Ухвала

10 лютого 2021 року
м. Київ
справа № 757/27966/20-к
провадження № 51-6348 ск 20

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі Суд) у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , подану в інтересах ОСОБА_5 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 02 листопада 2020 року та ухвали Київського апеляційного суду від 12 січня 2021 року.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 12 січня 2021 року поновлено прокурору строк на апеляційне оскарження ухвали Печерського районного суду м. Києва від 02 листопада 2020 року та відмовлено потерпілому у поновленні цього строку.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 12 січня 2021 року апеляційну скаргу прокурора на ухвалу слідчого судді задоволено частково. Постановлено нову ухвалу, якою скаргу у частині вимог про скасування постанов про зупинення досудового розслідування повернуто особі, яка її подала, а у частині її вимог про скасування постанови про оголошення у розшук та зобов`язання слідчого повідомити Інтерпол про зняття з міжнародного розшуку ОСОБА_5 відмовлено у відкритті провадження. В іншій частині ухвалу слідчого судді залишено без змін.
Не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями судів попередніх інстанцій, скаржниця звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою.
За правилами частини 4 статті 424 Кримінальногопроцесуального кодексу Ураїни (далі КПК) ухвала слідчого судді від 02 листопада 2020 року оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
За правилами частини 6 статті 399 КПК ухвала про повернення апеляційної скарги або відмову у відкритті апеляційного провадження може бути оскаржена в касаційному порядку.
Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, надані до неї судові рішення та інші документи, Суд встановив, що її подано без додержання вимог статті 427 КПК.
Всупереч цих положень процесуального закону захисник не навела обґрунтування скарги для скасування судового рішення на підставах, передбачених частиною 1 статті 438 КПК, з огляду на положення статей 412-414 цього Кодексу у їх взаємозв`язку.
Крім того, прохання до суду касаційної інстанції викладено без урахування положень статті 436 КПК з огляду на те, які рішення має право приймати суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.
Відповідно до вимог частини 4 статті 424 КПК ухвала слідчого судді після її перегляду в апеляційному порядку, а також ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на таку ухвалу оскарженню в касаційному порядку не підлягають.
Таким чином, ухвала слідчого судді від 02 листопада 2020 року, щодо якої у скарзі також висловлена незгода та ухвала апеляційного суду від 12 січня 2021 року, постановлена за результатами розгляду апеляційної скарги прокурора у частині залишення її без змін, касаційному оскарженню не підлягають.
Крім цього, захисник оспорює ухвалу Київського апеляційного суду від 12 січня 2021 року про поновлення прокурору строку на апеляційне оскарження ухвали Печерського районного суду м. Києва від 02 листопада 2020 року та відмову потерпілому у поновленні цього строку.
Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 129 Конституції України обов`язковим для перегляду судових рішень є апеляційний порядок, тоді як право особи на касаційне оскарження судового рішення забезпечується у випадках, визначених законом.
Встановлюючи обмеження права на касаційне оскарження судових рішень, законодавець повинен керуватися такою складовою принципу верховенства права, як пропорційність. За правовою позицією Конституційного Суду України обмеження прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним (Рішення Конституційного Суду України від 19 жовтня 2009 року № 2б-рп/2009).
Частина 2 статті 424 КПК передбачає, що ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Заперечення проти інших ухвал можуть бути включені до касаційної скарги на судове рішення, ухвалене за наслідками апеляційного провадження.
Таким чином, право на доступ до Верховного Суду не є абсолютним і підлягає дозволеним обмеженням, зокрема, щодо кола судових рішень, які можуть бути переглянуті у касаційному порядку. Такі обмеження не шкодять самій суті права доступу до суду, та переслідують легітимну мету ефективний розгляд касаційним судом лише справ відповідного рівня значущості, а також обґрунтовані пропорційністю між застосованими засобами та поставленою метою. Так, предметом касаційного розгляду у кримінальному аспекті переважно виступає дотримання судами першої і апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального закону при вирішенні питань, пов`язаних з притягненням особи до кримінальної відповідальності, та призначенні покарання, а також забезпечення права на апеляційний перегляд судових рішень у кримінальному провадженні.
Обмеження права на касаційне оскарження ухвал суду апеляційної інстанції, крім тих, які перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, визначено законодавцем і прямо передбачене процесуальним законом. Таке обмеження відповідає основним засадам судочинства, що визначені Конституцією України, є пропорційним та обґрунтованим.
Таким чином, вказана вище ухвала не відноситься до переліку судових рішень, визначених статтею 424 КПК, що можуть бути оскаржені до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, а системний аналіз норм кримінального процесуального закону вказує на те, що ухвали суду апеляційної інстанції про поновленння процесуального строку не є предметом розгляду касаційного суду, а тому суд касаційної інстанції не наділений правом реалізувати свої повноваження, передбачені статтею 436 КПК, на такі судові рішення.
За таких обставин Суд вважає, що касаційну скаргу необхідно залишити без руху, надати захиснику строк для усунення недоліків.
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим статтею 427 КПК, Суд, керуючись частиною 1 статті 429 КПК, постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , подану в інтересах ОСОБА_5 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 02 листопада 2020 року та ухвали Київського апеляційного суду від 12 січня 2021 року, залишити без руху.
Встановити, що зазначені в ухвалі недоліки касаційної скарги можуть бути усунуті протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали. У разі, якщо недоліки касаційної скарги не будуть усунені в установлений строк, скарга буде повернута особі, що її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3