ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №639/1894/21 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/2479/21 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст.296 КК України

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

- головуючого ОСОБА_2 ,
- суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
- при секретарі ОСОБА_5 ,
- за участю прокурора ОСОБА_6 ,
- обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 на вирок Жовтневого районного суду м.Харкова від 20 травня 2021 року, -

УСТАНОВИЛА:
Цим вироком
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, українця, громадянина України, не одруженого, з середньо-спеціальною освітою, працюючого вантажником у ФОП ОСОБА_9 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 . фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
-16.09.2020 року Ленінським районним судом м.Харкова за ч.4 ст.296 КК України на 4 роки позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України з іспитовим строком 2 роки,

засуджено за ч.3 ст.296 КК України на 2 роки позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м.Харкова від 16.09.2020 року та визначено остаточне покарання 4 роки 3 місяці позбавлення волі.

Кримінальне провадженні розглянуто в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

Як установив суд, ОСОБА_7 , будучи особою, раніше судимою за хуліганство, 14 грудня 2020 року приблизно о 14 год. 20 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився в приміщенні Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), розташованого за адресою: м.Харків вул.Москалівська, 58, куди прийшов з метою вирішення особистих питань у виконавчому провадженні, винесеному при примусовому виконанні вимоги № Ф-788-14-У від 05.02.2020, виданої ГУ ДПС у Харківській області.
З цією метою ОСОБА_7 звернувся до державного виконавця у вищевказаному виконавчому провадженні ОСОБА_10 .
В ході спілкування у ОСОБА_7 раптово виник протиправний умисел, спрямований на вчинення грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, поєднаного з особливою зухвалістю.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 ігноруючи дотримання правил поведінки в суспільному житті, проявляючи зневажливе ставлення до громадського порядку та існуючих у суспільстві загально визначених правил поведінки і моральності, діючи умисно, почав кричати на ОСОБА_10 та виражатися в його бік грубою нецензурною лайкою.
З метою припинення хуліганських дій ОСОБА_7 , ОСОБА_10 почав заспокоювати його, однак останній не припиняв своїх протиправних дій, у зв`язку з чим ОСОБА_10 припинив спілкування та пішов до свого службового кабінету.
В цей час, ОСОБА_7 продовжуючи свої зухвалі дії, спрямовані на грубе порушення громадського порядку, підійшовши до приміщення кабінету, обладнаного захисним склом, розташованого на першому поверсі зазначеної установи та через переговорне віконце розпочав спілкуватися з раніше йому незнайомою ОСОБА_11 , яка є співробітником МВДВС по Холодногірському та Новобаварському району м.Харкова.
Не припиняючи своїх зухвалих дій, ОСОБА_7 усвідомлюючи, що він перебуває у громадському місці, тобто державній установі, грубо порушуючи у робочий час громадський порядок та нормальну діяльність Міжрайонного відділу державної виконавчої служби, ігноруючи дотримання правил поведінки в суспільному житті, проявляючи зневажливе ставлення до громадського порядку та існуючих у суспільстві загально визначених правил поведінки і моральності, діючи умисно, почав безпричинно ображати співробітницю ОСОБА_11 , яка, перебувала на своєму робочому місці.
При цьому він гучно висловлювався на її адресу ненормативною лексикою, демонструючи зневажливе ставлення до неї, як до особи, яка перебуває при виконанні своїх службових обов`язків.
Надалі ОСОБА_7 , свідомо прагнучи показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, бажаючи самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставляючи себе іншим громадянам, почав викрикувати погрози на адресу ОСОБА_11 , намагаючись у зазначений спосіб продемонструвати своє зверхнє ставлення до неї.
У свою чергу ОСОБА_11 у відповідь на хуліганські дії ОСОБА_7 , проявляючи соціальну відповідальність, почала вимагати від нього їх припинення.
Однак, ОСОБА_7 , оцінивши ситуацію, що склалася, ігноруючи законні вимоги ОСОБА_11 щодо припинення хуліганства, нехтуючи тією обставиною що перед ним молода жінка, проявляючи винятковий цинізм у відношенні останньої, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства та авторитету органу державної влади, діючи умисно, з особливою зухвалістю, спрямованою на пошкодження майна установи, безпричинно наніс один удар кулаком правої руки по переговорному віконцю з захисним склом. В результаті пошкодження уламки скла попали на тіло та обличчя ОСОБА_11 , завдавши останній фізичного болю.
В той же час у зв`язку з вищеописаними подіями співробітники Міжрайонного відділу державної виконавчої служби ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 вирішили завадити хуліганським діям ОСОБА_7 , які діючи правомірно, проявляючи соціальну відповідальність, почали вимагати від останнього припинити свої протиправні дії.
У відповідь на це ОСОБА_7 , ігноруючи законні вимоги працівників Міжрайонного відділу державної виконавчої служби щодо припинення хуліганства, продовжуючи грубо порушувати громадський порядок, прагнучи показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, бажаючи самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставляючи себе співробітникам державної установи, серед яких були особи жіночої статі, почав викрикувати образи на їх адресу, супроводжуючи свої протиправні дії ненормативною лексикою.
Приблизно о 15 год. 50 хв. прибулі за викликом на місце події співробітники Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, діючи правомірно, припинили хуліганські дії ОСОБА_7 , які тривали близько 1 год. 30 хв. та супроводжувалися безпричинним пошкодженням майна і тимчасовим порушенням нормальної діяльності державної установи.
При цьому зазначені протиправні дії не були зумовлені особистими мотивами чи будь-якою конкретною метою з боку ОСОБА_7 , але були здійснені останнім в напрямку тотального негативізму й ворожого ставлення до суспільства і вчинені за відсутності будь-якого зовнішнього приводу та спрямовані на випадкових осіб.
Також, в результаті умисних, протиправних дій ОСОБА_7 тимчасово (більше 40 хвилин) було призупинено нормальну діяльність МВДВС по Холодногірському та Новобаварському району м. Харкова.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 посилається не невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості, посилаючись на те, що обвинувачений ОСОБА_7 офіційно працевлаштований, має стійкі соціальні зв`язки, проживає у м.Харкові разом із цивільною дружиною, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, є учасником бойових дій, вислуга у Збройних Силах України складає 5 років 2 місяці, пом`якшуючою покарання обставиною визнано щире каяття. Зауважив, що матеріали кримінального провадження не містять висновків лікаря про ступінь сп`яніння обвинуваченого, у зв`язку із чим, суд першої інстанції безпідставно визнав обтяжуючою покарання обставиною вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння. Наголосив, що ОСОБА_7 жодного разу не порушив правил перебування під домашнім арештом, не становить соціальної небезпеки для оточуючих, він визнав свою вину та розкаявся. Просить вирок суду змінити, звільнивши ОСОБА_7 від відбування покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком 3 роки.

