03.03.2021 Справа № 756/6493/20
Справа № 1-кп/756/667/21
В И Р О К
іменемУкраїни

03 березня 2021 року Оболонський районний суд м. Києва

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

протерпілої ОСОБА_10 ,

представника потерпілої ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тертер, Республіки Азербайджан, громадянина Республіки Азербайджан, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

встановив:

01 вересня 2019 року, близько 14 год. 25 хв., ОСОБА_12 , керуючи технічно справним автомобілем «Volkswagen Polo», номерний знак НОМЕР_1 , рухався в межах першої (крайньої правої) смуги проїзної частини Мінського проспекту в місті Києві, зі сторони Великої кільцевої дороги у напрямку Площі Шевченка, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного горизонтальною дорожньою розміткою 1.14.1 «зебра» та інформаційно- вказівними дорожніми знаками 5.35.1 та 5.35.2 «Пішохідний перехід» Правил дорожнього руху України допустив порушення вимог п. 1.5, підпункту «б» п. 2.3 та п. 18.4 Правил дорожнього руху України, відволікся від керування транспортним засобом, маючи об`єктивну змогу виявити попереду себе нерегульований пішохідний перехід, а також спостерігати, як автомобіль «Renault Kangoo», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_13 , зупинився перед пішохідним переходом, не врахував дорожню обстановку, яка виражалась в наявності пішохода на пішохідному переході, будучи зобов`язаним зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, проявив неуважність, створюючи небезпеку для руху, а також загрозу здоров`ю громадян, виїхав на нерегульований пішохідний перехід, розташований навпроти будинку № 4 по Мінському проспекту в місті Києві, де здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_10 , яка рухалася зліва на право відносно руху вказаного автомобіля «Volkswagen Polo» і мала перевагу в русі.
В результаті даної дорожньо-транспортної події потерпілій ОСОБА_10 спричинені наступні тілесні ушкодження: закрита травма правого передпліччя у вигляді уламкового перелому променевої кістки в типовому місці зі зміщенням уламків; закрита травма лівої гомілки у вигляді перелому обох кісток гомілки зі зміщенням уламків; закрита травма правої гомілки у вигляді перелому латерального виростка великогомілкової кістки зі зміщенням уламків. Морфологічні властивості виявлених переломів - дозволяють стверджувати, що як відновлення анатомічної цілісності вказаних кісток так і відновлення їх функції буде спостерігатися у строк понад 21 добу. Тому, вказані закриті травми за ступенем тяжкості відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості.

У судовому засіданні ОСОБА_12 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, визнав, покаявся, повністю підтвердив фактичні обставини справи, зокрема показав, що 01 вересня 2019 року, близько 14 год. 25 хв., керуючи технічно справним автомобілем «Volkswagen Polo», номерний знак НОМЕР_1 , рухався в крайній правій смузі проїзної частини Мінського проспекту в місті Києві, зі сторони Великої кільцевої дороги у напрямку Площі Шевченка, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не зменшив швидкість та не зупинився для того щоб дати дорогу пішоходу, внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_10 . Свою вину у вчиненні ним кримінального правопорушення визнав повністю.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, щодо тих обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції немає; останньому роз`яснено, що у такому випадку, він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин, суд вважає, що винність ОСОБА_14 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, доведена.

Дії ОСОБА_14 повинні бути кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України, оскільки він вчинив дії, що виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_15 у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_15 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає, що обвинувачений щиро покаявся, частково відшкодував моральну шкоду.

Обставин, що обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Крім цього, при обранні обвинуваченому ОСОБА_15 міри покарання судом враховується його відношення до вчиненого, матеріали, що його характеризують, що обвинувачений за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, має на утриманні малолітню дитину.

За сукупності вище наведених обставин, враховуючи положення ст. 5 КК України, а також принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_15 покарання в межах, установлених санкцією ч. 1 ст. 286 КК України в редакції із змінами, внесеними згідно із Законами № 270-VI від 15.04.2008, № 1449-VI від 04.06.2009, а саме у виді штрафу в розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Також, під час підготовчого судового провадження на адресу суду 18 серпня 2020 року від представника потерпілої ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_11 надійшов цивільний позов в якому вона просить суд стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 у відшкодування шкоди завданої злочином 211152,84 грн., з яких: 40937,37 грн. витрати на лікування, 45215,44 грн. відшкодування середнього заробітку за період з 01 вересня 2019 року по 17 квітня 2020 року, втраченого внаслідок ушкодження здоров`я, 100000 грн. відшкодування моральної шкоди, завданої злочином та 25000 грн. відшкодування витрат на правничу допомогу.

