Справа № 463/6482/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/795/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 17 червня 2021 року про відмову у задоволенні скарги,
в с т а н о в и л а :
ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 17 червня 2021 року відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_7 в інтересах фермерського господарства на бездіяльність службових осіб Територіального управління Державного Бюро Розслідувань, розташованого у м. Львові, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 20.05.2021.
Не погоджуючись з даною ухвалою слідчого судді, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 17 червня 2021 року, скасувати вказану ухвалу, визнати протиправним невнесення працівниками ТУ ДБР, розташованого у м.Львові відповідних відомостей на підставі заяви про вчинене кримінальне правопорушення за вих.№194 від 20.05.2021 року до ЄРДР. Зобов`язати ТУ ДБР, розташованого у м.Львові, внести відповідні відмості на підставі його заяви про вчинене кримінальне правопорушення за вих.№194 від 20.05.2021 року до ЄРДР та порушення прав гарантованих ст.56 КПК України.
В обґрунтування апеляційних вимог ОСОБА_6 покликається на те, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, оскільки слідчий суддя зобов`язаний був застосувати норми Конституції України, як норми прямої дії і захистити його права гарантовані п.1 ч.2 ст. 56 КПК України, а також слідчий суддя зобов`язаний був захистити його права передбачені ст.40 Конституції України, ст.56 КПК України.
Вказує, що оскаржуваною ухвалою слідчий суддя порушив норми процесуального права, а саме вимоги ст.ст.1, 2 КПК України.
Зазначає, що оскаржувана ухвала не відповідає вимогам ст.ст. 55, 56, 214 КПК України. З моменту подання ним заяви про вчинення злочину він набув статусу потерпілого; на підставі п. 1 ч. 2 ст. 56 КПК слідчий суддя зобов`язаний був задоволити його скаргу, а працівники ТУ ДБР, розташованого у м. Львові зареєструвати його заяву про злочин та визнати його потерпілим.
Наголошує, що ухвала слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 17 червня 2021 року не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки висновки суду не підтверджуються доказами, що працівники ТУ ДБР, розташованого у м. Львові мали право не вносити дані відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань повідомлень про кримінальне правопорушення відповідно до заяви від 20 травня 2021 року.
В обґрунтування пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 17 червня 2021 року покликається на те, що такий пропущено з поважних причин, оскільки апелянт не був присутнім при оголошенні оскаржуваної ухвали, і отримавши 08.07.2021 року рекомендованим листом ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 17 червня 2021 року фізично не мав можливості виконати вимоги ухвали щодо апеляційного оскарження, так як зміст вказаної ухвали став відомий йому тільки 08.07.2021 року.
В судове засідання скаржник не з`явився, в апеляційній скарзі зазначив, що її розгляд просить проводити у його відсутності. Представник органу досудового розслідування в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце його проведення, про причини неявки не повідомив. З урахуванням наведеного та положень ч.4 ст.405 КПК України, апеляційний розгляд проведено без участі осіб, які без поважних причин не з`явились до суду.
Заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 , колегія суддів вважає, що в її задоволенні слід відмовити, виходячи з наступного.
Щодо поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 31 травня 2021 року про відмову у задоволенні скарги, то матеріалами справи підтверджуються доводи апелянта щодо поважності пропуску строку апеляційного оскарження, а відтак колегія суддів вважає, що строк апеляційного оскарження слід поновити.
З`ясовуючи можливість оскарження вказаного рішення слідчого судді, колегія суддів бере до уваги Рішення № 4-р(ІІ)/2020 другого сенату Конституційного суду України від 17 червня 2020 року у справі №3-180/2018 (1644/18), яким положення ч. 3 ст. 307 Кримінального процесуального кодексу України щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Статтею 303 КПК України встановлено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.
Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Відповідно до п. 2 Розділу ІІ Положення про порядок ведення ЄРДР, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 139 від 6 квітня 2016 року, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.
