Справа № 645/4903/20
Провадження № 1-кп/645/373/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2021 р. м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

представника потерпілого адвоката ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001020 від 18 травня 2020 року, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, -

в с т а н о в и в:

26 серпня 2020 року в провадження Фрунзенського районного суду м. Харкова надійшов обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні.

09 вересня 2020 року призначено судовий розгляд на підставі обвинувального акту у даному кримінальному провадженні.

Підчас досудового розслідування підозрюваним ОСОБА_4 , ОСОБА_6 слідчим суддею було обрано запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою кожному, строк дії яких був продовжений судом до 29.05.2021 року.

У судовому засіданні, на виконання вимог ч. 3 ст. 331 КПК України судом поставлено на обговорення питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою.

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про продовження строків тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_6 без визначення застави та зазначав про існування ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 , проти задоволення клопотання прокурора заперечував, просив суд змінити запобіжний захід його підзахисному на цілодобовий домашній арешт, оскільки останній має позитивні характеристики та не має наміру впливати на потерпілого, а доводи прокурора щодо існування ризиків є надуманими. Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав позицію свого захисника.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 , проти задоволення клопотання прокурора заперечував, просив суд змінити запобіжний захід його підзахисному на цілодобовий домашній арешт, оскільки останній має позитивні характеристики, не судимий, має постійне місце роботи, міцні соціальні зв`язки та не має наміру впливати на потерпілого. Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав позицію свого захисника.

Представник потерпілого - адвокат ОСОБА_8 , клопотання прокурора підтримав. Потерпілий ОСОБА_9 підтримав позицію свого представника.

Суд, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду щодо заявлених клопотань, приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Під час досудового слідства було встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що стало підставою для застосування ОСОБА_6 та ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на підставі ухвали слідчого судді.

При вирішенні питання доцільності продовження обраного обвинуваченим запобіжного заходу, судом враховується те, що вказані особи обвинувачуються у скоєнні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України, за вчинення якого передбачено покарання від восьми до п`ятнадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна.

При цьому, хоча тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами справи збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 суд вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпеки цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку. Беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилитись від суду.

Тримання особи під вартою є виправданим, якщо конкретні обставини дають підстави стверджувати про наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Такими обставинами є тяжкість та підвищена суспільна небезпечність інкримінованих обвинуваченим кримінальних правопорушень, можливість ухилитися від явки до суду.

Небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватись суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язки з державою, у якій вона переслідується (рішення ЄСПЛ «Лабіта проти Італії»).

Суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів (рішення ЄСПЛ по справі «Ілійков проти Болгарії»).

Приймаючи до уваги викладене, враховуючи наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість переховування обвинувачених від суду та впливати на потерпілого, і оцінюючи сукупність обставин, передбачених ст.178 КПК України, а саме: тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винуватим у скоєні кримінального правопорушення, у вчиненні якого їх обвинувачують, суд, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, приходить до висновку, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, крім тримання під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинувачених, тому продовжує строк обраного ОСОБА_6 , ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 17 червня 2021 року.

Підстав для визнання встановленим ризику, закріпленого у п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України суд не вбачає.

Даних про стан здоров`я, що унеможливлюють прибування обвинувачених в умовах ізоляції від суспільства суду не надано.
Згідно п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України застава не визначається у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрози його застосування. Враховуючи вищевикладене суд вважає за недоцільне визначення застави у вищевказаному кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 201, 331, 372 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченим строків тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на 60 днів до 17 липня 2021 року включно.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк тримання під вартою на 60 днів до 17 липня 2021 року включно.

Копію ухвали направити до Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» - для виконання.

У задоволенні клопотань захисників обвинувачених про зміну запобіжних заходів відмовити.

Оголосити перерву у розгляді справи до 14.30 год. 08.06.2021 року.

Ухвала може бути оскаржена в частині продовження обвинуваченим строків тримання під вартою до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення, а обвинуваченими - в той же термін з моменту вручення їм копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1