КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 28 липня 2021 року апеляційну скаргу прокурора Васильківського відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13 червня 2021 року, відносно
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Донське Волноваського р-ну, Донецької обл., громадянин України, з вищою освітою, одружений, має на утриманні 3 дітей, працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,

за участю: прокурора захисника підозрюваного ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого слідчого відділення відділу поліції № 1 Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором Васильківського відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_5 про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, задоволено клопотання захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 та застосовано відносно останнього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строком до 08 серпня 2021 року, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, в тому числі, не залишати житло за місцем фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , в період часу з 20 год. 00 хв. по 07 год. 00 хв.
Не погоджуючись з таким рішенням, прокурор Васильківського відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13 червня 2021 року та застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Автор апеляційної скарги вважає оскаржувану ухвалу незаконною та необґрунтованою, у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.
Зокрема, прокурор зазначає, що слідчим суддею, під час розгляду клопотання слідчого, не взято до уваги те, що підозрюваний після вчинення кримінального правопорушення з місця події зник та коли його помітили працівники поліції спробував втекти від них.
Крім того, відповідно до протоколу медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння від 10 червня 2021 року підозрюваний ОСОБА_6 перебував у стані алкогольного сп`яніння. Вказана обставина свідчить про можливість ухилення підозрюваного від органів досудового розслідування та суду через загрозу призначення покарання, яке передбачене санкцією статті, за якою йому оголошено підозру.
Таким чином, слідчим суддею при прийнятті рішення належним чином не враховані фактичні дані, які знаходяться в матеріалах доданих до клопотання слідчого.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, пояснення підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Відділом поліції № 1 Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого 10 червня 2021 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000334, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.
10 червня 2021 року ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України та наступного дня повідомлено про підозру у хуліганстві, грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчиненому із застосуванням предмету ззовні схожого на вогнепальну зброю, тобто, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.
12 червня 2021 року слідчий слідчого відділу поліції № 1 Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_8 , за погодженням з прокурором Васильківського відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області з клопотанням про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
Ухвалою слідчого судді згаданого районного суду від 13 червня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зазначив про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_6 підозри у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, врахував тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 в разі доведеності його вини, дані про особу підозрюваного в їх сукупності та прийшов до висновку про недоведеність стороною обвинувачення недостатності застосування відносно ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання заявленим ризикам.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

У рішенні у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року Європейський суд з прав людини зазначив, що при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (§ 80). У рішенні у справі «Хайредінов проти України» від 14 жовтня 2010 року вказаний суд, зокрема, дійшов висновку, що національні суди порушили пункт 1 статті 5 Конвенції, оскільки при ухваленні рішень не було розглянуто можливості застосування менш суворих запобіжних заходів, ніж тримання під вартою (§ 29, § 31).

Згідно зі ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених в статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі і ті, які зазначені в ч. 1 ст. 178 КПК України.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені у клопотанні слідчого підстави для застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний, вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання застосування запобіжного заходу.
Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав застосування саме такого запобіжного заходу, передбаченого статтею 183 КПК України.

Згідно з ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Крім того, відповідно до п. «с» ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Штегмюллер проти Австрії» вказав, що застосування до особи обмеження волі можливо лише за наявності ризику неявки підозрюваного (обвинуваченого) на судовий розгляд, або інших ризиків, які мають бути реальними та обґрунтованими, тобто не бути загальними та абстрактними.
Згаданий суд по справі «Белчев проти Болгарії» наголосив, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.
Кримінальний процесуальний закон покладає аналогічний обов`язок на сторону обвинувачення, зазначаючи, що остання має довести суду, крім обґрунтованості обвинувачення та наявності ризиків не процесуальної поведінки особи, ще й неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.
З матеріалів судового провадження вбачається, що органами досудового розслідування доведено наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, який оцінено слідчим суддею в межах КПК України наданих на даній стадії кримінального провадження. При цьому, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді щодо недоведеності існування інших заявлених стороною обвинувачення ризиків, не спростовують такий висновок слідчого судді і доводи викладенні в апеляційній скарзі прокурора.

Крім того, як уважає колегія суддів, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку щодо відсутності підстав для задоволення клопотання слідчого про застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , оскільки слідчим і прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України не може запобігти встановленому під час розгляду ризику.

Перевіряючи наявність обґрунтованої підозри у даному кримінальному провадженні, колегія суддів вважає, що сукупність матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу.
Так, оцінюючи доводи та обставини, на які посилається орган досудового розслідування у клопотанні, слідчим суддею з`ясовано, що наведені у клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України. Виклад обставин, що дають підстави підозрювати останнього у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, що їх підтверджують.
З урахуванням положень ст.ст. 177, 178 КПК України, п. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод суду належало з`ясувати чи тримання підозрюваного під вартою до судового розгляду справи є тим запобіжним заходом, який забезпечив би його належну процесуальну поведінку та виконання ним процесуальних обов`язків, та чи не було можливості обмежитися в даному випадку застосуванням менш суворого запобіжного заходу, що, як вважає колегія суддів, було правильно зроблено слідчим суддею.

За таких обставин, враховуючи усі обставини провадження у їх сукупності, необхідності обмеження права ОСОБА_6 на свободу, передбаченого кримінальним процесуальним законом України, ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини в контексті зазначеного кримінального провадження немає, а тому апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді, якою застосовано відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби, - без змін, оскільки, як уважає колегія суддів, такий запобіжний захід у повній мірі забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та зможе запобігти встановленому під час розгляду ризику.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу суду не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, з матеріалів судового провадженні не вбачається.

Суд обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст.ст. 177, 178, 181, 194 КПК України, з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , характеризуючих даних про його особу в їх сукупності, застосував запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 176 178, 181, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13 червня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого слідчого відділення відділу поліції № 1 Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором Васильківського відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_5 про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби, строком до 08 серпня 2021 року, залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора Васильківського відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_5 , без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Унікальний номер справи 362/3028/21 Справа №11-сс/824/4032/2021 Категорія: ст. 183 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_9 Доповідач: ОСОБА_1