14.07.2021
Справа № 331/2412/20
Провадження № 1-кп/331/177/2021
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 липня 2021 року Жовтневий районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Запоріжжі кримінальне провадження № 0001099 від 12.06.2020, 0001061 від 06.06.2020, 0001221 від 07.07.2020, № 0001258 від 24.07.2020 з обвинувальним актом у відношенні обвинуваченого
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Новопокровка Оріхівського району Запорізької області, українцю, громадянину України, який має середню освіту, офіційно не працевлаштованому, не одруженому, неповнолітніх дітей на утриманні не має, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1)01.12.2009 Оріхівським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;

2) 21.10.2010 Комунарським районним судом міста Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ч. З ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України приєднано покарання по вироку Оріхівського районного суду від 01.12.2009 та остаточно призначено покарання у вигляді 6 років позбавлення волі. 16.11.2011 вирок переглянуто та призначено покарання у вигляді 5 років 10 місяців позбавлення волі. Звільнений 16.12.2015 по відбуттю строку покарання;

3) 26.07.2016 Жовтневим районним судом міста Запоріжжя за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі. 17.12.2019 вирок переглянуто та призначено покарання за ч. 2 ст. 185, ч. З ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70 КК України у вигляді 6 років позбавлення волі. Звільнений у залі суду по відбуттю строку покарання;

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

06 червня 2020 року, приблизно о 13 годині, ОСОБА_3 , будучи особою, раніше засудженою за вчинення корисливих злочинів, судимість за які не знята та непогашена у встановленому законом порядку, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, знаходячись у приміщенні супермаркету «Варус», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 83/85, переконавшись в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу з полиці торгового залу зазначеного супермаркету, намагався таємно, сховавши під власну кофту, викрасти майно, що належить ТОВ «Омега», а саме: горілка «Грей Гус» 0,5 л, (артикул 476), у кількості 1 пляшки, вартістю 399 грн. 20 коп. за пляшку, чим намагався спричинити ТОВ «Омега» матеріальну шкоду на вищезазначену суму, але не довів злочин до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки був зупинений працівником охорони супермаркету з викраденим товаром, після проходження касової зони та в подальшому переданий працівникам поліції.

Крім того, 12 червня 2020 року, приблизно о 18 годині 05 хвилин, ОСОБА_3 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, знаходячись у приміщенні супермаркету «Варус», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, проспект Соборний, буд. 83/85, переконавшись в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу з полиці торгового залу зазначеного супермаркету, намагався таємно, сховавши під власну футболку, викрасти майно, що належить ТОВ «Омега», а саме: текіла «Сільвер Сауза» 0,5 л, (артикул 188), вартістю 359 грн. 20 коп. за пляшку, чим намагався спричинити ТОВ «Омега» матеріальну шкоду на вищезазначену суму, але не довів злочин до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки був зупинений працівником охорони супермаркету з викраденим товаром, після проходження касової зони та в подальшому переданий працівникам поліції.

Крім того, 07 липня 2020 року, приблизно о 14 годині 22 хвилин, ОСОБА_3 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, знаходячись у приміщенні супермаркету «Варус», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, проспект Соборний, буд. 83/85, переконавшись в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу з полиці торгового залу зазначеного супермаркету, намагався таємно, сховавши під власну футболку, викрасти майно, що належить ТОВ «Омега», а саме: пляшку горілки «Белведере» 0,5 л, (артикул 44), вартістю 520 грн. 00 коп., чим намагався спричинити ТОВ «Омега» матеріальну шкоду на вищезазначену суму, але не довів злочин до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки був зупинений працівником охорони супермаркету з викраденим товаром, після проходження касової зони та в подальшому переданий працівникам поліції.

