Справа № 128/2171/19
ВИРОК
Іменем України
24 березня 2021 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області
в складі судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000264 від 04.04.2019 року по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки м. Вінниці, з середньою освітою, не одруженої, працюючої менеджером ФОП « ОСОБА_6 », зареєстрованої та проживаючої в будинку АДРЕСА_1 , раніш судимої:

15.01.2015 року Вінницьким міським судом Вінницької області за ч.1 ст.185 КК України до штрафу на суму 850 грн. з подальшою заміною на 250 годин громадських робіт за ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 10.08.2015 року (відбула покарання 30.06.2016 року);

19.04.2017 року Вінницьким міським судом Вінницької області за ч.2 ст.190, ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі з застосуванням ст.75 КК України з іспитовим строком в 2 роки. За ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 14.06.2019 року звільнена від подальшого покарання з застосуванням ст.78 КК України

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 2 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 04.04.2019 року близько 09 год. 30 хв., перебуваючи в приміщенні готельно-ресторанного комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який належить фізичній особі-підприємцю ОСОБА_7 та розташований по АДРЕСА_2 , а саме в кімнаті АДРЕСА_3 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, побачила телевізор марки «MYSTERY» моделі «МТV 3230LT2». Переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, з метою власного незаконного збагачення, з корисливих спонукань, розуміючи протиправність своїх дій та суспільно-небезпечні наслідки, маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , зняла телевізор, ринкова вартість якого, згідно висновку експерта Вінницького НДЕКЦ МВС України № 253 від 03.05.2019 станом на 04.04.2019 становила 3400 гривень, з полки, прикріпленої до стіни, в кімнаті № 25 готельно-ресторанного комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 заховала зазначений телевізор під куртку, в яку була одягнена та, маючи на меті розпорядитись викраденим майном на власний розсуд, намагалася покинути приміщення комплексу, минувши працівників охорони.
Таким чином, виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але реальну можливість розпорядитись викраденим майном не отримала з причин, які не залежали від її волі, так як після виходу з готельно-ресторанного комплексу, останню було зупинено працівниками охорони готельно-ресторанного комплексу з викраденим майном.
Згідно висновку експерта Вінницького НДЕКЦ МВС України № 253 від 03.05.2019, ринкова вартість телевізора марки «MYSTERY» моделі «МТV 3230LT2», з урахуванням зносу, станом на 04.04.2019 становила 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2, ст. 15, ч. 2 ст.185 КК України визнала повністю, щиро розкаялася. Суду показала, що 04.04.2019 року вона знімала номер в приміщенні готельно-ресторанного комплексу «Автопорт» під номером 25. Там вона побачила телевізор марки «MYSTERY», та вирішила вчинити його крадіжку. З цією метою вона від`єднала телевізор від розетки та, впевнившись у тому, що її не бачить персонал готелю, винесла телевізор з приміщення комплексу, але у воріт була зупинена його працівниками та відразу віддала їм телевізор. У скоєному розкаялася, попросила пробачення у потерпілої та відшкодувала нанесену шкоду в обумовленій сторонами сумі в 5000 грн. Натепер вона змінила свою поведінку, створила сім`ю, почала працювати і докорінно змінила свої погляди на життя. Просить суворо її не карати.

За згодою обвинуваченої, згідно ст.349 ч.3 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів зібраних в ході досудового розслідування, стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, крім даних, що характеризують особу обвинуваченої, і при цьому судом з`ясовано, що обвинувачена правильно розуміє зміст цих обставин, у суду немає сумніву у добровільності її позиції, а також роз`яснено, що в такому випадку обвинувачена буде позбавлена можливості оспорювати дані фактичні обставини в апеляційному порядку.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що дії обвинуваченої ОСОБА_5 необхідно кваліфікувати за ч.2. ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Відповідно до ч. 2 ст. 15 КК України, замах на вчинення злочину є закінченим, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.
Згідно ст.337 КПК України суд діє в межах висунутого обвинувачення.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, обставини його вчинення, сімейний та матеріальний стан обвинуваченої те, що вона не має негативно характеристики за місцем проживання, добровільно відшкодувала нанесену шкоду, вибачилася перед потерпілою.

Обставиною, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_5 є щире каяття, активне сприяння в розкритті злочину, добровільне відшкодування шкоди.

Обставиною, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченої ОСОБА_5 є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно з п.3 ч.1 ст.65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

При цьому суд також враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів.

При розгляді даного кримінального провадження, суд керувався принципами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно статті 6 якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом; кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Згідно досудової доповіді ДУ «Центр пробації» ФДУ «Центр пробації» у Вінницькій області від 19.12.2019 року, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченої її спосіб життя, історію правопорушень, орган пробації вважає, що виправлення цієї особи без обмеження або позбавлення волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства, у тому числі для окремих осіб. На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливе лише у винятковому порядку за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень. У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладання на правопорушника обов`язків визначених ст. 76 КК України. З урахуванням всіх обставин вчинення обвинуваченою кримінального правопорушення, даних про особу ОСОБА_5 , добровільного відшкодування нею и шкоди, думки потерпілої сторони, яка не наполягала на суворому покаранні, суд вважає що виправлення та перевиховання обвинуваченої можливе без ізоляції від суспільства, в зв`язку з чим обвинуваченій необхідно обрати покарання у виді позбавлення волі із застосування ст. 75 КК України, що на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами потерпілої сторони, та особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

Призначаючи ОСОБА_5 зазначене вище покарання, суд виходить із того, що воно є достатнім для виправлення обвинуваченої, для запобігання вчиненню нею нових злочинів, таким, що відповідає її особі, справедливим, а також є достатнім для досягнення передбачених ч.2 ст.50 КК України цілей покарання, та відповідає принципу верховенства права.

З обвинуваченої ОСОБА_5 , згідно ч.2 ст.124 КПК України на користь держави підлягають до стягнення витрати на залучення експертів по даному кримінальному провадженню за проведення судових експертизи, що становлять загальну суму 1 570,10 грн., згідно наданої довідки про витрати на проведення експертизи в кримінальному провадженні.

Міра запобіжного заходу не обиралася.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати винною ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 2 ст.185 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання, призначивши іспитовий строк тривалістю в 3(три) роки:

Відповідно до п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 :

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
До вступу вироку в законну силу міра запобіжного заходу не обирається.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на залучення експертів по даному кримінальному провадженню на суму 1 570, 10 грн.

Речовий доказ - телевізор марки «MYSTERY», моделі «МТV 3230LT2», який був переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_7 повернути в повне розпорядження власниці, знявши арешт, накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 08.04.2019 року.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.

З підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається засудженій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1