ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1049/21 Справа № 175/3508/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29 січня 2021 року у кримінальному провадженні №0000708 стосовно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м.Дніпропетровськ, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:
- 11 жовтня 2012 року Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.152, ч.2 ст.153, ст.70 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, 01 березня 2016 року звільнений з Криворізької ВК Дніпропетровської області по відбуттю строку покарання;
- 21 листопада 2018 року Дніпровським апеляційним судом за ч.2 ст.286 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, з позбавленням права керувати транспортним засобом строком на 3 роки,
обвинуваченого у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 389 КК України,-
ВСТАНОВИЛА:

Вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29 січня 2021 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 389 КК України, та призначено йому покарання у виді 6 (шести) місяців обмеження волі.
На підставі ч. 1 ст. 71, п. б ч. 1 ст. 72 КК України (одному дню позбавлення волі відповідають 2 дні обмеження волі), шляхом приєднання невідбутої частини покарання за вироком Дніпровського апеляційного суду від 21.11.2018 року остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 3 (три) місяці та приєднано додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.
ОСОБА_7 визнано винуватим за те, що він 07 червня 2019 року о 03:00 год, достовірно знаючи, що він позбавлений права керувати транспортними засобами за вироком Дніпровського апеляційного суду, будучи належним чином повідомлений про наслідки невиконання вироку суду, усвідомлюючи протиправність своїх дій, здійснював керування транспортним засобом MERSEDES-BENZ 407, д/н НОМЕР_1 , у м. Дніпро по вул. Донецьке шосе біля будинку №146, де був зупинений інспектором взводу №2 роти №1 батальйону №3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_8 .
Під час спілкування з ОСОБА_7 інспектором патрульної поліції було запропоновано йому пройти, відповідно до встановленого порядку, огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських засобів.
Внаслідок відмови ОСОБА_7 від проходження огляду, відносно останнього 07 червня 2019 року о 03:15 год складено протокол про адміністративне правопорушення, серія БР №214298, за ч.1 ст.130 КУпАП, який розглянутий Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська 12 липня 2019 року та винесено відповідну постанову, яка набрала чинності 23 липня 2019 року.
В ході проведення перевірки документів ОСОБА_7 інспектором патрульної поліції було встановлено, що останній позбавлений права керування транспортними засобами. Внаслідок чого відносно ОСОБА_7 07 червня 2019 року о 04.10 год. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, серія ЕАВ №1208559, за ч.1 ст.126 КУпАП, а саме за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, у pозмірі 425 грн.
Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_7 умисно ухилився від відбування покарання у виді позбавлення права займатись певною діяльністю, а саме - керувати транспортними засобами, як особа, засуджена до цього виду покарання.
Не погоджуючись з призначеним покаранням, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання та постановити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 389 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, з урахуванням вимог ст. 72 КК України, до покарання, призначеного цим вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Дніпровського апеляційного суду від 21.11.2018 року та остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 3 місяці з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.
В іншій частині просить вирок залишити без змін.
Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що суд першої інстанції призначив ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі строком на 6 місяців в порушення вимог ч. 2 ст. 61 КК України, і яке не передбачено санкцією ч. 1 ст. 389 КК України, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.
Висновки суду про доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні суспільно небезпечного діяння за обставин, викладених у вироку, правильність кваліфікації дій у апеляційній скарзі прокурором не оскаржуються, а тому, відповідно до ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК України, суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до ч. 2 ст. 61 КК України, обмеження волі встановлюється на строк від одного до п`яти років.
За змістом ч. 1 ст. 65 КК України та роз`яснень, які містяться у абз. 2 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суди повинні призначати покарання в межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення.
Санкція ч. 1 ст. 389 КК України передбачає покарання у виді виправних робіт на строк до двох років або обмеження волі на той самий строк.
Колегія суддів погоджується з доводами прокурора щодо того, що суд першої інстанції при вирішенні питання щодо призначення покарання, безпідставно не врахував положення ч. 2 ст. 61 КК України, та призначив ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі строком на 6 місяців, що є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
Колегія суддів враховує, що ОСОБА_7 раніше судимий, вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, щиро розкаявся, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні малолітню дитину 2015 року народження, задовільно характеризується за місцем проживання, а тому вважає за необхідне призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік, за правилами ч. 1 ст. 71 КК України та відповідно до вимог п) б ч. 1 ст. 72 КК України, з урахуванням додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 роки.
Колегія суддів вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу прокурора та скасувати вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29 січня 2021 року в частині призначеного покарання.
Керуючись ст.ст. 407, 409 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора на вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29 січня 2021 року у кримінальному провадженні №0000708 стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 389 КК України задовольнити.
Вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29 січня 2021 року у кримінальному провадженні №0000708 стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 389 КК України, в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити в цій частині новий вирок.
Призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 389 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, з урахуванням вимог ст. 72 КК України, до покарання, призначеного цим вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Дніпровського апеляційного суду від 21.11.2018 року та остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 3 місяці з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.
Початок строку відбування покарання у виді позбавлення волі обчислювати з моменту фактичного затримання ОСОБА_7 .
В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.
Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4