Згідно телефонограми Потерпілі ОСОБА_11 та ОСОБА_10 просили проводити судовий розгляд за їх відсутності, у зв`язку із чим апеляційний розгляд провадження здійснено за відсутності останніх.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав доводи апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позицій, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавленні права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Як слідує із матеріалів кримінального провадження, перед прийняттям рішення про дослідження доказів у передбаченому ч.3 ст.349 КПК України порядку, суд попередньо з`ясував у обвинуваченого та інших учасників судового провадження, всі вищевказані в цьому законі обставини і, впевнившись що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, а їх позиції добровільні, роз`яснив ОСОБА_7 наслідки розгляду провадження у зазначеному вище порядку, проти чого останній не заперечував, про що власноруч письмово підтвердив у відповідній заяві (а.с.59).

Даних, які б свідчили про неналежне виконання судом вимог ч.3 ст.349 КПК України щодо роз`яснення порядку і наслідків розгляду кримінального провадження в передбаченому вище порядку, не встановлено.

За таких обставин суд обґрунтовано розглянув кримінальне провадження у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують особу останнього.

При цьому, згідно технічного запису судового засідання, обвинувачений ОСОБА_7 зазначав про те, що був у нетверезому стані перед прибуттям до приміщення Міжрайонного відділу ДВС по Холодногірському та Новобаварському району м.Харкова, про що також зазначається в апеляційній скарзі.

З огляду на наведене, виходячи із положень ч.3 ст.404 КПК України, висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, у тому числі щодо вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, колегія суддів не перевіряє оскільки вони у судовому засіданні ніким не оспорювались і щодо них докази не досліджувалися відповідно до положень ч.4 ст.349 КПК України, порядок застосування якої не був порушеним.

Таким чином, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування судового рішення, не встановлено.

Згідно до положень ст.75 КК України, у разі, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Згідно вимог ч.3 ст.78 КК України, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в абз.4 п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», виходячи з положень ч.2 ст.75 КК України, а також зі змісту ч.3 ст.78 КК України, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі ст.71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначено необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, згідно з вимогами ст.65 КК України.

При цьому враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, вчинив злочин у період іспитового строку, офіційно працевлаштований, не одружений, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, є учасником бойових дій, вислуга у Збройних Сидах України складає 5 років 2 місяці, його визнання вини та щире каяття, визнавши останні дві обставини пом`якшуючими покарання, а також наявність обтяжуючих покарання обставин вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Разом з тим, враховуючи, що ОСОБА_7 в період призначеного за попереднім вироком іспитового строку знову вчинив умисний злочин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення останньому остаточного покарання за правилами ст.71 КК України у розмірі, який колегія суддів вважає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів.

Таким чином, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання є справедливим і підстав для звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням згідно положень ст.75 КК України, - не вбачає.

Що стосується посилання захисника на виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків під час перебування під домашнім арештом, то це саме по собі, за наявності вищевказаних обставин, не є підставою для призначення йому покарання із застосуванням положень ст.75 КК України.

З огляду на наведене, підстави для зміни вироку - відсутні.

Керуючись ст.ст. 405, 407,409, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Вирок Жовтенвого районного суду м.Харкова від 20 травня 2021 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: