ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15.11.2021 місто Київ
Оболонський районний суд міста Києва у складі:
слідчий суддя ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Києві клопотання старшого слідчого СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0002022 від 19.09.2021 за ч. 1 ст. 121 КК України про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, зареєстрованого та жителя цього АДРЕСА_1 , такого, що має середню освіту, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину 2009 року народження, офіційно непрацевлаштованого, раніше неодноразово судимого, останнього разу вироком Оболонського районного суду міста Києва від 25.03.2019 за ч. 2 ст. 121 КК України та за сукупністю злочинів за цим вироком та вироком Дарницького районного суду міста Києва від 23.08.2016 на підставі ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років. 03.04.2020 звільненого з ДУ «Бучанська виправна колонія № 85» по відбуттю покарання,
за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_6 ,
в с т а н о в и в:
12.11.2021 старший слідчий СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 , звернулась до слідчого судді в рамках кримінального провадження №0002022 від 19.09.2021 з клопотанням про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
З клопотання слідує, що Оболонським УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002022 від 19.09.2021 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
Як зазначає слідчий у клопотанні, досудовим розслідуванням встановлено, що 18.09.2021 приблизно о 14:00 ОСОБА_4 зустрівся з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та останні направились до місця проживання ОСОБА_4 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , де вживали алкогольні напої приблизно до 14:30 18.09.2021. У подальшому у цей же день ОСОБА_4 та ОСОБА_8 направились до магазину щоб купити алкогольні напої та проходячи повз сквер, що біля житлового будинку АДРЕСА_2 , зустріли раніше знайомих ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які, сидячі на лавці, вживали алкогольні напої у вказаному сквері. Приблизно у проміжок часу з 14:40 до 15:00 між ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , які перебували в стані алкогольного сп`яніння, виник словесний конфлікт, у результаті якого на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, у ОСОБА_4 виник умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, реалізуючи який ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, у той же час день та місці підійшов до ОСОБА_9 та завдав йому один удар кулаком в область голови, внаслідок чого ОСОБА_9 втратив рівновагу та впав на асфальтне покриття вдарившись головою. Своїми діями ОСОБА_4 умисно спричинив ОСОБА_9 тілесні ушкодження, відповідно до довідки виданої 18.09.2021 Міською клінічною лікарнею швидкої медичної допомоги, у вигляді: відкритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку, перелому кісток черепа, забою м`яких тканин голови, отогемореї справа.
В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що досудове розслідування не можливо закінчити до закінчення строку дії попередньої ухвали слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 21.09.2021, оскільки необхідно виконати ряд процесуальних дій, провести ряд слідчих (розшукових) дій та прийняти ряд процесуальних рішень. При цьому, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, та встановлені у ході досудового розслідування, що виправдовують застосований запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не зменшилися та продовжують існувати, а відтак виникла необхідність у продовженні тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою, оскільки запобігти їм шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів не можливо.
У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив задовольнити, зазначивши при цьому, що інші, більш м`які запобіжні заходи, не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного, оскільки ризики у кримінальному провадженні не перестали існувати.
Захисник заперечив проти задоволення клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою посилаючись на те, що сторона обвинувачення не обґрунтувала належним чином наявність ризиків у кримінальному провадженні, які, на думку захисника є надуманими. ОСОБА_11 не має наміру впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні та будь-яким чином перешкоджати, а тому вважав, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний період доби із застосуванням електронного засобу контролю здатен забезпечити належну процесуальну поведінку його підзахисного. Крім того при постановленні рішення просив врахувати що ОСОБА_11 має на утриманні дитину, а також матір похилого віку.
Підозрюваний підтримав позицію захисника та просив змінити запобіжний захід на домашній арешт.
Вивчивши клопотання, заслухавши позиції сторін кримінального провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов наступного висновку.
19.09.2021 ОСОБА_4 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.
20.09.2021 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
21.09.2021 ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва відносно підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 17.11.2021 включно.
11.11.2021 постановою керівника Оболонської окружної прокуратури м. Києва строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 20.12.2021.
Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.
Відповідно до частин 3, 4 ст. 199 КПК України при продовженні строку тримання під вартою слідчий суддя, окрім іншого, враховує наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Вирішуючи питання про існування ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
У відповідності до положень статей 197, 199 КПК України за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на непов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжено у разі неможливості закінчення досудового розслідування у строки, встановлені ст. 219 цього Кодексу.
Вирішуючи питання про продовження застосування підозрюваному запобіжного заходу, слідчий суддя враховує не тільки положення, передбачені КПК, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою.
Так, слідчий суддя враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві, тому, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України та позицій Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), викладених у справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Броуган та інші проти Сполученого Королівства» від 29.11.1988, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).
Перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, слідчий суддя вважає, що дані, які вказують на обґрунтовану підозру містяться у долучених до матеріалів клопотання доказах, та одночасно враховує, що вказане було встановлено слідчим суддею при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу.