Під час судового розгляду за клопотанням представника позивача 07 грудня 2020 року залучено до участі у справі в якості цивільного відповідача ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієна Іншуранс Груп». В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається, що потерпілій ОСОБА_10 09 вересня 2020 року стало відомо, що цивільно-правова відповідальність володільця транспортного засобу за участю якого спричинено шкоду була застрахована у ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієна Іншуранс Груп» (надалі ПрАТ «УСК «Княжа Вієна Іншуранс Груп». Тому потерпіла 15.09.2020 року звернулась із письмовою заявою про виплату страхового відшкодування, проте до цього часу страхова виплата не проведена.

Після уточнення заявлених позовних вимог, представник позивача просить суд: стягнути з ПрАТ «УСК «Княжа Вієна Іншуранс Груп» на користь потерпілої 41911, 47 грн. витрати на лікування, 4356,34 грн. часткове відшкодування моральної шкоди в сумі 5% від суми відшкодування; а також стягнути з ОСОБА_14 у відшкодування моральної шкоди -95643,66 грн. моральної шкоди та 25000 грн. витрат на правничу допомогу (а.с.130-144).

Копію цивільного позову відповідач ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієна Іншуранс Груп» отримав 31 грудня 2020 року, що підтверджується треком відстеження відправлення Укрпошта.

23.02.2021 від представника відповідача ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієна Іншуранс Груп» надійшов відзив на позов, згідно якого він просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_10 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином в частині позовних вимог до ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієна Іншуранс Груп».

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_10 вказала, що обвинувачений ОСОБА_12 частково відшкодував їй моральну шкоду у розмірі 12000 грн.

У судовому засіданні 02.03.2021, за клопотанням представника позивача- потерпілої, суд залишив позов в частині стягнення на користь потерпілої ОСОБА_10 грошових коштів в сумі 45215, 44 грн., як втрату середньомісячного заробітку, без розгляду.

Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги потерпілої ОСОБА_10 підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно вимог ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною першою ст. 1177 ЦК України, визначено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Матеріалами справи доведено, що ДТП, під час якого потерпілій ОСОБА_10 спричинено шкоду мало місце 01 вересня 2019 року о 14.25 год. за участю ОСОБА_14 , який керував транспортним засобом «Volkswagen Polo», номерний знак НОМЕР_1 .
За Полісом обов`язкового страхування цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів №АО-3248728, відповідальність власника транспортного засобу «Volkswagen Polo», номерний знак НОМЕР_1 застрахована в ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієна Іншуранс Груп» (а.с.132).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закон № 1961-ІV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
У разі якщо деліктні відносини поєдналися з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Такий страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» . Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.
Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-ІV ).
Такий правовий висновок сформулювала Велика Палата Верховного Суду у постановах від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) та від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18), який на підставі положення ч. 4 ст. 263 ЦПК України суд ураховує при застосуванні до спірних правовідносин.
Отже, обов`язок та межі відповідальності відповідача ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієна Іншуранс Груп» перед ОСОБА_10 обумовлені граничним розміром страхової виплати та регулюються Законом № 1961-ІV .
Стаття 23 зазначеного Закону передбачає обов`язок страховика відшкодувати Шкоду, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, пов`язану з лікуванням потерпілого; пов`язану з тимчасовою втратою працездатності потерпілою; пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.
У зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я. (п.24.1 ст.24 Закону 1961-IV)
Отже, на підставі викладеного суд приходить до переконання що з ПрАТ «УСК «Княжа Вієна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_10 підлягає стягненню 41 911,47 грн. витрати на лікування, які в повному обсязі доводяться письмовими матеріалами справи (а.с.62-81,150-162).

Що стосується позовних вимог ОСОБА_10 в частині стягнення компенсації за завдану моральну шкоду суд враховує наступне.
Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (частина перша та пункт 1 частини другої статті 23 ЦК України).
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України).
Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Суд вважає доведеним факт завдання моральної шкоди ОСОБА_10 , що виразився в ушкодженні її здоров`я, отриманні тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, перенесений фізичний біль, страждання, порушено звичайний ритм життя, нервове потрясіння.
Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, від 12 липня 2007 року).
При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди слід виходити з характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При цьому враховуються вимоги розумності і справедливості.
Досліджуючи обставини справи, суд прийшов до висновку, що потерпіла перенесла душевні страждання в результаті отриманих тілесних ушкоджень внаслідок неправомірних дій обвинуваченого ОСОБА_14 , вину у вчиненні яких доведено стороною обвинувачення.
Питання відшкодування моральної шкоди, заподіяної потерпілій, за рахунок ПрАТ «УСК «Княжа Вієна Іншуранс Груп» врегульовано статтею 26-1 Закону № 1961-IV, згідно з якою, зокрема, страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

З урахуванням розміру шкоди заподіяної здоров`ю в сумі 41911,47 грн., розмір компенсації моральної шкоди, що підлягає стягненню з ПрАТ «УСК «Княжа Вієна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_10 , становить п`ять відсотків, тобто 2095,57 грн.

Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.
Суд, при визначені розміру відшкодування потерпілій ОСОБА_10 моральної шкоди ОСОБА_16 враховує роз`яснення пункту 9 Постанови №4 Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (не майнової) шкоди», ураховує: ступінь змін в звичайному ритмі життя потерпілої у зв`язку з протиправними діями ОСОБА_14 , характер отриманих ушкоджень здоров`я, які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, час та рівень зусиль, які вимушена прикладати потерпіла для відновлення стану здоров`я, виходячи з засад розумності, виваженості, справедливості, вважає за можливе задовольнити позовні вимоги частково, а саме у сумі 90000 грн.

З урахуванням часткового відшкодування ОСОБА_16 моральної шкоди ОСОБА_10 у сумі 12000 грн. та розміру компенсації моральної шкоди, що підлягає стягненню з ПрАТ «УСК «Княжа Вієна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_10 , у сумі 2095,57 грн. (90000 12000 2095,57 = 75 904, 43) необхідно стягнути з ОСОБА_14 , на користь ОСОБА_10 компенсацію моральної шкоди в сумі 75 904, 43 грн., що буде відповідати засадам розумності та справедливості не призведе до збагачення позивача та не поставить в край тяжкий матеріальний стан відповідача ОСОБА_17 .

Нормами КПК передбачено, що під час ухвалення вироку, суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат (ч. 1 ст. 126, п. 13 ч. 1 ст. 368, ч. 4 ст. 374 КПК).
Визначаючи розмір витрат на правову допомогу, які підлягають стягненню на користь ОСОБА_10 , суд виходить з наступного.
Згідно частини першої-третьої статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат враховується розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» № 5076-VI від 05 липня 2012 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частини друга-четверта статті 137 ЦПК України).
Судом досліджений договір про надання правничої допомоги у кримінальному провадженні від 10 вересня 2020 року укладений між ОСОБА_10 та адвокатським об`єднанням «Щербак і партнери» за умовами якого ОСОБА_11 зобов`язалась надати правову допомогу ОСОБА_10 , як потерпілій та цивільному позивачеві в рамках кримінального провадження, ордер на надання правничої допомоги ОСОБА_10 від 12.10.2020 року, квитанцію до прибуткового касового ордеру №03904 від 10.09.2019 року про оплату ОСОБА_10 АБ «Щербак і партнери» 25000 грн. (а.с.143,145-149).
Беручи до уваги ст. 124 КПК України, а також враховуючи, що представник потерпілого надавав правову допомогу потерпілій також у статусі цивільного позивача, суд застосовує вимоги ч. 5 ст. 128 КПК України та, враховуючи приписи ст. 141 ЦПК України, розподіляє процесуальні витрати у рівних частинах, які необхідно відшкодувати як з обвинуваченого так і з цивільного відповідача.
На підставі викладеного, суд прийшов до переконання про стягнення у рівних частках з ПрАТ «УСК «Княжа Вієна Іншуранс Груп» та обвинуваченого ОСОБА_14 на користь ОСОБА_10 документально підтверджені витрати на правову допомогу в сумі 25000 грн.

На підставі положень ч. 4 ст. 174 КПК України суд приходить до висновку про необхідність скасувати арешт автомобіля марки «Volkswagen Polo», номерний знак НОМЕР_1 , який було накладено ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16.10.2019.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (п`ять тисяч сто гривень) без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Позовні вимоги ОСОБА_10 про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення - задовольнити частково.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієна Іншуранс Груп» () на користь ОСОБА_10 відшкодування матеріальної шкоди 41911,47 грн (сорок одна тисяча дев`ятсот одинадцять гривень 47 коп.) компенсацію моральної шкоди в сумі 2095,57 грн. (дві тисячі дев`яносто п`ять гривень 57 коп.)
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієна Іншуранс Груп» () на користь ОСОБА_10 процесуальні витрати на правову допомогу у сумі 12 500 грн. (дванадцять тисяч п`ятсот гривень).

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 компенсацію моральної шкоди в сумі 75 904, 43 грн. (сімдесят п`ять тисяч дев`ятсот чотири тисячі гривень 43 копійки).
Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 процесуальні витрати на правову допомогу у сумі 12 500 грн. (дванадцять тисяч п`ятсот гривень).

Стягнути з ОСОБА_8 , процесуальні витрати за проведення експертиз у розмірі 7 212, 52 грн. (сім тисяч двісті дванадцять грн. 50 коп.) на користь держави (ГУК у м. Києві/Оболонський район 24060300, , рахунок UA 0026006, банк отримувача: Казначейство України, найменування коду класифікації доходів бюджету: Інші надходження.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16.10.2019, на автомобіль марки «Volkswagen Polo», номерний знак НОМЕР_1 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1