Крім того, 24 липня 2020 року приблизно о 07 годині, ОСОБА_3 маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 , помітив незнайомого йому раніше ОСОБА_7 , який сидів на дитячому майданчику, що розташований навпроти будинку № 39 по проспекту Соборному у місті Запоріжжя. Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_3 підійшов до потерпілого ОСОБА_7 спереду та із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яке виразилось в тому, що ОСОБА_3 наніс ОСОБА_7 один удар в ліве око, від якого останній, впав на землю, після чого ОСОБА_3 , діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, відкрито, шляхом ривку, з плеча потерпілого викрав чоловічу сумку синього кольору вартістю 200 грн., в якій знаходились: паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_7 , акумулятор та зарядний пристрій, які матеріальної цінності для потерпілого не представляють, мобільний телефон «ZТЕ» в корпусі чорного кольору вартістю 1400 грн., а також грошові кошти в сумі 700 гривень, які належать потерпілому ОСОБА_7 та утримуючи викрадене при собі у руках, зник з місця скоєння злочину, чим завдав потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 2300 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні крадіжок визнав повністю, розкаявся та пояснив суду, що влітку 2020 року у нього було скрутне матеріальне становище та він не мав грошових коштів на існування, тому коли зайшов до магазину «Варус», він вирішив викрасти алкогольні напої, щоб потім їх перепродати, але його викрили охоронці та передали працівникам поліції. Аналогічним чином він намагався вчинити крадіжки ще два рази, але кожного разу його помічали охоронці. У вчиненому щиро розкаявся та просив суворо його не карати. З приводу обвинувачення за ч.2 ст. 186 КК України пояснив, що вказаного злочину він не вчиняв, 24.07.2020 він перебував біля школи № 14 разом із ОСОБА_8 , вони пили пиво. Через деякий час до них прийшов ОСОБА_9 та попросив допомоги у продажу телефона. Він роздивися телефон та погодився допомогти. Тоді вони разом із ОСОБА_10 пішли на ринок ОСОБА_11 , але їх зупинили працівники поліції та стали перевіряти з приводу причетності до різних злочинів. Оскільки він був раніше засуджений, то поліцейські одразу звинуватили його у вчиненні грабіжу. Поки вони стояли та чекали приїзду оперативної групи, ОСОБА_10 віддав йому мобільний телефон, оскільки він злякався відповідальності. Патрульні поліцейські попросили ОСОБА_10 принести сумку потерпілого, що він і зробив. Далі слідчий усе майно виявив саме у нього, хоча він до вчиненого злочину не причетний, потерпілого взагалі не знає та ніколи не бачив. ОСОБА_10 йому повідомляв, що телефон йому дали у рахунок заробітної плати. Також у нього був із собою портативний зарядний пристрій для телефону. Також зауважив, що під час впізнання він був у кайданках та припускає, що потерпілому попередньо підказали працівники поліції, на кого треба вказати. Просив виправдати його за вказаним епізодом злочину.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України судом визнано недоцільним дослідження інших доказів по справі через повне визнання обвинуваченим обставин скоєння кримінальних правопорушень за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України.
Не дивлячись на невизнання своєї провини, винуватість ОСОБА_3 у вчиненні грабіжу підтверджується наступними доказами.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 , пояснив, що у липні 2020 року він проходив повз дитячий майданчик та побачив штовханину між двома чоловіками. Один з них був його знайомий ОСОБА_13 . Далі він бачив, як ОСОБА_14 , тримаючи у руці сумку, побіг у сторону та зник, він, у свою чергу, пішов у своїх справах. Через деякий час він зустрівся із ОСОБА_14 , останній дав йому телефон, але коли вони побачили працівників поліції, він вирішив повернути ОСОБА_14 цей телефон. Знає, що у ОСОБА_14 у той день ще був ОСОБА_15 для зарядки телефону. Окремо зауважив, що як саме ОСОБА_14 заволодів сумкою потерпілого та чи наносив від удари, він не бачив. Підтвердив свої пояснення, які він давав слідчому під час проведення слідчого експерименту на місці подій.
Крім того, провина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується наступними доказами:
-протоколом огляду місця події від 24.07.2020 ділянки місцевості, яка знаходиться на дитячому майданчику поблизу будинку № 39 по пр.. Соборному у м. Запоріжжі, під час якого були вилучені мікрочастинки з футболки потерпілого ОСОБА_7 ( т.1 а.с 161-167)
-протоколом затримання ОСОБА_3 від 24.07.2020,під час якого було проведено особистий обшук останнього та вилучено мобільний телефон Самсунг, power bank із зарядним пристроем, мобільний телефон ZTE, паспорт на ім`я ОСОБА_7 , чоловіча сумка синього кольору ( т. 1 а.с. 168-174). Відеозапис вказаної слідчої дії був відтворений у судовому засіданні. Час фактичного затримання ОСОБА_3 8.30 годин. Під час його особистого обшуку на місці перебував захисник.
-протоколом прийняття заяви про вчинене правопорушення від ОСОБА_7 , який зазначав, що невідома особа заволоділа його майном, тому просить притягнути його до відповідальності ( т.1 а.с. 175)
- протоколом огляду речей мобільного телефону ZTE за участю потерпілого, під час огляду вмісту телефону було виявлено фотокартки потерпілого та останній впізнав свій телефон ( т.1 а.с. 182-184)
-протоколом пред`явлення особи для впізнання від 24.07.2020 за участю потерпілого ОСОБА_7 , який впізнав особу під номером 4 ( ОСОБА_3 ) як того, хто вдарив його по обличчя та заволодів його речами ( т.1 а.с. 185-188). Відеозапис вказаної слідчої дії був відтворений під час судового засідання.
У судовому засіданні обвинувачений та його захисник наполягали на тому, що впізнання було проведено у порушення вимог діючого законодавства, особи, які пред`являлись для впізнання були одягнені у різний одяг та мали відмінності у зрості. Крім того, обвинувачений припустив, що потерпілому попереднього показали його, коли він йшов до коридору відділу поліції у кайданках.
Однак, суд не погоджується із такими доводами сторони захисту, оскільки з відеозапису цієї слідчої дії зазначених порушень не вбачається, потерпілий точно вказує саме на ОСОБА_3 , як на особу, яка із застосуванням насильства, заволоділа його сумкою. При цьому, під час проведення слідчої дії здійснювався відеозапис, був присутній захисник, зауважень щодо неправильності її проведення учасниками заявлено не було. Припущення обвинуваченого про те, що потерпілому підказали кого треба впізнавати, не підтвердились, тому вказані доводи відкидаються судом у повному обсязі.
-протоколом слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_12 ( т.1. а.с. 189-194), відеозапис якого був відтворений у судовому засіданні. З вказаного протоколу вбачається, що свідок особисто спостерігав за подіями та бачив, як ОСОБА_3 , підійшов до чоловіка, який сидів на лавці, вдарив його кулаком в обличчя та забрав його сумку. Під час судового засідання свідок підтвердив надані ним пояснення під час слідчого експерименту та зауважив, що одразу після подій він більш детальніше пам`ятав про те, що відбувалось, брав участь у слідчому експерименті добровільно;
-протоколом слідчого експерименту від 28.07.2020 за участю свідка ОСОБА_16 ( т.1. а.с. 200), згідно якого остання вказувала, що бачила як ОСОБА_13 , якого вона знала раніше, вдарив чоловіка, який сидів на лавці, по обличчю, забрав його сумку та пішов. Відеозапис слідчої від був відтворений у судовому засіданні.
Свідок ОСОБА_16 у судовому засіданні зазначила, що раніше у слідчого вона давала неправдиві пояснення, її примусили взяти участь у слідчому експерименті, але вона на той момент перебувала у стані сп`яніння та не розуміла, що робить. Вказала суду, що насправді, проходячи повз дитячий майданчик, вона бачила, як один чоловік намагається забрати сумку у іншого чоловіка, після чого втікає разом із сумкою. Нападника вона впізнала як ОСОБА_17 . ОСОБА_3 знає приблизно два роки та стверджує, що його на місці подій не було.
Оцінюючи пояснення свідка ОСОБА_16 , які вона дала безпосередньо у судовому засіданні, та обставини, викладені нею під час слідчого експерименту 28.07.2020, суд враховує висновок Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 14 вересня 2020 року у справі № 740/3597/17.