У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.
Водночас, відповідно до практики ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.
Крім того, слідчим суддею враховується позиція ЄСПЛ, викладена у рішенні «Ферарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984, відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.
Наряду з вказаним, у п. 42 рішення ЄСПЛ від 13.01.2011 у справі «Михалкова та інші проти України» від 13.01.2011 зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.
Зі змісту клопотання вбачається, що для закінчення досудового розслідування та прийняття остаточного процесуального рішення у кримінальному провадженні, органу досудового розслідування необхідно виконати ряд процесуальних дій, провести ряд слідчих (розшукових) дій та прийняти ряд процесуальних рішень, які об`єктивно неможливо здійснити до закінчення строку дії попередньої ухвали слідчого судді, зокрема необхідно:
отримати тимчасовий доступ до речей і документів, в тому числі до медичної документації з Київської міської клінічної лікарні «Швидкої медичної допомоги» на ім`я ОСОБА_9 ;
отримати відповідь з Державної установа «Бучанська виправна колонія (№85)» щодо відбування ОСОБА_4 покарання;
отримати висновок судово-медичної експертизи щодо тяжкості тілесних ушкоджень, отриманих ОСОБА_9 18.09.2021;
отримати висновок судово-медичної експертизи по кофті білого кольору та шортах сірого кольору, які належать ОСОБА_4 ;
отримати висновок судово-медичної експертизи по предмету, схожому на ніж, який знаходився в смітнику біля лавки;
отримати висновок судово-медичної експертизи по тканині з нашаруваннями речовини бурого кольору зі смітника біля лавки;
отримати висновок судово-медичної експертизи по змиву речовини бурого кольору з асфальту в сквері та змиву речовини бурого кольору з землі в сквері;
вирішити питання про зміну раніше повідомленої підозри з урахуванням зібраних доказів;
у разі надання показань підозрюваним, допитати ОСОБА_4 за участю його захисника щодо повідомленої останньому підозри;
у разі необхідності провести інші слідчі (розшукові) та процесуальні дії;
виконати вимоги ст. 290 КПК України, а саме надати доступ та ознайомити сторону захисту із матеріалами кримінального провадження;
прийняти законне процесуальне рішення відповідно до положень глави 24 КПК України.
Вирішуючи питання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя, з огляду на долучені до матеріалів судового провадження матеріали, враховує тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , дані, які характеризують особу останнього, його вік, соціальні зв`язки, сімейний стан, склад сім`ї, майновий стан.
У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.
З огляду на те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, при цьому враховуючи, що докази та обставини, на які посилається сторона обвинувачення у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, є доведеними, зважаючи на характер інкримінованого кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, слідчий суддя приходить до висновку, що ОСОБА_4 може вчинити дії щодо переховування від органу досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, та таким чином перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування, з огляду на що, для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні та заявленим у судовому засіданні, слідчий суддя вважає доведеним необхідність продовження запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, оскільки, на його переконання, саме такий вид запобіжного заходу, забезпечить виконання ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків та надасть можливість органу досудового розслідування досягти завдань, передбачених ст. 2 КПК України.
Слідчий суддя враховує доводи сторони захисту щодо зміни застосованого запобіжного заходу на більш м`який, проте вважає, що стороною захисту не доведено наявність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки не спростовано існування в кримінальному провадженні ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, та не доведено відповідними доказами обставин, на які посилалась сторона захисту при обґрунтуванні необхідності зміни запобіжного заходу, а тому вважає, що у даному випадку такі доводи про зміну запобіжного заходу не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків у справі та запобігання процесуальних ризиків.
Вказані суспільні інтереси, не дивлячись на презумпцію невинуватості, мають більшу вагу ніж правила про повагу до свободи особи, про що неодноразово зазначав ЄСПЛ, зокрема, в рішеннях по справах «Лабіта проти Італії» від 06.04.2001, «Рохліна проти Російської Федерації» від 07.04.2005, «Летельє проти Франції» від 26.06.1991, «Маріянчук та інші проти України» від 17.01.2019.
Крім того, вивченням даних про особу підозрюваного встановлено, що доказів того, що стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_11 не допускає його тримання під вартою слідчому судді стороною захисту не надано, з огляду на це слід вважати, що таких перешкод не має.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 183, ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи фактичні обставини кримінального провадження, суспільну небезпечність інкримінованого діяння, не визначає розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства.
Доведеність винуватості підозрюваного у вчиненні інкримінованого злочину слідчим суддею під час розгляду зазначеного клопотання не вирішувалося, оскільки це є предметом встановлення в ході досудового розслідування і судового розгляду справи по суті.
Керуючись ст. 29 Конституції України, статтями 176-205, 309, 395, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,
п о с т а н о в и в:
Клопотання старшого слідчого СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у межах строку досудового розслідування кримінального провадження №0002022 від 19.09.2021, а саме до 19.12.2021 включно.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1