Номер провадження: 11-сс/813/1019/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.07.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 18.06.2021 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту у кримінальному провадженні №0000796 від 22.04.2021 року, щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Овідіополь Овідіопольського району Одеської області, українця, громадянина України, із середньою-спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні трьох неповнолітніх дітей, працюючого водієм у ФОП ОСОБА_9 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

встановив:

З представлених в апеляційний суд матеріалів вбачається, що в провадженні Відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження №0000796, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.04.2021 року за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, за фактом вчинення злочину за наступних обставин.

21.04.2021 року, приблизно о 21:30 год., водій ОСОБА_8 грубо порушив пункти: 1.2; п. 2.3 (б), п. 12.1; 12.2, та вимоги дорожньої розмітки 1.1. Правил дорожнього руху, а саме: п. 1.2 в Україні установлено правосторонній рух транспортних засобів; п. 2.3 для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п. 12.1 під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним; п. 12.2 у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги; п. 1.1 поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі ділянок проїзної частини, на які в`їзд заборонено; позначає межі місць для стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей.
Порушення виразились в тому, що в зазначений день та час, водій ОСОБА_8 в темний час доби, керуючи технічно справним автопоїздом у складі тягача марки «Daf FT95 XF480», р/з НОМЕР_1 , та напівпричепа «Krone SDP 27» р/з НОМЕР_2 , рухався по асфальтобетонному сухому дорожньому покритті автодороги «Одеса-Миколаїв» Лиманського району Одеської області, на якій організований двосторонній рух, проїзна частина має по одній основній та одній додатковій смузі для руху в обох напрямках, збоку м. Одеса в напрямку м. Миколаїв, де на 53 км. + 150 м вказаної автодороги вкрай уважним не був, за дорожньою обстановкою та її зміною постійно не слідкував, обрав швидкість руху без урахування дорожньої обстановки, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати транспортним засобом, при відсутності будь-яких причин технічного чи іншого характеру, не впорався з керуванням, перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки та виїхав на смугу зустрічного руху, де на лівому узбіччі скоїв зіткнення з автомобілем «Volkswagen Passat», р/з НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_10 , який рухався в зустрічному напрямку по своїй правій смузі проїзної частини.
В результаті дорожньо-транспортної події водій автомобіля «Volkswagen Passat», р/з НОМЕР_3 ОСОБА_10 від отриманих травм помер на місці пригоди, а пасажирка ОСОБА_11 отримала тілесні ушкодження, з якими доставлена до лікувального закладу.
Дані про вчинення вказаного злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000796 від 22.04.2021 року.

22.04.2021 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України за ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 23.04.2021 року ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою в державній установі «Одеський слідчий ізолятор» строком до 23.06.2021 року.
17.05.2021 року Одеським апеляційним судом винесено ухвалу про скасування ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеса від 23.04.2021 року та застосовано відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 в період часу з 22 години до 06 години наступної доби, строком до 20.06.2021 року.
16.06.2021 року прокурор відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний період часу із покладанням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 18.06.2021 року задоволено клопотання прокурора та продовжено строк дії застосованого запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_8 із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 22:00 год. до 06:00 год. наступної доби, з покладанням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, строком до 18.08.2021 року.
Обґрунтовуючи рішення слідчий суддя послався на продовження існування ризику можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду. Слідчий суддя врахував тяжкість інкримінованого підозрюваному ОСОБА_8 злочину, покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винуватим, суспільно-небезпечний характер такого кримінального правопорушення, наслідки злочину у вигляді смерті людини.
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді домашнього арешту задовольнити частково, та застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з покладанням відповідних обов`язків. Захисник посилається на те, що ступінь ризиків, які існують в кримінальному провадженні є незначними, а слідчим суддею не наведено достатніх даних, які б свідчили, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. Захисник стверджує, що слідчим суддею не враховано особу підозрюваного, який має міцні соціальні зв`язки, одружений, має трьох малолітніх дітей, має місце проживання та місце роботи, позитивно характеризується, раніше не судимий.

Заслухавши суддю-доповідача; захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; дослідивши матеріали судового провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги; апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Частина перша ст. 404 КПК України (далі КПК) передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при продовженні строку застосування відносно особи запобіжного заходу у виді домашнього арешту визначені положеннями ст.ст. 177, 178, 181 КПК.
Відповідно до ст. 181 КПК домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Згідно ч.6 ст.181 КПК строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.
Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний період часу, слідчий суддя виконав вимоги ст.ст.177, 178, 181 КПК, та прийняв обґрунтоване рішення про продовження строку тримання особи під домашнім арештом.

З наданих апеляційному суду матеріалів вбачається, що на стадії розгляду слідчим суддею питання про продовження строку домашнього арешту ОСОБА_8 , останній обґрунтовано підозрюється в скоєні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Під час розгляду клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_8 , слідчий суддя встановив, що згідно ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 18.06.2021 року, строк досудового розслідування кримінального провадження №0000796 від 22.04.2021 року продовжено до 22.08.2021 року, оскільки у кримінальному провадженні необхідно виконати наступне: завершити виконання судової авто технічної експертизи за обставинами ДТП, призначеної 04.06.2021 року, виконання якої доручено експертам Одеського НДІСЕ, та долучити висновок до матеріалів досудового розслідування; завершити виконання судово-медичної експертизи потерпілої ОСОБА_11 , призначеної 24.05.2021року, виконання якої доручено експертам ООБСМЕ та долучити висновок до матеріалів досудового розслідування; завершити виконання судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_10 , призначеної 22.04.2021 року, виконання якої доручено експертам ООБСМЕ та долучити висновок до матеріалів досудового розслідування; завершити виконання транспортно-трасологічної експертизи, призначеної 26.04.2021 року, виконання якої доручено експертам Одеського НДІСЕ та долучити висновок до матеріалів досудового розслідування; з урахуванням зібраних доказів у провадженні прийняти рішення щодо необхідності зміни раніше повідомленої підозри ОСОБА_8 ; виконати вимоги, передбачені ст.ст. 290, 291 КПК, а саме відкрити матеріали сторонам у провадженні, скласти обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування.
Апеляційний суд вважає, що слідчим суддею вірно встановлено наявність обставин, які перешкоджають завершити досудове розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали слідчого судді про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу.
Слідчим суддею також вірно враховано тяжкість інкримінованого підозрюваному злочину та покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винуватим, а також суспільно-небезпечний характер злочину та його наслідки.
Слідчий суддя з достатньою повнотою мотивував своє рішення про можливість продовження строку застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді нічного домашнього арешту, як такого, що забезпечить виконанням останнім покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених ст.194 КПК.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком слідчого судді.
Апеляційний суд вважає, що надані органом досудового розслідування до клопотання про продовження запобіжного заходу докази, в своїй сукупності, на даній стадії досудового розслідування, вказують на обґрунтованість висунутої ОСОБА_8 підозри у вчиненні інкримінованих йому дій.
Апеляційний суд визнає необґрунтованими доводи сторони захисту в частині не доведення прокурором ризику, передбаченого ст.177 КПК, який зазначений в оскарженій ухвалі слідчого судді, для продовження застосування щодо підозрюваного домашнього арешту, з огляду на таке.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.ч. 1, 2 ст.177 КПК.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати його до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Вирішуючи питання щодо існування ризику переховування підозрюваного ОСОБА_8 від органу досудового розслідування та суду, апеляційний суд враховує те, що він на даний час підозрюється у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, який є тяжким, санкція статті передбачає покарання до восьми років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого. Наслідком інкримінованого підозрюваному злочину стало завдання смерті іншій людині та завдання тілесних ушкоджень неповнолітній дитині. Згідно Конституції України життя та здоров`я людини визнаються найвищою соціальною цінністю.
Таким чином, обставини даного кримінального провадження, суспільно-небезпечний характер скоєного злочину, його наслідки, тяжкість кримінального правопорушення, на думку апеляційного суду, дають достатні підстави припускати, що ОСОБА_8 , розуміючи можливість призначення суворого покарання, яке йому загрожує у разі доведеності його вини за результатами розгляду кримінального провадження, може здійснити спроби переховування від органу досудового розслідування чи суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК, не можна визнавати недоведеним.

