Справа № 456/3324/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/517/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційні скарги прокурора ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_7 на вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 02 квітня 2020 року, відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Квасів Горохівського району Волинської області, жителя АДРЕСА_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника-адвоката ОСОБА_10 ,

в с т а н о в и л а:

вищевказаним вироком ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, і призначено йому покарання за ч. 1 ст. 286 КК України у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Цивільні позови ОСОБА_7 та ОСОБА_11 до ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишено без розгляду.

Стягнуто з ОСОБА_8 процесуальні витрати в розмірі 8164,00 (вісім тисяч сто шістдесят чотири) грн. на користь держави.

Скасовано арешт автомобіля марки «Mitsubishi L200», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_12 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 , накладений ухвалою слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 05.07.2019.

Вирішено питання з речовими доказами.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_8 29.06.2019 близько 19 год. 30 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, проявивши злочинну недбалість, керуючи технічно справним автомобілем марки «Mitsubishi L200», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , та рухаючись ним по вулиці Шевченка в смт. Дашава Стрийського району Львівської області в напрямку с. Йосиповичі Стрийського району Львівської області, при проїзді її ділянки біля площі імені Тараса Шевченка проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, без причин технічного характеру при наближенні до пішохода ОСОБА_7 , яка стояла з правої сторони біля припаркованого в заїзній «кишені» автомобіля марки «Skoda Superb», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , яку ОСОБА_8 міг вчасно виявити в полі свого зору, не зменшив швидкості та не дотримався безпечного інтервалу, такими своїми діями створивши аварійну обстановку, яка призвела до наїзду на неї та зіткнення з автомобілем марки «Skoda Superb», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпіла ОСОБА_7 згідно з висновком експерта від 26.11.2019 отримала садна на сідницях, багатоуламковий перелом 12 грудного хребця без ушкодження спинного мозку, закритий перелом лівої променевої кістки, які відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеня важкості за ознакою довготривалого розладу здоров`я.

Вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулася внаслідок порушення чинних Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_8 , а саме:

п. 1.5 (дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків);

п. 2.3 (підпункту «б» - бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну; підпункту «д» - водій зобов`язаний не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху);

п. 2.9 (підпункту «а» - керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції);

п. 10.1 (перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху);

п. 12.3 (у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди);

п. 13.3 (під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримуватися безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху), і вказані порушення ОСОБА_8 вимог ПДР України є в прямому причинному зв`язку з наслідками, що настали.

Не погоджуючись з даним вироком прокурор ОСОБА_6 , потерпіла ОСОБА_7 подали апеляційні скарги.

В своїй апеляційній скарзі прокурор, просить скасувати вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 02 квітня 2020 року через неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність, постановити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги прокурор не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації дій обвинуваченого, зазначає, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню у зв`язку із неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, в частині призначення додаткового покарання.

Прокурор в свої апеляційній скарзі наголошує, що при призначенні покарання суд першої інстанції не врахував обставину, що обтяжує покарання відповідно до ст. 67 КК України вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, та не застосував додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами, та жодним чином не обґрунтував та не мотивував причини не призначення даного покарання.

Потерпіла ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі просить вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 02 квітня 2020 року скасувати як незаконний, а матеріали кримінального провадження направити на розгляд в іншому складі суду.

В обґрунтування апеляційної скарги потерпіла ОСОБА_7 покликається на те, що призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання не відповідає вчиненому ним злочину через свою м`якість. Зазначає, що судом першої інстанції не враховано тяжкість тілесних ушкоджень, отриманих потерпілою внаслідок ДТП, не враховано фізичних та психічних страждань, які їй довелось пережити. Вказує, що внаслідок отриманих травм, перенесла операцію, втратила роботу та потребує повторного оперативного втручання в майбутньому.

Потерпіла наголошує, що з дня вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, яке мало місце 29.06.2019 року, обвинувачений працюючи водієм та отримуючи пенсію, ні до початку судового розгляду в суді першої інстанції, ні після його закінчення, не відшкодував потерпілій моральної шкоди.

Потерпіла вказує, що призначаючи обвинуваченому покарання у виді штрафу без застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами суд першої інстанції вчинив невірно, оскільки злочин вчинений обвинуваченим у стані алкогольного сп`яніння та потерпілою отримано тілесні ушкодження середньої тяжкості.

У судове засідання апеляційного суду потерпіла ОСОБА_7 та її представник адвокат ОСОБА_13 , цивільний позивач ОСОБА_11 , будучи повідомленими про дату, час і місце судового розгляду, не з`явилися. Натомість потерпіла ОСОБА_7 подала на адресу Львівського апеляційного суду заяву, в якій вказала, що просить апеляційну скаргу розглянути у її відсутності та відсутності її представника адвоката ОСОБА_14 , при цьому зазначила, що подану нею апеляційну скаргу повністю підтримує.

