Житомирський апеляційний суд
Справа №274/5811/21 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.422 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2021 року Житомирський апеляційний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю: секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції в м.Житомирі апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 02 листопада 2021 року,

в с т а н о в и в:
цією ухвалою задоволено клопотання начальника слідчого відділу Бердичівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області капітана поліції ОСОБА_9 та продовжено ОСОБА_8 , 1965 р.н., строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування - до трьох місяців, тобто до 08.12.2021, включно.
В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді, як незаконну, та постановити нову, якою обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. При цьому, зазначає, що доводи клопотання слідчого є ідентичними (шаблонними), в ухвалі слідчого судді зазначена фамілія іншої особи. Наголошує, тяжкість інкриміновано йому правопорушення не підтверджує наявність процесуальних ризиків - переховування від органу досудового розслідування та суду, впливу на свідків (хоча і проживає разом з дружиною - свідком), чи вчинити інше правопорушення. Зазначає, що не вчиняв відповідних дій, за які йому загрожує таке покарання. Наголошує, що сам зацікавлений в швидкому розслідуванні, та буде намагатись сприяти його розслідуванню, тому не буде порушувати процесуальну поведінку в разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, вчився, працював 27 років електриком, має групу інвалідності, отримує пенсію, займався домогосподарством. Зазначає, що в разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, буде дотримуватись всіх відповідних процесуальних обов`язків.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника ОСОБА_7 в підтримку поданої його підзахисним апеляційної скарги, заперечення прокурора щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, а також ухвалу слідчого судді в межах, передбачених, ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в порядку Глави 18 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування такого запобіжного заходу, або відмови у його задоволенні.
Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Слідчий суддя, суд, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, згідно із ст.178 КПК України та зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваній особі у разі визнання її винною у вчиненні кримінального правопорушення, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Згідно із ч.3 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя при продовженні щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою дотримався вказаних вимог кримінально-процесуального закону.
Як вбачається з матеріалів провадження №274/5811/21, в провадженні СВ Бердичівського РУП ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження №0000549, відомості про яке внесені до ЄРДР 07.09.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.
Згідно змісту клопотання слідчого, досудовим розслідуванням встановлено, що 07.09.2021 близько 20 год., ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вступив у словесний конфлікт зі своєю дружиною ОСОБА_10 , знаходячись у кухонній кімнаті житлового будинку за місцем їхнього спільного проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 . В ході зазначеного конфлікту у ОСОБА_8 раптово виник умисел на вчинення фізичного домашнього насильства, а саме спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 . Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, 07.09.2021 близько 20 год. ОСОБА_8 , перебуваючи у кухонній кімнаті житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , взяв зі столу кухонний ніж та умисно наніс ним гострою частиною леза один удар в задньо-бокову ділянку спини ОСОБА_10 . Внаслідок заподіяного удару ножем ОСОБА_8 , спричинив потерпілій ОСОБА_10 тілесне ушкодження у вигляді колото-різаного, проникаючого поранення грудної клітки зліва (рана лівої задньо-бічної поверхні грудної стінки, лівобічний гемопневмоторакс (кров та повітря в плевральній порожнині) з ушкодженням лівої легені (наскрізне поранення нижньої долі лівої легені з гематомою), що утворилося від дії колючо-ріжучого предмету, тобто внаслідок нанесення 1-го удару клинком ножа, відноситься до категорії тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя.
08.09.2021 ОСОБА_8 , згідно ст.ст.111, 112, 278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.
29.10.2021 ОСОБА_8 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст121 КК України.
Ухвалою слідчого судді Бердичівського міськрайонного суду від 09.09.2021 підозрюваному ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, обраховуючи строк тримання під вартою з часу затримання ОСОБА_8 - з 20 год. 47 хв. 07.09.2021 по 20. год. 47 хв. 05.11.2021.
На думку апеляційного суду клопотання слідчого (з доданими до нього матеріалами) є відповідним вимогам ст.199 КПК України, подано у визначений цією статтею, містить всі визначені кримінальним процесуальним кодексом відповідні відомості та обставини які враховуються при продовженні міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Істотних порушень вимог КПК України в цій частині не встановлено.
Вирішуючи зазначене клопотання слідчого, (після відповідного обговорення в судовому засіданні між всіма учасниками провадження, при цьому, підозрюваний заперечував проти клопотання слідчого, просив застосувати до нього міру запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а.п.81-83) слідчий суддя належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обґрунтовано прийшов до висновку про існування процесуальних ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які не зменшилися й виправдовують тримання під вартою обвинуваченого.
Крім того, при вирішенні вказаного клопотання, слідчим суддею встановлено, що докази, надані слідчим, свідчать про існування обґрунтованої підозри в даному кримінальному провадженні, яка дає підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_8 може бути причетний до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.
Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства», № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року).
На переконання апеляційного суду, обґрунтованість підозри ОСОБА_8 повністю підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення чи іншу подію від ОСОБА_10 по факту заподіяння їй тілесного ушкодження саме ОСОБА_8 , яке мало місце 07.09.2021 (а.п.10-11); протоколами огляду місця події від 07.09.2021 (а.п.12-16); - протоколом затримання ОСОБА_8 від 07.09.2021 (а.п.21-23); протоколом допиту потерпілої ОСОБА_10 (а.п.26-28); протоколами допиту свідків (а.п.29-34); іншими матеріалами провадження.
Матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості саме для встановлення вини чи її відсутності у особи у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.
Наявні у провадженні докази, на думку апеляційного суду, вказують на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, у об`ємі як вимагає закон, на момент вирішення питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, виходячи із критеріїв «розумної підозри», тобто наявності фактів і іншої інформації, яка могла б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_8 міг вчинити кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КК України.
Відповідно до ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного ОСОБА_8 дійшов правильного висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.
Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді, що стороною обвинувачення у судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.
Як вбачається з матеріалів провадження, інкриміноване ОСОБА_8 кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КК України, згідно з положеннями ст.12 КК України є тяжким правопорушенням, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.
Згідно із позицією Європейського суду з прав людини, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, тому колегія суддів погоджується з тим, що тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного переховуватися від суду. Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» Європейський суд з прав людини визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
В даному випадку, апеляційний суд вважає доведеним ризик переховування ОСОБА_8 від органів досудового розслідування та суду (встановлено слідчим суддею), з огляду, як на тяжкість висунутого обвинувачення, так і суспільну небезпечність інкримінованого останньому кримінального правопорушення, яке пов`язане з застосуванням насильства та посяганням на життя потерпілої. Наведені вище обставини дають достатні підстави стверджувати про наявність ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, можливість та високий ризик вчинення ним нового кримінального правопорушення.
Є в даному випадку доведеним і ризик впливу підозрюваного на потерпілу (жінка підозрюваного) та свідків у даному кримінальному провадженні. При встановленні наявності вказаного ризику, апеляційний суд враховує, що підозрюваний з потерпілою проживають в одному будинку, в свою чергу, підозрюваному відоме місце проживання свідків, а тому, існують можливості підозрюваного незаконно впливати на останніх.
Апеляційний суд також погоджується з висновками слідчого судді про недостатність інших, більш м`яких запобіжних заходів запобігти вищевказаним ризикам.
На переконання апеляційного суду, докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження, вказують на те, що на даній стадії досудового розслідування існує обґрунтована підозра, яка разом з існуючими ризиками, конкретними обставинами провадження та з урахуванням особи підозрюваного, по-за розумним сумнівом, виключає можливість обрання відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.
З приводу апеляційних тверджень підозрюваного щодо своєї не причетності до інкримінованих останньому органом досудового розслідування дій, апеляційний суд зазначає, що такі доводи у певній мірі виходять за межі повноважень слідчого судді при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу. На даному етапі суд має встановити доведеність того, що підозрюваний міг вчинити кримінальне правопорушення і є підстави для здійснення подальшого досудового розслідування, при цьому, належну оцінку доказам, має дати суд при можливому розгляді справи по суті.
Таким чином, посилання підозрюваного на необґрунтованість висунутої підозри та відсутність у матеріалах провадження доказів його причетності до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, є передчасними, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та спростовуються матеріалами судового провадження.
Посилання ОСОБА_8 на те, що його жінка, на даний час відвідує його у СІЗО, приносить передачі, довготривалий строк їх супружного життя, свій вік, відсутність в попередньому судимостей, попередню роботу, наявність групи інвалідності (ІІІ група), як і його запевнення правослухняної поведінки, є об`єктивно недостатніми для спростування ризиків, так і того, що останній виконуватиме покладені на нього процесуальні обов`язки за умови застосування більш м`якого запобіжного заходу.
При цьому апеляційний суд приймає до уваги, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово вказував на те, що позбавлення свободи може бути виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається (Рішення у справі Амбрушкевич проти Польщі).
Матеріали провадження не містять інших даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою та стороною захисту в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи слідчого про доцільність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також доводи підозрюваного щодо застосування міри запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення питання про застосування даного запобіжного заходу та дійшов правильного висновку про продовження підозрюваному ОСОБА_8 виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, в тому числі й порушень положень ст.5 Конвенції, констатованих Європейським судом з прав людини у своїх рішеннях, на що посилається захисник у поданій апеляційній скарзі, апеляційним судом не встановлено.
За вказаних обставин, ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні.
Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 02 листопада 2021 року, якою продовжено ОСОБА_8 , 1965 р.н., строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 08.12.2021, включно, - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: