Номер провадження: 11-сс/813/504/21
Номер справи місцевого суду: 522/3997/21 1-кс/522/2570/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.04.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуюча суддя ОСОБА_2 ,
судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисників: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисниці підозрюваного ОСОБА_9 - адвокатки ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 12.03.2021, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, відносно ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, в кримінальному провадженні №0000273, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.03.2021,-

ВСТАНОВИВ:
Зміст оскарженого судового рішення.
Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 12.03.2021 задоволено клопотання слідчого СВ ВП №2 Одеського районного управління №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 , погодженого прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 , та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком на 54 (п`ятдесят чотири дні), в межах строку досудового розслідування, строком до 04.05.2021, відносно, -
ОСОБА_9 , який народився

ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Душанбе Республіки Таджикистан, громадянина Республіки Таджикистан, із середньою освітою, не працюючого, не одруженого, без реєстрації на території України, тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, у кримінальному провадженні №0000273, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.03.2021.
Рішення слідчого судді мотивоване тим, що стороною обвинувачення доведено наявність обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_9 , у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, наявністю ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.
Крім того, слідчий суддя врахував обставини зазначені в ст. 178 КПК України, а саме: відсутність стійких соціальних зв`язків, місця роботи, характеру кримінального правопорушення, яке вчинено з особливою зухвалістю відносно працівника правоохоронного органу.
У зв`язку з наведеним, слідчий суддя прийшов до висновку, щодо неможливості застосування до ОСОБА_9 жодного із більш м`яких запобіжних заходів з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а тому застосування тримання під вартою, є виправданим на даному етапі кримінального провадження.
Обставини, встановлені слідчим суддею під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 03.03.2021 в денну пору доби, приблизно о 13:00 ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та його братом ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , перебували на території підземного паркінгу ТЦ «Новий Привоз», що за адресою: м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 25 де, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 на протязі тривалого періоду часу здійснюють оптово-роздрібною торгівлею овочами та іншими продуктами харчування.
В цей же день 03.03.2021 приблизно о 13:15 на територію підземного паркінгу на службовому автомобілі (відомості про транспортний засіб не підлягають розголошенню) прибули двоє співробітників УСР в Одеській області ДСР НПУ старший оперуповноважений 3-го відділу (боротьби із екстреміськими та радикальними організованими злочинними групами) управління стратегічних розслідувань в Одеській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_5 , на займані посаді із 09.11.2020 (спеціальний жетон 0042381) та старший оперуповноважений 3-го відділу (боротьби із екстреміськими та радикальними організованими злочинними групами) управління стратегічних розслідувань в Одеській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_6 , на займані посаді із 01.12.2020 (спеціальний жетон 0064268), які на той час виконували свої службові обов`язки, проводячи оперативно-розшукові заходи на підставі доручення слідчого відділу СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_15 в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за №000127 від 10.11.2020, за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.2. ст. 189 КК України, спрямовані на встановлення автотранспорту, на якому пересуваються ймовірні правопорушники.
Проводячи оперативно-розшукові заходи двоє вище вказаних співробітників управління стратегічних розслідувань в Одеській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України ОСОБА_13 та ОСОБА_14 прибувши на територію вище вказаного підземного паркінгу, припарковали свій службовий автомобіль поблизу павільйону де на той час ОСОБА_12 разом із своїм братом ОСОБА_11 проводили оптово-роздрібною торгівлею овочами та іншими продуктами харчування. ОСОБА_12 помітивши вище вказаний службовий автомобіль співробітників поліції, який на його власне переконання перекривав доступ покупцям до його вище вказаного павільйону, тим самим заважав торгівлі, почав в грубі нецензурній формі виражатися на адресу двох вище вказаних співробітників правоохоронного органу, умисно ображаючи їхню честь та гідність. У зв`язку із тим, що вище описані події відбувалися в громадському місці, яким являється територія підземного паркінгу старший оперуповноважений УСР в Одеській області ОСОБА_13 та старший оперуповноважений УСР в Одеській області ДСР НПУ ОСОБА_14 , виконуючи свої службові обов`язки згідно посадової інструкції з метою забезпечення публічної безпеки і порядку, бажаючи припинити протиправні дії ОСОБА_12 спрямовані на порушення громадського порядку, виконавши вимоги ч.3 ст. 18 ЗУ «Про Національну поліцію» представившись ОСОБА_12 та іншим присутнім на місці громадянам, показавши свої службові посвідчення співробітників поліції у ввічливій формі попросили ОСОБА_12 припинити свої хуліганські дії та в подальшому не порушувати громадський порядок.
Надалі до ОСОБА_12 одразу підійшов ОСОБА_9 , який разом із ОСОБА_12 одразу продовжив гучно висловлюватися на адресу співробітників правоохоронного органу нецензурною лайкою, умисно ображаючи їх честь та гідність. Паралельно із цим протиправні дії ОСОБА_12 та ОСОБА_9 стали помітними для ОСОБА_11 , який в цей час теж здійснював оптово-роздрібну торгівлю овочами. Побачивши як його брат ОСОБА_12 разом із ОСОБА_9 в грубі нецензурній формі виражається на адресу двох співробітників поліції, ОСОБА_11 швидким темпом наблизився до них, та ставши поряд із своїм братом ОСОБА_12 та ОСОБА_9 теж почав нецензурно, в грубі формі виражатися на адресу двох вище вказаних співробітників поліції, які по прибуттю ОСОБА_11 повторно представилися та показали всім присутнім свої службові посвідчення співробітників поліції.
В ході виниклого конфлікту у ОСОБА_9 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , які добре усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, свідомо передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів явної неповаги до правоохоронних органів добре розуміючи, що старший оперуповноважений УСР в Одеській області ДСР НПУ ОСОБА_13 та старший оперуповноваженого УСР в Одеській області ДСР НПУ ОСОБА_14 є представниками влади, які виконують свої службові обов`язки, виник єдиний злочинний умисел, направлений на умисне спричинення ОСОБА_13 та ОСОБА_14 різного роду тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконання цими працівниками службових обов`язків.
Для реалізації свого єдиного злочинного наміру ОСОБА_9 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 оточивши по колу ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , після чого продовжуючи вчиняти свої злочинні дії групою осіб, повалили їх на землю та одразу почали наносити останнім багаточисленні удари кулаками обох рук по голові та тулубу, ступнями ніг по нижнім кінцівкам та тулубу.
Враховуючи те, що вище вказані протиправні дії ОСОБА_9 ОСОБА_12 та ОСОБА_11 відбувалися у громадському місці в денну пору доби, де на той час перебувало значне скупчення людей, які одразу почали робити їм зауваження та намагалися прийти на допомогу ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які в цей час скориставшись підходящим моментом підняли із землі та почали швидко втікати із території підземного паркінгу на проїзджу частину вул. Пантелеймонівська в м. Одеса, де в подальшому ОСОБА_14 зателефонував в поліцію та повідомив про подію що сталася, а також повідомив своє безпосереднє керівництво.
В результаті вказаних протиправних дій ОСОБА_9 , в групі осіб із ОСОБА_11 та ОСОБА_12 старшому оперуповноваженому 3-го відділу (боротьби із екстреміськими та радикальними організованими злочинними групами) управління стратегічних розслідувань в Одеській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_5 , під час виконання ним своїх службових обов`язків були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, пароарбитальної гематоми.
В результаті вказаних протиправних дій ОСОБА_9 , в групі осіб із ОСОБА_11 та ОСОБА_12 старшому оперуповноваженому 3-го відділу (боротьби із екстреміськими та радикальними організованими злочинними групами) управління стратегічних розслідувань в Одеській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_6 , під час виконання ним своїх службових обов`язків були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забою м`яких тканин голови.
11.03.2021 р. ОСОБА_9 , повідомлено про підозру, за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, тобто умисного заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.
Зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи яка її подала.
Не погодившись з прийнятим рішенням слідчого судді, захисниця подала апеляційну скаргу та просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою обрати стосовно підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисниця вказує, що слідчим суддею не було враховано тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вияді обмеження волі на строк до 5 років, позитивних характеризуючих даних підозрюваного та відсутність доказів на підтвердження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Вважає, що слідчий суддя не взяв до уваги вимоги п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України, фактичну відсутність ризиків та відсутність доведення прокурором факту неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Позиції учасників апеляційного розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача; виступи захисників, які підтримали доводи апеляційної скарги сторони захисту та просили її задовольнити; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив залишити оскаржену ухвалу без змін; дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Наявність у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри щодо

ОСОБА_9 в апеляційній скарзі не оспорюється, тому не перевіряється апеляційним судом.

Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, визначені положеннями ст. ст. 177, 178, 183 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення за вчинення якого з урахуванням положень ч. 2 ст. 183 КПК України може бути застосований такий запобіжний захід, а також того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно з положеннями п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази, обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Положеннями ч. 4 ст. 194 КПК України встановлено, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 196 КПК України в ухвалі про застосування запобіжного заходу має бути викладено обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ст. 177 КПК України.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, викладеною в п. 84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі "Харченко проти України", п. 4 ст. 5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkevicius v. Lithuania) № 48297/99,

п. 43, ЄСПЛ 2002-ІІ).

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя та суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

При цьому, слідчому судді слід мати на увазі, що обмеження розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи, є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Рішення Європейського суду з прав людини «Харченко проти України», «Белевитський проти Росії»).

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя не врахував вищевказані вимоги Закону, Конвенції та практики ЄСПЛ, належним чином не перевірив наявність та вагомість обставин, які згідно зі ст. 194 КПК України дають достатні підстави для застосування до підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу.

Відповідно до ухвали слідчий суддя мотивував рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою наявністю обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: переховування від органів досудового розслідування та суду; можливого вчинення підозрюваним іншого аналогічного злочину; відсутність стійких соціальних зв`язків; місця роботи; вчинення кримінального правопорушення з особливою зухвалістю і відносно працівників правоохоронних органів, а тому прийшов до висновку про неможливість забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків жодним, більш м`яким запобіжним заходом.

Разом з цим, відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст. 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину. Вказані вимоги закону залишилися поза увагою слідчого судді, оскільки в оскарженій ухвалі немає жодних посилань на зазначену норму.

Прокурор у судовому засіданні апеляційного суду, не надав жодного раціонального пояснення щодо необхідності застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до положень п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України, та не зазначені такі підстави і в клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що необхідності обмеження права підозрюваного на свободу, передбаченого кримінальним процесуальним законом України та ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, на даній стадії досудового розслідування, з урахуванням конкретних обставин справи, немає та прокурором не доведено.

Встановлені апеляційним судом обставини, свідчать про те, що висновки слідчого судді, викладені в оскарженій ухвалі, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, що, згідно з положеннями п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України, п. 1 ч. 1 ст. 411 КПК України, є підставою для скасування судового рішення.

Апеляційний суд вважає, що за наведених обставин клопотання слідчого про застосування про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не підлягає задоволенню.

Разом з цим, апеляційним судом встановлено, що на даній стадії досудового розслідування ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, яке вчинено з особливою зухвалістю відносно працівника правоохоронного органу та за яке законом передбачено покарання у вигляді обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.

З матеріалів провадження вбачається, що підозрюваний ОСОБА_9 є громадянином Республіки Таджикистан, із середньою освітою, офіційно непрацевлаштований, не має місця реєстрації на території України, тимчасово проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , не судимий, характеризується задовільно.

Водночас, обізнаність ОСОБА_9 про наявність в матеріалах кримінального провадження доказів обґрунтованості підозри відносно нього у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, та покарання, яке йому загрожує, в разі визнання його винним, свідчить про наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та суду.

Апеляційний суд погоджується з доводами слідчого судді щодо наявності ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а самеможливого вчинення підозрюваним іншого аналогічного злочину, зважаючи на характер кримінального правопорушення, яке вчинено з особливою зухвалістю відносно працівника правоохоронного органу.
Враховуючи дані про особу до підозрюваного ОСОБА_9 , які вказують на існування важелів соціального стримування підозрюваного, апеляційний суд вважає, що пропорційним ступеню небезпеки ризиків, які є у кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, є запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Такий запобіжний захід, на думку апеляційного суду, буде цілком співмірним вчиненому кримінальному правопорушенню та особі підозрюваного, а також зможе забезпечити виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків.

Відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу.

Пункт 3 частина 1 статті 409 КПК України передбачає, що підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК України, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього закону, які перешкоджали чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

З урахуванням встановлених обставин, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню, оскаржена ухвала слідчого судді, якою задоволено клопотання слідчого та обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_9 , як така, що постановлена з недотриманням вимог КПК України, вимог Конвенції про права людини та основоположні свободи та практики Європейського суду з прав людини підлягає скасуванню, з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби, з покладенням на нього обов`язків, передбачених

ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 182, 183, 196, 376, 404, 405, 407,409, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисниці підозрюваного ОСОБА_9 адвокатки ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 12.03.2021, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, відносно ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, у кримінальному провадженні №0000273, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.03.2021, - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ ВП №2 Одеського районного управління №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 , погодженого прокурором Одеської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.
Застосувати до ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_9 обов`язки:
- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;
- не відлучатися із м. Одеси без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;
- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання, роботи та засобів зв`язку;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_9 , що у разі не виконання покладених на нього обов`язків, до нього буде застосовано більш суворий запобіжний захід та накладено грошове стягнення.
Копію ухвали направити для виконання в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» та СВ ВП №2 Одеського районного управління №1 ГУНП в Одеській області.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4