ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1170/21 Справа № 183/3801/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора (в режимі відеоконференції) ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали за апеляційною скаргою прокурора Новомосковської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 липня 2021 року про відмову в задоволенні клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні №0000124,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 липня 2021 року в задоволенні клопотання прокурора Новомосковської окружної прокуратури ОСОБА_6 про накладення арешту на металобрухт вагою 12 т. 060 кг, який належить товариству з обмеженою відповідальністю «Меркурій Трейд», юридична адреса: пр-т. Металургів, 79/54 м. Маріуполь, Донецька область та документи: товаротранспортну накладну без номеру від 06.06.2021 на 1 арк., видаткову накладну без номеру на 1 арк., додаток Г на 1 арк. було відмовлено.
Рішення суду обґрунтовано тим, що у клопотанні прокурор не довів суду, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого прокурор звертається з клопотанням до суду.
Також слідчий суддя дійшов висновку, що в даному випадку стороною обвинувачення, в розумінні вимог статті 173 КПК України, не доведено правової підстави для арешту вказаного у клопотанні майна, можливість використання цього майна як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, не доведено та не зазначено конкретних фактичних обставин, які виправдовували б такий спосіб втручання у права та інтереси особи, щодо майна якого вирішується питання про арешт, тому слідчий суддя вважав, що наявні підстави для відмови у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а саме: на металобрухт вагою 12 т. 060 кг, який належить товариству з обмеженою відповідальністю «Меркурій Трейд».

Прокурор не погодився з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.07.2021 року скасувати. Постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора та накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: металобрухт вагою 12 т. 060 кг, який згідно товаротранспортної накладної належить ТОВ «Меркурій Трейд», юридична адреса: пр-т. Металургів, 79/54 м. Маріуполь, Донецька область та документи: товаротранспортну накладну без номеру від 06.06.2021 на 1 арк., видаткову накладну без номеру на 1 арк., Додаток Г на 1 арк. із забороною будь-якій особі відчужувати, розпоряджатися та користуватися ним.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що викладені в ухвалі висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки тимчасово вилучене в ході огляду майно, а саме: металобрухт вагою 12 т. 060 кг, який згідно товаротранспортної накладної належить ТОВ «Меркурій Трейд», юридична адреса: пр-т. Металургів, 79/54 м. Маріуполь, Донецька область та документи: товаротранспортна накладна без номеру від 06.06.2021 на 1 арк., видаткова накладна без номеру на 1 арк., додаток Г на 1 арк., мають значення речових доказів для досудового слідства та є предметом вчинення кримінального правопорушення, який відповідно до товаротранспортної накладної був переданий власниками перевізнику з метою його подальшого продажу, що може привести до незаконного відчуження та втрати речового доказу, а тому є всі підстави для арешту вищевказаного майна.
Вказує на те, що власник майна на виклики як до органу досудового розслідування, так і до суду не з`являвся, а в судовому засіданні представник власника майна не надавав суду належні документи, передбачені ч. 3 ст. 99 КПК України, які підтверджують право власності та походження вилученого металобрухту.

На апеляційну скаргу прокрора представником третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт - ТОВ Меркурій-трейд - адвокатом ОСОБА_7 були подані заперечення, в яких останній не погоджується з апеляційною скаргою прокурора та просить залишити її без задоволення, а ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 липня 2021 року як законну та обгрунтовану - залишити без змін.

