постановою суду від 06 березня 2014 покарання у виді штрафу замінено на позбавлення волі строком на 6 місяців. Постанова набрала законної сили 18 березня 2014 року (а.с. 33-34).
Згідно довідки від 20 липня 2018 року покарання ОСОБА_12 ( ОСОБА_7 ) не відбуто (а.с.36).
Згідно з постановою оперуповноваженого відділу карного розшуку МВС РФ «Лісозаводський» від 14 квітня 2014 року, громадянина ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) оголошено у міжнародний розшук у цілях його видачі. Розшук оголошено на території усіх країн членів Інтерполу (а.с. 37-38) З постанови також вбачається, що 06 березня 2014 року судом винесено постанову про оголошення ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) в розшук.
Відповідно до постанови Лісозаводського районного суду Приморського краю від 19 травня 2016 року засудженого ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) оголошено в розшук та обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (а.с. 39-40).
Відповідно до Заключення УФМС Росії по Приморському краю, ОСОБА_11 ( ОСОБА_7 ) не є громадянином Російської Федерації (а.с. 41-42).
З копії паспорту (а.с. 43-45) та копії паспорту, що був вилучений при затриманні ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) (а.с. 63), вбачається, що останній є громадянином Китайської Народної республіки.
Станом на квітень 2019 року ОСОБА_11 ( ОСОБА_7 ) статус біженця або особи, яка потребує додаткового захисту, не отримував, у встановленому законом порядку не звертався із питань набуття громадянства (а.с. 49-51). Відсутні докази наявності таких обставин і станом на момент розгляду клопотання.
Станом на жовтень 2018 року та березень 2019 року відомості про притягнення ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) до кримінальної відповідальності на території України відсутні (а.с. 53-65).
Ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 червня 2018 року до ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) застосовано тимчасовий арешт на строк 40 діб (а.с. 22-26).
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03 серпня 2018 року в задоволенні клопотання прокурора про застосування до ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) екстрадиційного арешту відмовлено.
На виконання доручень Прокуратури Київської області працівниками ГУ НП в Київській області проводилися робота по встановленню місцезнаходження ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) після звільнення його з - під варти у серпні 2018 року. Місцезнаходження встановлено не було (а.с. 52, 57-58).
З оновленої станом на 07 квітня 2020 року інформації Інтерпол, ОСОБА_11 ( ОСОБА_7 ) є особою, яка розшукується як втікач для відбуття покарання в Російській Федерації (а.с. 16-21).
Інкриміноване ОСОБА_11 ( ОСОБА_7 ) кримінальне правопорушення за законодавством України відповідає кваліфікації, передбаченій ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 369 КК України і є екстрадиційним, оскільки передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад 1 рік.

Строк давності притягнення до відповідальності за вказане діяння не закінчилося, оскільки ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) в зв`язку з ухиленням від відбування покарання оголошено в розшук постановами суду від 06 березня 2014 року, 19 травня 2016 року.

05 листопада 2021 року прокурор Переяславського відділу Бориспільської окружної прокуратури звернувся до слідчого судді Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області з клопотанням про застосування відносно громадянина Китайської Народної Республіки ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт) строком на 2 місяці, до вирішення питання Міністерством юстиції України про його видачу (екстрадицію) та фактичну передачу до Російської Федерації.
Ухвалою слідчого судді згаданого міськрайонного суду від 06 листопада 2021 року клопотання прокурора задоволено.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 584 КПК України після надходження запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи за дорученням або зверненням центрального органу України прокурор звертається з клопотанням про її екстрадиційний арешт до слідчого судді за місцем тримання особи під вартою.

Відповідно до п. 10 даної статті екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців.

Розглядаючи клопотання прокурора про застосування екстрадиційного арешту, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 584 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу.

Як встановлено колегією суддів, зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані в повному обсязі.

З ухвали слідчого судді, а також журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні прокурора підстави для застосування до ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) екстрадиційного арешту перевірено при розгляді клопотання. При цьому був допитано ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), вислухано думку прокурора та захисника, з`ясовані обставини справи, які мають значення при вирішенні питання обрання запобіжного заходу до вирішення питання про видачу та фактичну передачу (екстрадицію) компетентним органам Російської Федерації, на підставі яких було прийнято рішення про застосування відносно ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) екстрадиційного арешту.

При розгляді клопотання, слідчим суддею дотримано вимоги норм КПК України, Конвенції про правову допомогу та правові відносини в цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року.

Приймаючи рішення, слідчий суддя, як вважає колегія суддів, обґрунтовано прийшов до висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора про застосування екстрадиційного арешту відносно ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), виходячи з тих обставин, що останній розшукується правоохоронними органами Російської Федерації за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 30, ч. 3 ст. 291 КК Російської Федерації, які відповідають кримінальному правопорушенню, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 369 КК України та є екстрадиційним, оскільки передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад один рік, а також, що строк давності притягнення ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), до відповідальності не закінчився. При цьому встановлено, що застосування екстрадиційного арешту до видачі ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), для притягнення до кримінальної відповідальності і здійснення фактичної передачі Російській Федерації є єдиним достатнім запобіжним заходом для забезпечення належної його процесуальної поведінки та запобігання можливим спробам ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), переховуватись, з метою уникнення передачі його компетентним органам зазначеної країни.
Враховуючи наведене, слідчий суддя під час розгляду клопотання прокурора повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування екстрадиційного арешту, дослідивши належним чином матеріали провадження та навівши в ухвалі мотиви з яких прийнято оскаржуване рішення.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що строки притягнення ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), до кримінальної відповідальності закінчилися спростовуються матеріалами провадження.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких сторона захисту просить скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Істотних порушень норм КПК України при розгляді клопотання прокурора, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді у справі не вбачається.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, у відповідності до вимог КПК України та Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах та Європейської конвенції про видачу правопорушників, а тому апеляційна скарга захисника, навіть з урахуванням усіх викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 309, 376, 404, 405, 407, 422, 584 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Ухвалу слідчого судді Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 06 листопада 2021 року, - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), - без задоволення.
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Єдиний унікальний №373/1836/21 Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_13
Справа № 11сс/824/6802/2021 Доповідач: ОСОБА_1

Категорія ст. 584 КПК