Справа № 716/892/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.10.2021 Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2 ,

з участю

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Заставна кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за №0000028 від 31.03.2021 за обвинуваченням

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , із середньою освітою, не працюючого, розлученого, маючого на утриманні трьох малолітніх дітей, військовозобов`язаного, раніше не судимого

у вчиненні кримінального проступку , передбаченого ч.1 ст. 164 КК України,

В С Т А Н О В И В:
08.01.2019 року Заставнівським районним судом по справі №716/2047/18, видано судовий наказ, щодо стягнення з ОСОБА_4 аліментів на користь ОСОБА_5 на утримання дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину і до їх повноліття.
25.01.2019 з метою виконання вказаного судового наказу, до Заставнівського РВ ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області, із заявою звернулась ОСОБА_5 в якій просить прийняти до виконання судовий наказ Заставнівського районного суду про стягнення з ОСОБА_4 , аліментів.
28.01.2019 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.
01.02.2019 року поштою надіслано повідомлення ОСОБА_4 про відкриття виконавчого провадження та необхідність сплати ним аліменти на утримання дітей.
Однак, ОСОБА_4 , будучи працездатною особою, офіційно не працевлаштований, на обліку в Заставнівській районній філії Чернівецького обласного центру зайнятості як шукаючий роботу не перебуває. Достовірно знаючи із лютого 2019 року про обов`язок зі сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , будучи обізнаним про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів за ст. 164 КК України, злісно ухилився від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання неповнолітніх дітей, що призвело до виникнення заборгованості за період часу з 01.02.2019 по 30.03.2021 в сумі 61 236 грн. що сукупно складає суму виплат більше, ніж за три місяці відповідних платежів.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, розкаявся, повністю підтвердив обставини, викладені в обвинуваченні. Пояснив, що на початку 2019 року він декілька раз сплачував аліменти, але не в повному обсязі, за період з жовтня 2019 по 2021 не сплачував аліменти на утримання дітей в повному обсязі у зв`язку з тим, що не мав офіційної роботи. Він відмовився від запропонованої йому роботи Центром зайнятості та неофіційно підробляв у фізичних осіб. В даний час заборгованість перед дітьми становить більше 60 тисяч, які він зобов`язався при можливості сплатити.

Потерпіла ОСОБА_5 суду показала, що перебувала в шлюбі з ОСОБА_4 , який є батьком трьох дітей Згідно судового наказу останній зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дітей щомісячно у розмірі 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину. Проте, незважаючи на те, що ОСОБА_4 є фізично здоровим, працездатним, останній сплатив аліменти з листопада 2018 по жовтень2019 лише тричі, після чого аліменти перестав сплачувати. У зв`язку з цим станом на квітень 2021 року утворилася заборгованість по аліментах більше 60 тисяч гривень.

Вислухавши думку сторін кримінального провадження, приймаючи до уваги, що сторони не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що обвинувачений вірно розуміє зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності його позиції, тобто визнання ним вини не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, суд в порядку ч. 3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорювалися, і обмежився допитом обвинуваченого, потерпілої та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

Об`єктом даного кримінального правопорушення є право неповнолітніх дітей на повноцінне життя та всебічний (фізичний, психічний і соціальний) розвиток.

Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Україною, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України ( ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства»). Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини( ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства» ).

Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання.

Таке право кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дитину до її повноліття, який закріплений в Основному Законі (ст. 51 Конституції України), а також в Сімейному кодексі (ст. 180) та гарантується Державою, в свою чергу, ст.15 Сімейного кодексу чітко регламентовано, що сімейні обов`язки не можуть бути перекладені на іншу особу.

Предметом даного кримінального правопорушення є кошти, що за рішенням суду підлягають сплаті на утримання дітей.

З об`єктивної сторони кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статтею 164 КК України може бути вчинено у формі злісного ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Під злісним ухиленням від сплати коштів на утримання дітей (аліментів) слід розуміти будь-які діяння боржника, спрямовані на невиконання рішення суду (приховування доходів, зміну місця проживання чи місця роботи без повідомлення державного виконавця, приватного виконавця тощо), які призвели до виникнення заборгованості із сплати таких коштів у розмірі, що сукупно складають суму виплат за три місяці відповідних платежів.

При цьому діяння можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку.

Аналізуючи та оцінюючи всі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена повністю, його дії кваліфіковано органом досудового слідства правильно за ч.1 ст.164 КК України, оскільки в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що він злісно ухилився від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Відповідно до ст.65 КК України та п.1 постанови Пленуму ВСУ №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст.12 КК України, вчинене обвинуваченим діяння є кримінальним проступком.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує всі обставини справи, характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного діяння та особу обвинуваченого, який свою вину визнав повністю, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується незадовільно, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, проте з 2018 року перебуває на «Д» обліку у лікаря нарколога з діагнозом : синдром залежності від алкоголю.

До пом`якшуючих вину обвинуваченого обставин суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання, необхідне і достатнє для виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень у виді громадських робіт.

Протипоказань для призначення та відбування покарання у виді громадських робіт, зазначених у ч.3 ст.56 КК України, судом не встановлено.
Судові витрати та речові докази по справі відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження на стадії досудового розслідування не обирались.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ч.3 ст.349 КПК України, ст.ст. 366-376, 395, 532 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України і призначити йому покарання у виді 120 (ста двадцяти ) годин громадських робіт.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Чернівецької області через Заставнівський районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_8