ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 643/3848/20 Головуючий І-ої інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/812/21 Доповідач: ОСОБА_2

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

з секретарем - ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченої - ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Московського районного суду м.Харкова від 06 серпня 2020 року у відношенні ОСОБА_7 ,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, громадянки України, з вищою освітою, не працюючої, не заміжньої, маючої на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимої, зареєстрованої та проживаючої в АДРЕСА_1 ,
визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі. Відповідно до правил ст.ст. 75, 76 КК України звільнено ОСОБА_7 від призначеного судом покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік, зобов`язавши ОСОБА_7 відповідно до п.п. 1,2 ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України: -періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; -повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;
-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Згідно вироку, ОСОБА_7 15.02.2020 о 14:30, знаходячись у магазині «Сільпо», що розташований за адресою: м. Харків, вул. Ак. Павлова,44Б, діючи за раптово виниклим умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, переслідуючи при цьому корисливу мету, усвідомлюючи протиправність своїх дій, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, непомітно для оточуючих взяла з вітрини вищевказаного магазину фарбу для волосся ТМ «Loreal Recita» тон 74.1 упаковку, вартістю 194грн., крем ТМ « Garmier» СС ЖирБлСвБ, ємністю 40мл., вартістю 128,89грн., крем для обличчя «Nivea» зволожуючий, 1 ємністю 100мл., вартістю 109грн., ковбасу виробництва ХМК «Московська ВкВсМб», вагою 0,252кг., вартістю 77,87грн., гігієнічний засіб для жінок тампони ТМ «Kotex Super» в упаковці 16шт, вартістю 54,99грн., гігієнічний засіб для догляду за зубами, пасту зубну дитячу ТМ «Lacalut», ємністю 50мл., 1шт., вартістю 42,99грн., сирок плавлений ТМ «Ферма» вагою 90г., з шт., вартістю 41,97грн., шкарпетки чоловічі ТМ «Житомір» чорного кольору, 2 шт., вартістю 15,98грн., м`ясо свиняче биток б/к, вагою 0,620кг, вартістю 76,26грн., фарш телячий, вагою 1,008кг., вартістю 117,994грн. Після чого, вказаний товар сховала у свій рюкзак та пройшла через касу, сплативши частину іншого товару, який був у кошику та не сплачуючи за вищевказаний товар, який знаходився у її рюкзаку, попрямувала на вихід з залу супермаркету.
Таким чином, ОСОБА_7 вчинила усі дії, які вважала необхиленими для реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, однак не довела його до кінця з причин, які не залежали від її волі, оскільки при спробі покинути місце скоєння кримінального правопорушення з викраденим майном, її дії були помічені співробітниками охорони супермаркету, які зупинили останню та запросили пройти до службового приміщення, де ОСОБА_7 добровільно видала викрадений товар. Таким чином, ОСОБА_7 намагалась таємно заволодіти майном, що належить ТОВ «Сільпо-Фуд», загальною вартістю 859,89грн. Своїми діями ОСОБА_7 вчинила кримінальний проступок, передбачений ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 України, тобто закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Не погоджуючись з вироком суду прокурор у кримінальному провадженні подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати, ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України у вигляді 150 годин громадських робіт. Прокурор зазначає, що обвинувачена має на утриманні дітей 2005 та 2009 року народження, про що зазначено як в обвинувальному акті, так і у вироку суду. Не зважаючи на це судом порушено вимоги ч. 3 ст. 61 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, думку обвинуваченої та її захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла наступного.

Висновки суду відносно фактичних обставин справи, винності обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення та правильності кваліфікації її дій в апеляційній скарзі не заперечуються. Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

При призначенні покарання відповідно до норм ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Відповідно до ст. 61 КК України обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до осіб з інвалідністю першої і другої групи.
З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_7 має сина ІНФОРМАЦІЯ_2 , що не було враховано судом першої інстанції під час призначення покарання. З огляду на вимоги ч. 3 ст. 61 КК України покарання у виді обмеження волі не може бути призначене обвинуваченій в даному випадку, у зв`язку із чим судом допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, тому вирок суду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 409, п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України в частині призначеного покарання слід скасувати, а апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.
Відповідно до ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Враховуючи дані про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, на обліку в психіатричному та наркологічному кабінетах не перебувала; має дітей 02.02.2005 та ІНФОРМАЦІЯ_2 , з огляду на обставину, що пом`якшує покарання, а саме: щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання, відповідно до статті 67 КК України, колегія суддів вважає за можливе призначити обвинуваченій покарання у виді громадських робіт на строк 80 годин. На переконання апеляційного суду призначене судом апеляційної інстанції покарання у такий спосіб, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів, а тому відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, оскільки за своїм видом і розміром є справедливим.
Керуючись ст.ст.405, 407, п. 4 ч. 1 ст. 409, п. 1 ч. 1 ст. 413, 420, 371, 373, 374 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 задовольнити частково.
Вирок Московського районного суду м.Харкова від 06 серпня 2020 року у відношенні ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати.
Призначити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України покарання у виді громадських робіт на строк 80 годин.
У решті вирок суду залишити без змін.
Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскарженим у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді: