Номер провадження: 11-сс/813/642/21
Номер справи місцевого суду: 522/4863/21 1-кс/522/2864/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31.05.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку письмового апеляційного провадження апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 23.03.2021 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000037 від 19.03.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 305 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин 1-ої інстанції судом.

Зазначеною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання ст. слідчого ОСОБА_8 та накладено арешт, в рамках розгляду кримінального провадження №0000037 від 19.03.2021, на речі і документи, які були вилучені 19.03.2021 під час проведення огляду місця події-автомобіля марки BMW 530, з VIN-номером НОМЕР_1 та державним номерним реєстраційним знаком Литовської Республіки НОМЕР_2 (що належить на праві власності ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ), який розташований на території пункту пропуску «Кучурган-Первомайськ» митного поста «Кучурган» Одеської митниці Держмитслужби, який розташований за адресою: Одеська область, Роздільнянський район, с. Кучурган, а саме на: автомобіль марки BMW 530, VIN: НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , країна реєстрації Литва; ключі від автомобіля марки BMW 530, VIN: НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , країна реєстрації Литва; технічний паспорт на автомобіль марки BMW 530, VIN: НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , країна реєстрації Литва, № НОМЕР_3 ; експрес тест-нарк ІІ (спрацюваний); протокол про порушення митних правил № 025/50000/21 від 19.03.2021, на 4 арк. акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 19.03.2021, на 1 арк. порожня пачка від цигарок марки «Nero» та 7 сигарет; порожня пачка від цигарок марки «Malboro», в середині якої міститься аркуш паперу, в який було завернута речовина, що містить канабіс; речовина рослинного походження масою брутто 5,82 г, яка містить у своєму складі канабіс.
Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя, послався на те, що вищезазначене вилучене майно являється речовими доказами по даному кримінальному провадженню, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, зокрема використані як засоби вчинення кримінального правопорушення та зберегли на собі його сліди та є предметом злочину, тобто є доказом злочину, та можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а завданням заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна є запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження такого майна.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі представник власника майна ОСОБА_7 зазначила, що вважає ухвалу слідчого судді такою, що є незаконною та необґрунтованою з огляду на те, що арештований автомобіль марки BMW 530, що належить ОСОБА_6 по даний час зберігається на відкритій місцевості, на нього впливають зовнішні фактори у вигляді вітру, дощу, що негативно впливає на технічний стан автомобіля, а сам він потрібен для власного використання, оскільки станом на сьогоднішній день ОСОБА_6 хворіє та потребує постійного приїзду до м. Миколаєва до лікаря, що викликає великі труднощі добиратись без автомобілю в умовах карантину. При цьому, ОСОБА_6 зобов`язується забезпечити належні умови зберігання автомобілю до постановлення рішення у кримінальному провадженні.
Посилаючись на наведені доводи, представник власника майна ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та зняти арешт з майна, а також розглянути апеляційну скаргу за його відсутності.
Окрім того, в своїй апеляційній скарзі представник власника майна ОСОБА_7 просила поновити строк на подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді від 23.03.2021, оскільки ОСОБА_6 про її існування не знав та стало відомо про її існування лише 06.04.2021, в судове засідання ОСОБА_6 не викликався, копію ухвали не отримував.
Приймаючи до уваги те, що власник майна ОСОБА_6 відповідно до матеріалів кримінального провадження не викликався в судове засідання для розгляду клопотання слідчого про накладення арешту на майно, матеріали провадження не містять відомостей про отримання ним копії оскаржуваної ухвали слідчого судді, а також те, що апеляційна скарга представником власника майна подана засобами поштового зв`язку 07.04.2021, колегія суддів, з огляду на положення абз. 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, вважає, що ним не був пропущений такий строк та він не потребує поновлення.

В судове засідання апеляційного суду представник власника майна та прокурор не з`явились, хоча були належним чином сповіщені про дату, час та місце судового розгляду, про причини неприбуття не повідомили, однак захисник ОСОБА_7 та прокурор ОСОБА_9 надіслали клопотання до суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов до висновків про таке.
Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно ч. 1 ст. 406 КПК України, суд апеляційної інстанції має право ухвалити судове рішення за результатами письмового провадження, якщо всі учасники судового провадження заявили клопотання про здійснення провадження за їх відсутності.

Прокурором та представником власника майна були поданні клопотання про розгляд апеляційної скарги за їх відсутністю, тому суд вважає за можливим розглянути апеляційну скаргу у письмову провадженні.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.
Положення зазначеної вище норми КПК України узгоджуються зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

При цьому ч. 2 ст. 170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна відповідно до приписів ч. 2 ст. 171 КПК України повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Відповідно до положень ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати в тому числі можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України).
Згідно із ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна, як доказ в кримінальному провадженні; 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння; 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна; 4) розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Аналіз змісту клопотання слідчого та ухвали слідчого судді показав, що у зазначених процесуальних документах, в повній мірі дотримані вимоги наведених вище норм кримінального процесуального закону.
Так, 19.03.2021 слідчим відділом УСБУ в Одеській області внесено відомості до ЄРДР за №№0000037 за фактом спроби 19.03.2021 громадянином України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , переміщення через митний кордон України в напрямку Республіки Молдова в пункті пропуску «Кучурган-Первомайськ» митного поста «Кучурган» Одеської митниці Держмитслужби особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу, вагою брутто 5,82 г, на яку експрес тест Nark II дав позитивний результат, з приховуванням від митного контролю в загорнутому обривку аркушу паперу, який було поміщено в порожню пачку з-під цигарок, яка знаходилась в автомобілі марки «BMW» моделі «530» з VIN-номером НОМЕР_1 та державним номерним реєстраційним знаком Литовської Республіки НОМЕР_2 , а саме в кишені для дрібних речей водійської двері вказаного авто. Зазначені дії кваліфіковані за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 305 КК України.

Того ж дня проведено огляд місця події та 20.03.2021 слідчий звернувся з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме на: автомобіль марки BMW 530, VIN: НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , країна реєстрації Литва; ключі від автомобіля марки BMW 530, VIN: НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , країна реєстрації Литва; технічний паспорт на автомобіль марки BMW 530, VIN: НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , країна реєстрації Литва, № НОМЕР_3 ; експрес тест-нарк ІІ (спрацюваний); протокол про порушення митних правил №025/50000/21 від 19.03.2021, на 4 арк. акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 19.03.2021, на 1 арк. порожня пачка від цигарок марки «Nero» та 7 сигарет; порожня пачка від цигарок марки «Malboro», в середині якої міститься аркуш паперу, в який було завернута речовина, що містить канабіс; речовина рослинного походження масою брутто 5,82 г, яка містить у своєму складі канабіс.

Окрім того, відповідно до відомостей з ЄДРСР в рамках даного кримінального провадження ухвалою слідчого судді від 23.03.2021 надано дозвіл на проведення огляду автомобіля марки BMW 530, з VIN-номером НОМЕР_1 та державним номерним реєстраційним знаком Литовської Республіки НОМЕР_2 (що належить на праві власності ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ), який був проведений в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України 19.03.2021 р.
В клопотанні слідчого зазначено, що вилучені предмети, речі та документи, відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України містять відомості, які можуть бути використані як доказ факт чи обставин, що встановлюються під час досудового розслідування кримінального провадження.
Зазначені обставини були враховані слідчим суддею під час постановлення ухвали, а також обґрунтовано зазначено, що вищезазначене вилучене майно являється речовим доказом по даному кримінальному провадженню, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, зокрема використані як засоби вчинення кримінального правопорушення та зберегли на собі його сліди та є предметом злочину, тобто є доказом злочину, та можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Водночас, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди, надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення, є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом, добуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.
При цьому, автомобіль марки BMW 530, VIN: НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , країна реєстрації Литва; технічний паспорт на автомобіль марки BMW 530, VIN: НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , країна реєстрації Литва, № НОМЕР_3 є саме знаряддям вчинення злочину, за допомогою якого була вчинена спроба переміщення особливо небезпечного наркотичного засобу через митний кордон України, тобто був використаний для виконання об`єктивної сторони кримінального правопорушення.

З огляду на що, зазначений транспортний засіб також є предметом спеціальної конфіскації відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України, яка застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Зважаючи на що, апеляційний суд погоджується з мотивами слідчого судді з приводу того, що наявні всі підстави для накладення арешту на майно, зазначене слідчим у клопотанні.

З приводу доводів захисника ОСОБА_7 щодо незаконності постановленої ухвали слідчого судді про накладений арешту на майно, в тому числі на автомобіль ОСОБА_6 , останні є неспроможними, з огляду на вище зазначене, а необхідність у ОСОБА_6 користування вилученим автомобілем марки BMW 530, VIN: НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 з огляду на його стан здоров`я, що на думку захисника є підставою для скасування арешту на вказаний автомобіль, не відповідає загальним завданням кримінального процесуального законодавства щодо забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду та не є такими, що виключає підстави та мету накладення арешту на це майно.

Посилання захисника на труднощі, які виникають у ОСОБА_6 з приводу приїзду до м. Миколаєва для лікування з огляду на введений карантин на території України, апеляційний суд зазначає, що відповідно до індикаторів визначення рівнів епідемічної небезпеки відповідно до Постанови КМУ від 09 грудня 2020 року №1236, Миколаївська та Одеська області мають жовтий рівень, в якому відповідно до вказаної постанови із змінами, внесеними на час розгляду апеляційної скарги, дозволено рух регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, але в кількості не більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу, визначена в реєстраційних документах на такий транспортний засіб.

Тобто, зазначені обмеження не позбавляють права ОСОБА_6 на відвідування медичних установ у м. Миколаєві з використанням транспортних засобів, призначених для регулярних перевезень.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого про накладення арешту на речі і документи, які були вилучені 19.03.2021 під час проведення огляду місця події-автомобіля марки BMW 530, з VIN-номером НОМЕР_1 та державним номерним реєстраційним знаком Литовської Республіки НОМЕР_2 (що належить на праві власності ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ), який розташований на території пункту пропуску «Кучурган-Первомайськ» митного поста «Кучурган» Одеської митниці Держмитслужби, який розташований за адресою: Одеська область, Роздільнянський район, с. Кучурган, оскільки ним обґрунтовано доведена необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Отже, апеляційний суд вважає, що доводи захисника ОСОБА_7 не знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду скарги, тому її апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а судове рішення є законним, обґрунтованим та вмотивованим і таким, що не підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 24, 170-173, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,
ухвалив:

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 23.03.2021 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000037 від 19.03.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 305 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4