Приписи ч. 4 ст. 95 КПК про те, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або які отримано в порядку, передбаченому ст. 225 цього Кодексу, мають застосовуватися лише до відомостей, що відповідають ознакам показань як самостійного процесуального джерела доказів згідно зі ст. 95 КПК. Показання необхідно розмежовувати з іншим самостійним процесуальним джерелом доказів - протоколом слідчого експерименту.

Заперечення обвинуваченим у судовому засіданні відомостей, які слідчий, прокурор перевіряв або уточнював за його участю під час слідчого експерименту, не може автоматично свідчити про недопустимість як доказу протоколу слідчого експерименту.

Легітимна мета слідчого експерименту за участю підозрюваного, обвинуваченого досягається дотриманням встановленого порядку його проведення, забезпеченням реалізації прав особи як процесуальних гарантій справедливого судового розгляду та кримінального провадження в цілому.

Проведення слідчого експерименту у формі, що не містить ознак відтворення дій, обстановки, обставин події, проведення дослідів чи випробувань, а посвідчує виключно проголошення підозрюваним зізнання у вчиненні кримінального правопорушення з метою його процесуального закріплення, належить розцінювати як допит, що не має

в суді доказового значення з огляду на зміст ч. 4 ст. 95 КПК.

Суд вважає можливим застосувати викладений вище висновок суду і щодо пояснення свідка та протоколу слідчого експерименту за його участю.

Так, під час судового засідання був відтворений відеозапис слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_16 , яка на місці вчинення злочину розповіла про його події, окремо вказала на механізм удару, який був завданий потерпілому, за допомогою статиста показала розташування осіб на місці події. При цьому під час проведення слідчого експерименту здійснювався безперервний відеозапис, брали участь спеціаліст та статист у тому числі, поведінка свідка не була такою, яка давала б підстави припустити, що вона перебуває у стані алкогольного сп`яніння, при цьому свідок зазначала, що погоджується добровільно дати пояснення по справі. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що слідчий експеримент був проведений із дотримання вимог ст.. 240 КПК України, тому суд його бере до уваги та оцінює у сукупності із іншими дослідженими під час судового засідання доказами.

-висновком судово-медичної експертизи № 832 від 28.07.2020, згідно якого садна на лівому крилі та на кінчику носа, в ділянках правого ліктьового суглобу по задній та заднє-зовнішній поверхнях, правого променево-зап`ясткового суглобу по задній та заднє-зовнішній поверхнях, правої кисті по тильній поверхні, лівого променево - зап`ясткового суглобу по переднє-зовнішній поверхні, дистальної фаланги 3-го пальця та основних фаланг 3-го та 4-го пальців лівої кисті по тильній поверхні, грудної клітки правій лопатковій лінії в ділянках 8-11-го ребер, на передній поверхні правого колінного суглоба; синці в ділянці підборіддя в середній частині та праворуч у ОСОБА_7 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження ( т.1 а.с. 201-202)

