Справа № 333/154/20
Провадження № 1-кп/333/147/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 червня 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів Комунарського районного суду м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_8 , представника потерпілого ОСОБА_9 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в режимі відеоконферензв`язку з потерпілим ОСОБА_8 , який перебуває поза межами приміщення суду, клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, заявлене по кримінальному провадженню №0004007, відомості про яке внесені до ЄРДР 17 листопада 2019 р., за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 289 КК України,
ВСТАНОВИЛА:
В провадженні Комунарського районного суду м. Запоріжжя перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 289 КК України.
19.06.2021 р. закінчується строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по даному кримінальному провадженню відносно обвинуваченого ОСОБА_6 . По цій справі здійснюється повний порядок дослідження доказів по провадженню, наразі з`ясування обставин та перевірки їх доказами не закінчено, тому з об`єктивних причин суд не має можливості розглянути справу до вищезазначеного строку.
В судовому засіданні прокурор звернувся з письмовим клопотанням про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , посилаючись на те, що продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, що обвинувачений може переховатись від суду та вчинити новий злочин.
Обвинувачений та його захисник в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні клопотання прокурора, вважають заявлені прокурором ризики відсутні. Захисник також просив змінити тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронних засобів контролю,
Потерпілий та його представник просили розглянути клопотання прокурора та захисника обвинуваченого на розсуд суду.
Колегія суддів, вислухав пояснення прокурора, обвинуваченого, його захисника, потерпілого та його представника, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.
Відповідно до положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, в тому числі: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до правової позиції викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

ОСОБА_6 , в межах даного кримінального провадження обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України та особливо тяжких злочинів, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України, за останні кримінальним законом передбачене покарання лише у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років з конфіскацією майна.
У рішенні по справі «W. проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.
Обвинувачений ОСОБА_6 хоча раніше не судимий, при цьому з матеріалів справи вбачається, що на розгляді декількох судів (Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області (провадження 937/334/20), Жовтневого районного суду м. Запоріжжя (провадження №331/4347/17, 331/3668/19), Подільського районного суду м. Києва (758/10327/20) перебувають провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, із застосуванням насилля до потерпілих. В межах кримінального провадження, яке перебуває в Мелітопольському міськрайонному суді Запорізької області відносно ОСОБА_6 обирався запобіжний захід у вигляді застави, який діяв на момент вчинення інкримінованих ОСОБА_6 злочинів.
Стійкі соціальні зв`язки у обвинуваченого ОСОБА_6 відсутні, оскільки останній неодружений, дітей чи інших осіб на утриманні не має, за місцем реєстрації не мешкає. Обвинувачений ОСОБА_6 , який є молодою, працездатною людиною, не працевлаштований, в матеріалах справи відсутні відомості про існування у обвинуваченого інших законних джерел доходу, бажання залучить до суспільної праці в умовах попереднього ув`язнення обвинувачений, під час судового розгляду справи, не виявляв. Відомості про зміну будь-яких даних про особу обвинуваченого в матеріалах справи відсутні.
Колегія суддів, враховуючи дані про особу обвинуваченого, конкретні обставини інкримінованих йому злочинів та тяжкість покарання, передбаченого кримінальним законом за ці злочини, приходить до висновку, що продовжують існувати ризики, що обвинувачений ОСОБА_6 може переховуватись від суду, з метою уникнення можливого покарання, що призведе до затягування розгляду справи та порушення прав потерпілого на правосуддя, а також вчинити нове кримінальне правопорушення, внаслідок чого буде завдано шкоди суспільним інтересам.
Враховуючи особу обвинуваченого, колегія суддів приходить до висновку, що більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання не зможе запобігти встановленим судом ризикам. Відомостей про те, що будь-які особи, які заслуговують на довіру, виявили бажання особисто поручитьсь за виконання обвинуваченим, обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, в судовому засіданні не встановлено. ОСОБА_6 за місцем реєстрації фактично не мешкає, законність проживання за зазначеною ним адресою: АДРЕСА_1 , та наявність згоди власника житла на перебування ОСОБА_6 у цьому житловому приміщенні під домашніми арештом, стороною захисту не доведена, що свідчить про неможливість більш м`яких запобіжних заходів запобігти встановленим ризикам та відсутність обґрунтованих підстав для зміни обраного запобіжного заходу на більш м`який.
З огляду на вищезазначене, а також враховуючи відсутність відомостей про неможливість обвинуваченого, за станом здоров`я, утримуватися в умовах СІЗО, колегія суддів дійшла висновку, що клопотання прокурора є обґрунтованим та підлягає задоволенню, а в задоволенні клопотання захисника обвинуваченого необхідно відмовити.
Колегія суддів, скориставшись своїм правом, передбаченим ч. 4 ст. 183 КПК, враховуючи особу обвинуваченого, який обвинувачується у вчиненні декількох особливо тяжких злочинів, поєднаних із застосуванням насильства, не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні.
Керуючись ст. ст. 331, 372, 392 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 про зміну обраного відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт відмовити.

Клопотання прокурора задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з утриманням у Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор» строком на 60 діб, а саме: з 09.06.2021 року по 08.08.2021 року.
Строк дії даної ухвали до 08.08.2021 року.
Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя, протягом семи днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3