Справа № 202/9/21
№ 1-кп/202/80/2022
УХВАЛА
Іменем України

14 лютого 2022 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у закритому судовому засіданнів залі суду м. Дніпро кримінальне провадження № 0001700 від 04 листопада 2019 року за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Дніпропетровська, громадянин України, освіта вища, ФОП, одруженого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого;

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка м. Дніпропетровська, громадянка України, освіта середня, не працює, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судима;

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Новомосковськ, громадянин України, має середню освіту, працевлаштований, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимий;

у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.152, ч.3 ст.152, ч.4 ст.156, ч.4 ст.301, ч.5 ст.301, ч.5 ст.27 ч.4 ст.152 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а обвинуваченому ОСОБА_9 продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Клопотання мотивоване тим, що обставини, які були підставою для обрання запобіжного заходу під час досудового слідства не змінилися, а застосування до обвинувачених жодного із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , та обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 заперечували щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на відсутність ризиків, передбачених законодавством, та заявили клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_7 з тримання під вартою на домашній арешт.
Захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_9 не заперечували щодо продовження останнім запобіжного заходу у виді домашнього арешту.
Суд, заслухавши думку учасників судового провадження доходить висновку про таке.
Під час розгляду клопотання та прийняття рішення, суд ураховує вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом. При цьому, ризик переховування обвинувачених від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинувачених, їх моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій вони зазнають судового переслідування .

Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим у відповідності до вимог ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання останніми покладених на них процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому обвинувачуються.

Підставами продовження запобіжного заходу обвинуваченим є тяжкість кримінальних правопорушень, у скоєнні яких вони обвинувачуються, яке відносяться до категорії особливо тяжкого. Також суд ураховує, що обвинувачені перебуваючи на волі, можуть безперешкодно переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Ураховуючи викладене, а також практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, оскільки прокурор довів наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які не зменшились та у сукупності з іншими встановленими обставинами виправдовують подальше тримання обвинувачених під вартою, суд вважає, що підстави для продовження строку тримання обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 під вартою наявні та актуальні, а продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою є доцільним.
Таким чином, суд, із врахуванням того, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, дійшов висновку про доведеність існування ризиків, зазначених у клопотанні прокурора, неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки тільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених та процесуальних обов`язків.
Відтак, суд приходить до сталого висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та домашнього арешту щодо ОСОБА_9 має забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.
Суд не застосовує до обвинувачених заставу, оскільки вони обвинувачуються у вчинені злочинів, вчинениз із застосування насильства.
Керуючись ст.ст. 331, 350 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.
ОСОБА_7 , ОСОБА_8 продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 14.04.2022 року, включно.
ОСОБА_9 продовжити запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту на два місяці, тобто до 14.04.2022 року, включно, заборонивши йому залишати постійне місце мешкання за адресою: АДРЕСА_4 , без дозволу суду з 23.00 до 06.00 години.
Покласти на обвинуваченого наступні обов`язки:
1) з`являтися за викликом до суду;
2) уникнути спілкування із свідками, обвинуваченими в кримінальному провадженні, що знаходиться на розгляді;
3) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду.
Строк, на який покладено вищевказані обов`язки, визначити до 14.04.2022 року.
Обвинуваченому письмово (під розпис) повідомити про покладені на них обов`язки та роз`яснити, що в разі їх невиконання до них може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на них може бути накладено грошове стягнення.
Дата закінчення дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченому 14.04.2022 року.
Клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу обвинуваченим - залишити без задоволення.
Ухвала, в частині продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Головуючий ОСОБА_10