Заслухавши доповідь головуючого судді, думку прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Згідно ч.1 ст.170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
З метою забезпечення збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Частиною 10 статті 170 КПК України заборонено застосування арешту майна, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 4 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.
Згідно ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Так, з наданих матеріалів убачається, що 07 червня 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000124 було внесено відомості за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 213, ч.1 ст. 358 КК України, про те, що 06.06.2021 року поліцейськими УППГУНП в Дніпропетровській області на стаціонарному посту, який розташований на 159 км траси М-29, зупинено вантажний автомобіль марки DAF, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 від 29.11.2014 р., власник ОСОБА_8 , адреса: АДРЕСА_1 , а також напівпричіп самоскид-E марка NOVATRAIL, модель SKI 24, номерний знак НОМЕР_4 , 2003 р.в., номер шасі НОМЕР_5 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_6 від 02.11.2013 р., власник ОСОБА_8 , адреса: АДРЕСА_1 , під керуванням водія ОСОБА_9 , який перевозив згідно товарно-транспортної накладної без номеру від 06.06.2021 р. металобрухт вагою 12 т.060 кг. без відповідних документів на походження вантажу.
06 червня 2021 року слідчим проведено огляд місця події, а саме ділянки місцевості, що знаходиться на посту «Вільне» на трасі М-29 159 км Новомосковського району Дніпропетровської області. На вказаній ділянці місцевості, розташований вантажний сідловий тягач-Е марки DAF, реєстраційний номер НОМЕР_7 , а також напівпричіп самоскид-E марка NOVATRAIL, модель SKI 24, номерний знак НОМЕР_4 . На момент огляду вказаний автомобіль, напівпричіп, який завантажений різноманітним металобрухтом, свідоцтво про реєстрацію вантажного сідлового тягача та свідоцтво про реєстрацію напівпричіпа самоскида, ключі від автомобіля, були вилучені до Новомосковського ВП.
Постановою начальника СД Новомосковського РВПГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 від 07 червня 2021 року металобрухт вагою 12 т. 060 кг, який згідно товаротранспортної накладної належить ТОВ «Меркурій Трейд», та документи: товаротранспортну накладну без номеру від 06.06.2021 на 1 арк., видаткову накладну без номеру на 1 арк., Додаток Г на 1 арк. було визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000124.
07 червня 2021 року прокурор Новомосковської окружної прокуратури ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з клопотанням про арешт вищезазначеного майна, посилаючись на те, що дане тимчасово вилучене в ході огляду місця події майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, і незастосування відповідного заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
При постановленні ухвали слідчим суддею вказані вимоги кримінального процесуального закону було дотримано.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Крім того, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для висновку про наявність у даному кримінальному провадженні підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, достатньо обґрунтованої для вжиття за клопотанням слідчого заходів забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна. Крім того, згідно ч. 1 ст. 276 КПК України, повідомлення про підозру підлягає обов`язковому здійсненню зокрема у випадку наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення. На думку колегії суддів, з урахуванням того, що на даний час у цьому кримінальному провадженні будь-якій особі не повідомлено про підозру, беззаперечно свідчить про відсутність у сторони обвинувачення обґрунтування такої підозри, достатньої для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження. А посилання прокурора в апеляційній скарзі на те, що майно, на яке він просив у клопотанні накласти арешт, є предметом вчинення кримінального правопорушення, та відповідно до товаротранспортної накладної було передано власниками перевізнику з метою його подальшого продажу, що може привести до незаконного відчуження та втрати речового доказу, мають характер нічим не підтверджених припущень.
До того ж, під час судового розгляду слідчому судді були надані необхідні документи на підтвердження підприємницької діяльності ТОВ «Меркурій Трейд» стосовно здійснення операцій з металобрухтом, а тому доводи прокурора про протилежне є безпідставними та не підлягають задоволенню.
Також матеріали клопотання не містять належних та беззаперечних доказів того, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт, повною мірою відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, і прокурором не доведено причетність цього майна до вчиненого кримінального правопорушення, і суду не надано жодного доказу, який би підтверджував вказане, у зв`язку з чим слідчий суддя дійшов висновку, з яким цілком погоджується й колегія суддів, про те, що подане клопотання не містить чітких підстав, у зв`язку з якими потрібно здійснити саме арешт майна, тобто стороною обвинувачення не доведено правової підстави для арешту вказаного у клопотанні майна, можливість використання цього майна як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, що ставить під сумнів правомірність проведення слідчих дій відносно даних подій і наявність правової підстави для арешту зазначеного майна.
Крім того, апеляційний суд вважає, що органом досудового розслідування не доведено й існування ризиків, визначених у абзаці другому ч.1 ст.170 КПК України, а саме приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження, або достатність підстав вважати, що такі ризики можуть мати місце у даному кримінальному провадженні. Не містять надані матеріали і будь-яких відомостей на обґрунтування того, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання в права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні прокурора, завдяки чому може бути виконане завдання, для виконання якого прокурор звернувся до суду із клопотанням про накладення арешту на дане конкретне майно.
Відповідно до вимог ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Отже, переглядаючи оскаржене судове рішення в межах апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги прокурора не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду, а тому підлягають залишенню без задоволення.
Керуючись ст. ст.404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора Новомосковської окружної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 липня 2021 року про відмову в задоволенні клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні №0000124 - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ______________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4