Суддя ОСОБА_1 .
Справа № 644/1125/21
Провадження № 1-кс/644/221/21
У Х В А Л А

Іменем України

22 лютого 2021 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

скаржника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність відповідальних осіб відділу поліції № 1 Харківського районного управління № 2 ГУНП в Харківській області, щодо не прийняття рішення в порядку ст. 214 КПК України та зобов`язання внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

в с т а н о в и в :

17 лютого 2020 року до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність відповідальних осіб відділу поліції № 1 Харківського районного управління № 2 ГУНП в Харківській області в якій зазначив, що 12 лютого 2021 року ними особисто подано заяву в порядку ст. 214 КПК України про вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 375 КК України. Заяву отримано уповноваженою особою Індустріального ВП ГУНП в Харківській області 12 лютого 2021 року та зареєстровано в журналі єдиного обліку за № 3223.

В обґрунтування поданої скарги посилався на те, що до часу звернення до суду зі скаргою, у порушення ст. 214 КПК України, відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань не внесено та не надано витягу з ЄРДР.

ОСОБА_3 при судовому розгляді скаргу підтримав та зазначив, що до скарги ним додано копію заяви від 12.02.2021 року, яку зареєстровано в ЖЄО відділу поліції № 1 Харківського районного управління № 2 ГУНП в Харківській області, однак до часу розгляду скарги відомостей до ЄРДР так і не внесено.

Представник відділу поліції № 1 Харківського районного управління № 2 ГУНП в Харківській області в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Відсутність суб`єкту оскарження, у відповідності до ч. 3 ст. 306 КПК України, не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали та перевіривши доводи скарги суд доходить до наступних висновків….

Судом встановлено, що 12 лютого 2021 року ОСОБА_3 звернувся до відділу поліції № 1 Харківського районного управління № 2 ГУНП в Харківській області з заявою про вчинене кримінальне правопорушення, яка була зареєстрована 12.02.2021 за № 3223. Проаналізувавши зміст заяви від 12.02.2021 р., встановлено, що в ній по суті висловлюється незгода з рішенням суддів Харківського апеляційного суду ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які ухвалою від 24.12.2020 р. відмовили у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді від 22.09.2020 року про відмову у задоволенні скарги на постанови про закриття кримінального провадження.

Заява вмотивована тим, що судді Харківського апеляційного суду 24.12.2020 р. постановили неправосудну ухвалу в справі № 644/7014/20, оскільки висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що на його думку містить у діях суддів складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 375 КК України.

Зазначену заяву зареєстровано у відділі поліції № 1 Харківського районного управління № 2 ГУНП в Харківській області 12 лютого 2021 року в ЖЄО № 3223.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування визначений главою 26 КПК України.

Так, ч. 1 ст.303 КПК України містить вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування. Зокрема, у відповідності до п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

У відповідності до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Разом з тим, на підставі ст. 25 КПК України проголошено засаду публічності. Так, прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

З вказаною нормою кореспондується вимога п. 4, п.5 ч. 5 ст. 214 КПК України, у відповідності до якої до Єдиного реєстру досудових розслідувань вноситься, зокрема, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР, порядок формування та ведення якого затверджується Генеральною Прокуратурою України.

Внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення (затверджене наказом Генерального прокурора від 30 червня 2020 року № 298).

Згідно з п.1 глави 2 розділу I цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п.4,5 ч.5 ст.214 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого Кримінальним кодексом України.

Системний аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення.

У цілому такий висновок відповідає Рішенню Конституційного Суду України у справі за конституційною скаргою ОСОБА_7 від 17 червня 2020 року, згідно п.5 мотивувальної частини якого зазначено, що «встановлений законодавцем обсяг судового захисту стосовно оцінки бездіяльності уповноважених державних органів має забезпечити ефективність судового контролю, який має бути забезпечено під час розгляду відповідних питань хоча б у двох судових інстанціях: законодавець має запровадити такий обсяг судового контролю за бездіяльністю слідчого чи прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Реєстру після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, що дозволяв би здійснити ефективний судовий контроль щодо відповідних питань та за наявності підстав надати особі можливість ініціювати початок кримінального провадження, а отже, надати їй реальний доступ до судового захисту».

Відповідно до положень ст.ст. 126, 129 Конституції України, ст. 48 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом (вказана норма закону визнана конституційною згідно з Рішенням Конституційного Суду № 8-рп/2011 від 12 липня 2011 року).

Крім того, згідно з п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13.06.2007 «Про незалежність судової влади» судові рішення вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом. Процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом. При цьому, виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається.

Таким чином, можливе порушення суддею норм матеріального або процесуального права не може виключно кваліфікуватись як кримінальне правопорушення та як підстава для притягнення судді до кримінальної відповідальності.

Слідчий суддя вважає, що ОСОБА_3 у заяві не наводить конкретних відомостей та обставин, передбачених ч. 5 ст.214 КПК України, які б свідчили про існування підстав для кваліфікації дій суддів Харківського апеляційного суду за ч.1 ст.375 КК України.

Також, Рішенням Конституційного Суду України від 11 червня 2020 року №7-р/2020 року визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною) ст. 375 КПК України, та втрачає чинність через шість місяців з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Ця обставина свідчить про те, що в силу неконституційності складу злочину «Постановлення суддею (суддями) завідомо неправосудного вироку, рішення, ухвали або постанови», ідентифікувати склад даного злочину не вбачається за можливе, що виключає кримінальне переслідування, і внесення даних до ЄРДР за заявою в частині складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.375 КК України.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що у заяві скаржника відсутні будь-які обставини, які б вказували або могли б свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, з чим закон пов`язує внесення відомостей до ЄРДР.

Відповідно до ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Відсутність у скарзі відомостей, що можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, зумовлює відмову у її задоволенні.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 2, 26, 214, 303-304, 309, 376 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в :

У задоволені скарги ОСОБА_3 на бездіяльність відповідальних осіб відділу поліції № 1 Харківського районного управління № 2 ГУНП в Харківській області, щодо не прийняття рішення в порядку ст. 214 КПК України та зобов`язання внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань - відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя: