ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД

УХВАЛА

17 листопада 2021 року місто Фастів

Колегія суддів Фастівського міськрайонного суду Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисників обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
перекладачів ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,
представника потерпілих - ОСОБА_14 ,
потерпілого ОСОБА_15
під час судового розгляду кримінального провадження № 0000661 від 21.11.2019 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:

У судовому засіданні на обговорення учасників процесу колегією суддів відповідно до ст. 331 КПК України поставлено питання доцільності продовження обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_16 раніше обраних запобіжних заходів у виді тримання під вартою.
Прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_16 раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а також заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді домашнього арешту у певний період доби.

Свою позицію щодо обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та ОСОБА_6 прокурор обґрунтував тим, що ОСОБА_17 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187 та ч. 1 ст. 263 КК України, які за ступенем тяжкості є особливо тяжким злочином, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна, та тяжким злочином, за який законом передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років. Ризик переховування обвинувачених від суду обґрунтовується тим, що вони, усвідомлюючи невідворотність реального покарання за вчинені злочини, будуть намагатись уникнути кримінальної відповідальності шляхом зміни місця проживання та неявки на виклики суду.

Прокурор просив врахувати, що обвинувачений ОСОБА_17 не має постійного місця роботи та проживання в Україні, не одружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей, тобто не має стійких соціальних зв`язків, має паспорт громадянина Киргизької Республіки, а тому він має можливість залишити межі України, що може надати останньому у майбутньому можливість переховуватись від суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності. Абдурахімзода ОСОБА_18 не має постійного місця роботи та постійного місця проживання в Україні, має паспорт громадянина Республіки Таджикистан, не має дозвільних документів на проживання в Україні, відносно останнього прийнято рішення про проведення екстрадиційної перевірки, а тому у разі зміни запобіжного заходу ОСОБА_7 на непов`язаний із триманням під вартою, останній буде затриманий. ОСОБА_6 не має постійного місця роботи, громадянин Киргизької Республіки, має місце проживання в Україні, за адресою: АДРЕСА_1 .

Прокурор вважає, що продовжує існувати ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст.177 КПК України, згідно з яким обвинувачені можуть впливати на свідків у кримінальному провадженні, оскільки, перебуваючи на свободі та володіючи інформацією про свідків, їхнє фактичне місце перебування, можуть впливати на вказаних осіб з метою зміни ними показань, неявки до суду, зміни місця проживання, шляхом погроз, шантажу, підкупу, що може негативно вплинути на повноту та достовірність їхніх показань під час судового розгляду, та відповідно уникнення обвинувачених від покарання за скоєні ними злочини.

Також прокурор просив звернути увагу суду на те, що ризик вчинення іншого кримінального правопорушення обґрунтовуються тим, що обвинувачені офіційно не працевлаштовані та не мають ніякого офіційного джерела доходів.

Захисник ОСОБА_9 , якого підтримав обвинувачений ОСОБА_6 , заперечив проти продовження останньому запобіжного заходу у виді домашнього арешту у певний період доби та просив змінити на інший більш м`який запобіжний захід, а саме, особисте зобов`язання із застосуванням електронного засобу контролю. Своє клопотання мотивував тим, що під час дії домашнього арешту ОСОБА_6 не порушував умови цього запобіжного заходу та належним чином виконував свої процесуальні обов`язки, вважає, що застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 та запобігти можливим ризикам та дасть можливість останньому працевлаштуватись з метою матеріально забезпечувати свою сім`ю.
Захисник ОСОБА_11 ,якого підтримав обвинувачений ОСОБА_17 , заперечив проти продовження останньому запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора. Зауважив, що наразі відсутні ризики, які зазначаються прокурором, як підстава продовження найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просив змінити ОСОБА_16 запобіжний захід на особисте зобов`язання.
Захисник ОСОБА_10 , якого підтримав обвинувачений ОСОБА_7 , просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора, оскільки ризики на які посилається прокурор не доведено, та подав заперечення на клопотання прокурора та заявив зі свого боку клопотання про зміну раніше обраного запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 на запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту. Зазначив, що його підзахисний перебуває на території України на законних підставах, має міцні соціальні зв`язки (дружину та двох малолітніх дітей) та може проживати в АДРЕСА_2 на підставі договору найму жилого приміщення від 21.11.2019 року, який переукладений батьком ОСОБА_19 на ім`я ОСОБА_7 ..
Представник потерпілих ОСОБА_14 просив задовольнити клопотання прокурора та продовжити обвинуваченим раніше обрані запобіжні заходи.
Заслухавши позиції сторін кримінального провадження, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, а згідно ч.3 ст.199 КПК України також і те, що заявлені ризики не зменшилися.

Вирішуючи питання про продовження обвинуваченим запобіжних заходів, суд враховує наступне.

Обвинувачений ОСОБА_17 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 187 та ч. 1 ст. 263 КК України, один з яких є особливо тяжким злочином, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна, а злочин, передбачений ч. 1 ст. 263 КК України який є тяжким, передбачено максимальне покарання до семи років. Обвинувачений ОСОБА_17 не має постійного місця роботи та проживання в Україні, не одружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей, тобто не має стійких соціальних зв`язків, є громадянином Киргизької Республіки, а тому він має можливість залишити межі України, крім того перебуває на території України без належних документів, що може надати останньому у майбутньому можливість переховуватись від суду; з метою уникнення кримінальної відповідальності, він може незаконно впливати на свідків, які не допитані в судовому засіданні, чим перешкоджати кримінальному провадженню, а отже ризики, які стали підставою для обрання обвинуваченому найсуворішого запобіжного заходу під час судового розгляду, на думку суду, не змінилися та продовжують існувати..

