Справа № 206/1268/21
Провадження № 1-кс/206/255/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2021 року слідчий суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретареві ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро клопотання слідчого СВ ВП №4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000007 внесеного 26 лютого 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України,

за участю:

слідчого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

14 червня 2021 року до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із клопотанням про арешт майна звернулась слідча СВ ВП №4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенант поліції ОСОБА_3 , в рамках досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000007 від 26 лютого 2021 року за ч. 1 ст. 203-2 КК України. Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що в провадженні СВ ВП №4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області знаходиться кримінальне провадження №00000007 відомості про яке до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено 26 лютого 2021 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України. 14 червня 2021 року до чергової частини ВП №4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшло повідомлення про те, що в приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , невстановлені особи організували та займаються гральним бізнесом (ЖЄО 8784). Так, 14 червня 2021 року слідчо-оперативною групою ВП №4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області проведено огляд місця події приміщення на першому поверсі за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено системні блоки в кількості 4 одиниць, монітори в кількості 2 одиниці, за допомогою яких, можливо, здійснювалось зайняття незаконним гральним бізнесом. Вказані 4 системні блоки та 2 монітори було вилучено до ВП №4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області та визнано речовими доказами у кримінальному провадженні. Вилучені при огляді місця події речові докази вказують на те, що в даному приміщенні повноцінно функціонує незаконний гральний заклад, у зв`язку з чим вважають, що на зазначені 4 системні блоки та 2 монітори повинен бути накладений арешт, як майно щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Клопотання слідчої погоджено із прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської області.

В судовому засіданні слідча ОСОБА_3 клопотання підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити.

Вислухавши пояснення слідчої, дослідивши надані матеріали в їх сукупності, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

В провадженні СВ ВП №4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області знаходиться кримінальне провадження №00000007, відомості про яке внесено до ЄРДР 26 лютого 2021 року за попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України.

Згідно з витягом АРМ 102 про повідомлення на лінію «102» заявник член екіпажу 321, 14 червня 2021 року повідомив про виявлення зали незаконних гральних автоматів.

Відповідно до протоколу огляду від 14 червня 2021 року у період часу з 02 годині 25 хвилин 02 години 55 хвилин слідчим СВ ВП №4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області в присутності 2-х понятих та за участю ОСОБА_4 проведено огляд приміщення розташованого поруч з першим під`їздом будинку АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено 2 монітори та 4 системні блоки.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно частини 3 казаної статті у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Враховуючи вищезазначені вимоги закону, слідчий суддя зазначає, що вилучене в ході огляду майно дійсно може бути матеріальними об`єктами, які були знаряддями та предметами вчинення кримінального правопорушення, можуть зберігати на собі його сліди та можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Проте, слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення клопотання слідчої про арешт майна, виходячи з наступного.

У порушення вимог п. 3 ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого про арешт майна не зазначено жодних відомостей чи документів, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретних фактів і доказів, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження будь-якими особами таким майном, а в судовому засіданні слідчий пояснила, що власник вилученого майна не відомий.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого засудженого, третіх осіб п. 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України.

Таким чином, невстановлення в ході досудового розслідування власника вилученого майна об`єктивним чином унеможливлює надання оцінки слідчим суддею співрозмірності обмеженням прав такого власника майна завданням кримінального провадження, а також врахування слідчим суддею наслідків арешту майна для власника вилученого майна.

Крім того, ухвалою слідчого судді від 14 червня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про надання дозволу на проведений 14 червня 2021 року обшук приміщення розташованого за адресою АДРЕСА_1 .

Отже, з огляду на те, що проведений 14 червня 2021 року обшук не було легалізовано ухвалою слідчого судді, то і вилучене під час його проведення майно підлягає поверненню власнику.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 309, 369, 370, 371, 372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ ВП №4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000007 внесеного 26 лютого 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України відмовити.

Ухвала слідчого судді у відповідності до ст. 309 КПК України оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1