Крім того, під час судового засідання у якості свідка сторони захисту була допитана ОСОБА_18 , яка пояснила, що у липні 2020 року у ранковий час вона сиділа разом із ОСОБА_19 на лавці у парку та вживали пиво. Через деякий час до них підійшли знайомі та попросили допомоги у продажу мобільного телефону. ОСОБА_14 погодився та пішов із цим хлопцем продавати телефон. Що було далі, вона не знає, оскільки пішла у своїх справах. Потерпілого взагалі не знає та ніколи не бачила.
Також свідок ОСОБА_16 суду повідомила, що вказаний злочин вчинив ОСОБА_12 , що вона особисто бачила 24.07.2020, проходячи повз дитячого майданчика.
Однак, суд відкидає вказані пояснення свідків та вважає їх сумнівними з огляду на те, що версія обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що злочин було вчинено ОСОБА_12 ,, а він лише допомагав збути телефон, не знайшла свого підтвердження під час судового розгляду. Безпосередньо свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні заперечив свою причетність до заволодіння майном потерпілого, потерпілий ОСОБА_7 , не дивлячись на те, що особисто не надав пояснення під час судового розгляду, однак під час досудового розслідування впізнав ОСОБА_3 , як особу, яка викрала у нього сумку та завдала тілесні ушкодження. Крім того, під час особистого обшуку ОСОБА_3 та його затримання через півтори години після подій при ньому були виявлені речі, які належали потерпілому, у тому числі і його паспорт громадянина України. За таких обставин, оскільки порушень вимог КПК України під час збору доказів по справі судом встановлено не було, суд приходить до висновку, що версія ОСОБА_3 , про його непричетність до вчинення злочину не знайшла своє підтвердження під час судового засідання.
Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 поза розумним сумнівом, знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду за всіма епізодами обвинувачення.

Умисні дії ОСОБА_3 необхідно кваліфікувати:
- за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, не доведений до кінця з причин, що не залежали від волі особи, яка її вчинила;
- за ч.2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно.
При визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , у відповідності до ст. 65 КК України суд приймає до уваги конкретні обставини, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення: сукупність усіх характеризуючих його обставин, характер, ступінь його суспільної небезпеки, дані про особу винного.

Так, ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відносяться до категорії нетяжких злочинів та тяжкого злочину, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, знову вчинив чотири епізоди злочинів проти власності через незначний період після звільнення з місць позбавлення волі (пів року), на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, на цей час офіційно не працює, офіційного доходу не має, не одружений, власної родини та стійких соціальних зв`язків не має. Разом з цим, має постійне місце проживання.

Обставиною, що пом`якшує покарання, згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого. Інших додаткових фактичних обставин, які б значно пом`якшували покарання обвинуваченому сторони кримінального провадження суду, в судовому засіданні, не навели і судом таких обставин, при дослідженні доказів, не встановлено.

На підставі викладеного, враховуючи той факт, що ОСОБА_3 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі за корисливі злочини, при цьому звільнявся із випробуванням, однак це не призвело до позитивних змін в його особистості та не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки в суспільстві, що свідчить про те, що належних висновків обвинувачений для себе не зробив та на шлях виправлення ставати не бажає. На теперішній час знову вчинив чотири епізоди кримінальних правопорушень, спрямованих на посягання на приватну власність з метою отримання доходу злочинним шляхом, що свідчить про те, що призначення покарання без ізоляції від суспільства не може бути достатнім для попередження вчинення ним нових злочинів, тому суд доходить висновку про необхідність призначення ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавлення волі за сукупністю злочинів, що буде справедливим та відповідатиме цілям призначення покарання.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання:

-за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України у вигляді двох років позбавлення волі;

- за ч.2 ст. 186 КК України у вигляді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ст.. 70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обраховувати з 24.07.2020 моменту затримання у порядку ст.. 208 КПК України.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Речові докази:

- пляшку горілки «Грей Гус» 0,5 л, текіли «Сільвер Сауза» 0,5 л, горілки «Белведере» 0,5 л, повернути ТОВ «Омега»;

- DVD-диски зберігати в матеріалах кримінального провадження суду;

- паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_7 , акумулятор та зарядний пристрій, мобільний телефон «ZТЕ» в корпусі чорного кольору, чоловічу сумку синього кольору повернути за належністю потерпілому ОСОБА_7

- мобільний телефон Самсунг повернути за належністю ОСОБА_3

- мікрочастини з поверхні одягу - знищити.

Скасувати арешт з майна, накладений на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29.07.2020.

Вирок набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Запорізького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1