Твердження захисника стосовно того, що застосований відносно підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту позбавляє можливості ОСОБА_8 утримувати свою родину є неспроможними, оскільки до підозрюваного застосований домашній арешт в період часу з 22:00 год. до 06:00 год. наступної доби, тобто підозрюваний зобов`язаний знаходитись за місцем мешкання лише у нічний період часу, а тому вдень має можливість працювати та забезпечувати свою сім`ю. При цьому, стороною захисту не доведено того, що робота підозрюваного пов`язана зі здійсненням міжміських перевезень.
Апеляційним судом встановлено, що сторона захисту не зверталася до слідчого із клопотанням про дозвіл виїзду підозрюваного за межі м. Овідіополя у зв`язку із необхідністю здійснення ним своїх професійних обов`язків, що спростовує доводи захисника відносно того, що обраний запобіжний захід заважає підозрюваному в повній мірі працювати.
Посилання захисника на проект Закону України, прийнятого в першому читанні Верховною Радою України, згідно якого ОСОБА_8 в майбутньому може підпадати під дію акта амністії, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки встановлення винуватості чи не винуватості підозрюваного у скоєнні інкримінованого йому злочину, наявність чи відсутність підстав для звільнення від кримінальної відповідальності, призначення покарання чи звільнення від його відбуття, буде встановлюватись судом лише після повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи судом по суті та із застосуванням діючих нормативно правових актів України, але в жодному випадку не з урахуванням законів, які ще не прийняті в установленому Законом порядку, та які ще не набрали законної сили.
Апеляційним судом враховуються доводи сторони захисту стосовно того, що підозрюваний ОСОБА_8 має міцні соціальні зв`язки, одружений (а.с.49), має трьох малолітніх дітей, ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.46, 47, 48), працевлаштований (а.с.58), позитивно характеризується за місцем мешканням та місцем роботи (а.с.56, 57), має місце проживання та є раніше не судимим.
Разом з тим, на противагу цим доводам, апеляційний суд вважає, що на даний час, вказані обставини не можливо віднести до тих достатніх стримуючих чинників, які у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення підозрюваним дій, спрямованих на переховування від органу досудового розслідування та суду, тобто визнати ці обставини такими, що можуть гарантувати запобігання існуючим ризикам без продовження застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту.
Апеляційний суд враховує доводи сторони захисту щодо необхідності врахування особи підозрюваного, наявності у нього міцних соціальних зв`язків, проте вказані обставини вже були враховані апеляційним судом при зміні запобіжного заходу підозрюваному з тримання під вартою на нічний домашній арешт.
Апеляційний суд погоджується з доводами сторони захисту, що з моменту зміни запобіжного заходу та застосування до обвинуваченого запобіжного у виді домашнього арешту минув деякий час, проте це дозволяє суду дійти висновку, що існуючий запобіжний захід є цілком прийнятним та достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.
Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про необхідність продовження застосованого до підозрюваного запобіжного заходу у виді нічного домашнього арешту відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи.

Будь-яких порушень норм КПК під час розгляду клопотання слідчим суддею, які могли б стати підставою для скасування оскарженої ухвали, не встановлено.
Відповідно до приписів ч. 3 ст. 407 КПК, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

На підставі викладеного, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, оскільки ухвалене у відповідності до вимог закону, та винесене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими слідчим суддею, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 376, 404, 405, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 18.06.2021 року, якою підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , продовжено строк дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту за місцем мешкання у період часу з 22:00 год. до 06:00 год. наступної доби, з покладанням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, у кримінальному провадженні №0000796 від 22.04.2021 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4