Відповідно до ч.4 ст. 405 КПК України неприбуття учасників провадження в судове засідання не перешкоджає проведенню розгляду.

Заслухавши доповідача, виступ прокурора, який підтримав подану прокурором апеляційну скаргу, та частково підтримав апеляційну скаргу потерпілої, думку обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника - адвоката ОСОБА_10 , які заперечили апеляційні скарги та просили вирок суду першої інстанції залишити без змін, вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення,передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, та правильність кваліфікації його діяння за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються наявними в ньому доказами, що ніким не оспорюється.

Згідно зі ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Визначені цією нормою Кодексу загальні засади призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного і доцільного заходу примусу, яке б ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави і суспільства. Відповідно до вказаних засад особі, яка вчинила злочин, повинно бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципу співмірності, цей захід примусу за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Санкція частини першої статті 286 КК України надає можливість суду як призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, так і не застосовувати таке покарання до особи.

Вказане положення закону України про кримінальну відповідальність носить альтернативний характер, відтак питання про доцільність призначення додаткового покарання вирішується з урахуванням обставин конкретної справи, даних про особу винного та інших обставин, які суд при вирішенні такого питання визнає необхідними для постановлення законного, справедливого та достатнього покарання.

На переконання колегії суддів апеляційного суду, суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_8 основного покарання і вирішенні питання щодо призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами врахував: характер та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, фактичні обставини справи, конкретний характер і ступінь участі обвинуваченого у вчиненому ним кримінальному правопорушенні, тяжкість заподіяних кримінальним правопорушенням наслідків, спосіб вчинення кримінального правопорушення і його мотиви, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, працює водієм ТзОВ «Арджун», позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку в лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, одружений, хворіє рядом хронічних захворювань, в тому числі на цукровий діабет важкої форми, відшкодував матеріальну шкоду потерпілій, а також врахував, що керування транспортним засобом є єдиним доходом обвинуваченого, який зобов`язаний відшкодувати потерпілій заподіяну моральну шкоду та має таку можливість, лише працюючи водієм та використовуючи транспортний засіб з цією метою, врахував інтереси потерпілої та ймовірність отримання відшкодування шкоди за таких обставин. При цьому суд відніс до обставин, що пом`якшують покарання, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відшкодування матеріальної шкоди, обставинами, які обтяжують покарання, суд визнав вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, беручи до уваги всі вказані обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд дійшов переконання, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання в межах санкції інкримінованої йому статті КК України у виді штрафу.

З урахуванням наведеного суд першої інстанції не порушив загальних засад призначення покарання, встановлених законом України про кримінальну відповідальність, і дійшов вірного висновку про необхідність призначення обвинуваченому лише основного покарання у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст.286 КК України, належним чином мотивувавши своє рішення.

На переконання колегії суддів апеляційного суду, призначене судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за своєю суворістю відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів. Судом детально проаналізовано поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, його щире каяття, повне визнання вини, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відшкодування матеріальної шкоди, вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, наслідки суспільно-небезпечного діяння, обставини кримінального провадження в їх сукупності, відсутність будь-яких намірів уникнути кримінальної відповідальності, відтак доводи апеляційних скарг в частині застосування додаткового покарання не підлягають до задоволення.

З огляду на вище викладене та дані, що характеризують особу обвинуваченого, суд апеляційної інстанції не знаходить достатніх та обґрунтованих підстав для задоволення апеляційних скарг прокурора ОСОБА_6 та потерпілої ОСОБА_7 про призначення обвинуваченому ОСОБА_8 додаткового покарання, та вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_8 призначено судом першої інстанції з дотриманням вимог ст.ст.50, 65 КК України.

Що стосується посилань апелянтів на тяжкість, ступінь суспільної небезпеки злочину та його наслідки, то врахування як підстави для посилення кримінальної відповідальності лише тих загальних обставин вчинення злочину, які охоплюються його об`єктивною стороною, поза зв`язком з іншими конкретними обставинами справи й даними про особу винного не ґрунтується на принципі індивідуалізації, що передбачає диференційований підхід як обов`язкову умову справедливості кримінальної відповідальності.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б тягли безумовне скасування чи зміну вироку, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, на переконання колегії суддів апеляційного суду, оскаржуваний вирок є законним та обґрунтованим, відтак апеляційні вимоги прокурора та потерпілої не підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 02 квітня 2020 року відносно ОСОБА_8 , залишити без змін, а апеляційні скарги прокурора ОСОБА_6 та потерпілої ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців.

Головуючий

Судді