25.02.2021
Справа № 642/5917/18,
Провадження 1-кп/642/65/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 лютого 2021 року м. Харків

Колегія суддів Ленінського районного суду м. Харкова у складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю: секретаря ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується за ч.1 ст. 307, ч.1 ст. 321, ч.2 ст. 307, ч.3 ст. 321, ч.3 ст. 307, ч.4 ст. 321 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

26 жовтня 2018 року до Ленінського районного суду м. Харкова від Харківської місцевої прокуратури №1 надійшло кримінальне провадження у відношенні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується за ч.1 ст. 307, ч.1 ст. 321, ч.2 ст. 307, ч.3 ст. 321, ч.3 ст. 307, ч.4 ст. 321 КК України.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 06.09.2018р. обвинуваченому ОСОБА_7 обирався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, із визначеною сумою застави, строк дії якого було продовжено, і який спливає.

Судом було поставлено на обговорення питання про доцільність продовження застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор вважав за необхідне продовжити застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у зв`язку із тим, що ризики не зникли, ОСОБА_7 з метою уникнення покарання може переховуватися від суду або впливати на недопитаного свідка, чи вчинити новий злочин.

Обвинувачений та захисник заперечували проти продовження дії запобіжного заходу, зазначивши, що ризики не доведені, ОСОБА_7 раніше не судимий, тривалий час перебуває під вартою, ніколи не переховувався та допомагав слідству. Вважали можливим застосувати домашній арешт.

Суд враховує, що строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 спливає, але судовий розгляд справи не закінчено, а ризики щодо нього, які було встановлені ухвалою слідчого судді від 06.09.2018р., не зникли.

Стороною захисту жодним чином не спростовано ризики, та не подано доказів про їх хибність. При цьому суд враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення.

Суд вважає, що ступінь ризиків, які стали підставою для обрання та продовження відносно обвинувачених запобіжного заходу у виді тримання під вартою на даний час не зменшились.

Відповідно до положень ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод законне, тобто передбачене внутрішнім законодавством тримання особи під вартою з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обгрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, не є порушенням права особи на свободу та особисту недоторканість. Крім цього, відповідно до зазначеної норми Конвенції, звільнення особи повинно обумовлюватися гарантіями явки в судове засідання.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Враховуючи те, що з дня надходження до суду обвинувального акту судове провадження не завершене, тяжкість покарання, що може загрожувати обвинуваченим у разі визнання їх винними у вчиненні кримінального правопорушення, дані про особу обвинувачених, характер та обставини інкримінованого злочину, суд приходить до переконання, що наведені обставини у своєму взаємозв`язку дають підстави вважати, що обвинувачені можуть здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення. Продовжуючи строк тримання під вартою, суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Встановлені під час обрання запобіжного заходу ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають, на даний час, можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинувачених на більш м`який. Діючий запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діянь, які інкримінуються ОСОБА_7 кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу, а тому наявна необхідність у збереженні такої міри запобіжного заходу як тримання під вартою, продовживши строк застосованого запобіжного заходу відносно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись 331 ч.3, 371-372, 376 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Продовжити застосування до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується за ч.1 ст. 307, ч.1 ст. 321, ч.2 ст. 307, ч.3 ст. 321, ч.3 ст. 307, ч.4 ст. 321 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Строк дії ухвали закінчується 25 квітня 2021 р.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 7 днів з дня оголошення, а обвинуваченим з дня вручення йому копії ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено 25 лютого 2021р.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3