Як вбачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_6 звернувся до Державного бюро розслідувань з заявою від 20 травня 2021 року про вчинення можливих протиправних дій старшого слідчого прокуратури Сокальського району Львівської області ОСОБА_8 .
Листом від 08.06.2021 року Державне бюро розслідувань надало інформацію ОСОБА_6 про відсутність підстав для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі поданої заяви.
З матеріалів скарги вбачається, що ОСОБА_6 подав на адресу Державного бюро розслідувань заяву від 20.05.2021 про кримінальне правопорушення передбачене ст. 366 КК України, вчинене, на його думку, старшим слідчим прокуратури Сокальського району Львівської області ОСОБА_8 . Листом від 28.05.2021 заяву було скеровано до Територіального управління Державного Бюро Розслідувань, розташованого у м. Львові. Однак, всупереч вимогам закону відомості в ЄРДР останнім не внесені.
Відповідно до ч.4 ст.214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.
Водночас, зміст ч.1 ст.214 КПК України не передбачає обов`язку слідчого чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі короткого викладу обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.
Крім цього, внесення відомостей до ЄРДР також врегульовано Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженим наказом Генерального прокурора України №298 від 30.06.2020 року, згідно з пунктом 2 глави 1 розділу ІІ «Порядок формування та ведення Реєстру» якого, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.
Таким чином, сам факт подання заяви не може бути безумовною підставою для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, водночас критерієм внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань заяв і повідомлень є наявність в них фактичних даних, які вказують на ознаки кримінального правопорушення.
За результатом судового розгляду поданої скарги, слідчий суддя відмовив у її задоволенні, обґрунтовуючи своє рішення, зокрема, тим, що не будь-яка заява є підставою для внесення відомостей до ЄРДР, а лише та заява, яка містить фактичні дані які підтверджують факт вчинення кримінального правопорушення. Всі інші заяви, після їх надходження підлягають розгляду згідно із Законом, яким не є Закон про кримінальну відповідальність. Із змісту заяви ОСОБА_6 від 20.05.2021 слідує, що старшим слідчим прокуратури Сокальського району Львівської області ОСОБА_8 , всупереч інтересам служби, внесено неправдиву інформацію в офіційні документи, постанову про відмову в порушенні кримінальної справи. Однак, в такій не відображено в чому полягає службове підроблення. Окрім цього, заявником не наведено обставин на підтвердження фактичних даних, які свідчать про вчинення старшим слідчим саме кримінального правопорушення передбаченого ст. 366 КК України. Наведені в заяві відомості не вказують на ознаки злочину. Мотиви скаржника по суті є його суб`єктивним сприйняттям та зводяться до незгоди з процесуальними діяннями та рішеннями посадової особи. В свою чергу заявник наділений правом на оскарження таких у встановленому КПК порядку.
У пункті 36 постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 зазначено, що у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що слідчий суддя з`ясував обставини та мотиви, з яких уповноважена особа Територіального управління Державного Бюро Розслідувань, розташованого у м. Львові, дійшла висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за заявою ОСОБА_6 .
Суд апеляційної інстанції досліджуючи матеріали скарги, приходить до обґрунтованого переконання про те, що висновки слідчого судді з приводу скарги ОСОБА_6 є обґрунтованими належним чином та суд апеляційної інстанції не вбачає жодних підстав не погоджуватися із зазначеними висновками.
Згідно з ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу.
Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до переконання про те, що ухвала слідчого судді, якою було відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 , є законною, обґрунтованою та вмотивованою, і висновки викладені в ній відповідають матеріалам справи, і не вбачається жодних законних та обґрунтованих підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_6 .
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,
п о с т а н о в и л а :
поновити ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 17 червня 2021 року.
Ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 17 червня 2021 року, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_7 в інтересах фермерського господарства на бездіяльність службових осіб Територіального управління Державного Бюро Розслідувань, розташованого у м. Львові, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 20.05.2021 залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_6 - без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4