Справа № 504/2230/21
Номер провадження 1-кп/504/840/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.09.2021 року смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області
у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ; обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Доброслав обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000112 від 31.05.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, не одруженого, з середньою-спеціальною освітою, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи військову службу на посаді оператора зенітної ракетної обслуги 2 зенітної ракетної батареї 1 зенітного ракетного дивізіону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1 - 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, о 08 год. 45 хв. 07.04.2021 року, без поважних причин, не з`явився вчасно до розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та ухилявся від проходження військової служби до 08 год. 45 хв. 29.04.2021 року, проводивши час на власний розсуд, не пов`язуючи з виконання обов`язків військової служби, тобто вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 407 КК України, а саме не з`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).
В судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину визнав, щиро покаявся та показав, що дійсно 11.02.2021 року уклав контракт з Міністерством Оборони України про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах рядового складу, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи військову службу на посаді оператора зенітної ракетної обслуги 2 зенітної ракетної батареї 1 зенітного ракетного дивізіону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат» 07.04.2021 року, без поважних причин, не з`явився до розташування військової частини НОМЕР_1 на шикування особового складу, в розташування частини прибув лише 29.04.2021 року. Відсутність в частині пояснив тим, що йому не виплачували грошову винагороду за проходження служби та в період відсутності на службі він займався ремонтом автомобілів для того, щоб мати дохід. Крім того, керівництво військової частини мало надати йому відпустку по сімейним обставинам, проте з незрозумілих причин така йому надана не була, що додатково спонукало покинути його покинути місце служби.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою винуватість у скоєнні злочину, підтвердивши викладене в обвинувальному акті, фактичні обставини ніким з учасників судового провадження не оспорюються, відсутні заперечення та сумніви у добровільності їх позицій, суд, з`ясувавши думку учасників судового засідання, роз`яснивши сторонам кримінального провадження вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, що будуть досліджуватися, за згодою учасників судового засідання, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім письмових доказів, які характеризують особу обвинуваченого. Сторонам судового провадження було роз`яснено, що в даному випадку вони позбавляються права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини справи, встановлені доказами, які судом не були досліджені.
На підставі вищезазначеного, оцінюючи отримані в суді докази, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, тобто нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби) є доведена у повному обсязі, кваліфікація діяння за ч.4 ст.407 КК України вірна.
При призначені покарання обвинуваченому суд керується положеннями ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, згідно із приписами ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети та принципів справедливості і індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України.
Так, відповідно до ст.12 КК України злочин, передбачений ч.4 ст.407 КК України є тяжким.
ОСОБА_5 є громадянином України, вчинив кримінальне правопорушення, що відноситься до категорії тяжких, важких невідворотних наслідків, майнової чи моральної шкоди своїми діями ОСОБА_5 не заподіяв, раніше не судимий, не перебуває на обліку у лікаря нарколога чи психіатра, негативно охарактеризований за місцем служби, позитивно характеризується за місцем проживання, згідно досудової доповіді органу пробації ризик вчинення кримінального правопорушення є середнім, орган пробації вважає можливим виправлення ОСОБА_5 без позбавлення або обмеження волі.
Обставинами, які передбачені ст. 66 КК України та пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання за ст. 67 КК України не встановлено.
Враховуючи особу обвинуваченого, зазначені пом`якшуючі обставини, ставлення обвинуваченого до вчиненого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 , за вчинений ним злочин покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки.
Суд приходить до переконання про можливість звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням у відповідності до ст.75 КК України з іспитовим строком на 1 рік, з покладенням на останнього обов`язків, що передбачені п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, оскільки на думку суду його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.
Процесуальні витрати відсутні, цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Речові докази до кримінального провадження не долучались.
Враховуючи наведене, на підставі вище викладеного, керуючись ст. ст. 100, 124, 349, 368, 373-374, 376, 392- 395, КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням строком на один рік.
На підставі п.1,2 ч.1 ст.76 КК України покласти на обвинуваченого наступні обов`язки:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
Покласти нагляд за особою, звільненою від відбування покарання з випробуванням, на орган з питань пробації за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляції через Комінтернівський районний суд Одеської області до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, та прокурору.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1