З огляду на вищевказане, запобіжний захід у виді тримання під вартою на даний час є необхідним для запобігання встановленим ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а інші більш м`які запобіжні заходи, у тому числі особисте зобов`язання, як просить захисник, можуть виявитись не достатнім для їх запобігання.

Оцінюючи доводи прокурора та захисника при вирішенні питання щодо продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді домашнього арешту у певний період доби, суд зазначає, що ризики, які стали підставою застосування обвинуваченому даного запобіжного заходу не зменшились та продовжують існувати. Суд приймає до уваги, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 187 та ч. 1 ст. 263 КК України, які є особливо тяжким злочином, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна, та тяжким злочином, за який законом передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі до семи років, обвинувачений ОСОБА_6 є громадянином Киргизької Республіки. Дані обставини свідчать, що ризик можливого ухилення обвинуваченого від суду продовжує існувати., однак обвинувачений має постійне місце проживання на території України за адресою АДРЕСА_1 , у зв`язку із чим щодо нього застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту із покладенням обов`язку носити електронний засіб контролюю та утриматись від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні. Відомостей про порушення умов застосованого щодо нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту у певний період доби суду не надано.

З огляду на зазначене, колегія суд вважає, що раніше обраний запобіжний захід щодо ОСОБА_6 є дієвим, а тому його слід продовжити. Більш м`який запобіжний захід, а саме, особисте зобов`язання, про застосування якого просить сторона захисту, на даному етапі кримінального провадження виглядає недостатнім для запобігання встановленим колегією суддів ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_7 , обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 187 та ч. 1 ст. 263 КК України, які є за ступенем тяжкості особливо тяжким злочином, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна, та тяжким злочином, за який законом передбачено максимальне покарання до семи років, є громадянином Республіки Таджикистан., а тому зважаючи на тяжкість можливого покарання ОСОБА_7 , може намагатись ухилитись від суду. Суд бере до уваги, що судовий розгляд триває, ще залишаються не допитані свідки, а тому ризик можливого впливу обвинуваченого ОСОБА_7 на свідків продовжує існувати.

Разом з тим, колегія суддів бере до уваги наявність у обвинуваченого ОСОБА_7 міцних соціальних зв`язків (дружина, двоє неповнолітніх дітей та батько, які проживають на території України за адресою АДРЕСА_2 ); можливість проживання обвинуваченого разом із сім`єю (договір найму жилого приміщення за вказаною адресою як встановлено в судовому засіданні колегією суддів шляхом опитування батька обвинуваченого ОСОБА_19 переукладено на ім`я ОСОБА_7 )., та приходить до висновку про можливість зміни раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту з покладенням на нього обов`язків, відповідно до положень ч.5 ст. 194 КПК України, задовольнивши клопотання захисника ОСОБА_10 ..

Щодо висловленої прокурором позиції щодо необхідності затримання ОСОБА_7 у разі зніми останньому запобіжного заходу на менш суворий, ніж тримання під вартою, то даний факт не відповідає дійсності, оскільки в судовому засіданні колегією суддів встановлено, що Європейським судом з прав людини відповідно до п. 39 Правил Суду прийнято рішення про тимчасовий захід, а саме, заборону Уряду України здійснювати екстрадицію ОСОБА_7 на час розгляду його справи ЄСПЛ (заява № 7445/21 С.А. проти України).

Керуючись статтями 177, 183, 184, 186, 193, 194, 199, 331, 369-372 колегія суддів

УХВАЛИЛА:

ОСОБА_16 продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній Установі «Київський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 15 січня 2022 року включно.

Продовжити ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період доби строком на 2 місяці, тобто до 17 січня 2022 року включно, шляхом заборони залишати житло за адресою АДРЕСА_1 , з 20 год 00 хв до 07 год 00 хв з покладанням на обвинуваченого ОСОБА_6 обов`язків:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання

- утриматись від спілкування із потерпілими та свідками у кримінальному провадженні ;

- носити електронний засіб контролю;

Клопотання захисника ОСОБА_10 про зміну ОСОБА_7 запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт задовольнити.

Змінити ОСОБА_7 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт строком на 2 місяці, тобто до 17 січня 2022 року включно, звільнивши його з-під варти в залі суду, шляхом заборони залишати житло за адресою АДРЕСА_2 з покладанням на обвинуваченого ОСОБА_7 обов`язків:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання ;

- утриматись від спілкування із потерпілими та свідками у кримінальному провадженні

- носити електронний засіб контролю

Копію ухвали направити до ДУ «Київський слідчий ізолятор».

Контроль за виконанням ухвали покласти на відділ поліції № 2 Бучанського РУП ГУ НП у Київській області щодо обвинуваченого ОСОБА_6 та на Деснянське управління поліції ГУНП в м. Києві щодо обвинуваченого ОСОБА_7 .

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Фастівський міськрайонний суд Київської області протягом семи днів з дня його проголошення.

Повний текст ухвали оголошено 22 листопада 2021 року.

Головуючий: ОСОБА_20 -Тьолушкіна

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3