Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/113/21 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2021 року м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваної ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04 березня 2021 року, в кримінальному провадженні, внесеного 21 грудня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001750, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, якою стосовно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Олександрії Кіровоградської області, громадянки України, з середньою освітою, не працюючої, не заміжньої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:

-17 вересня 2020 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч.1,2 ст.185 та ч.2 ст.190 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 3 роки. На підставі ст..75 КК України, ОСОБА_7 звільнена від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки. Станом на 22 березня 2021 року вирок не набрав законної сили,

застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту,

ВСТАНОВИЛА:

З представлених матеріалів кримінального провадження вбачається, що за клопотанням слідчого Олесандрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_9 від 04 березня 2021 року, погодженого із прокурором Олександрійської місцевої прокуратури ОСОБА_8 , ухвалою слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04 березня 2021 року підозрюваній ОСОБА_7 засновано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком на 60 днів, а саме до 04 травня 2021 року.

Рішення слідчого судді мотивовано наявністю обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні нетяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, а також ризиків, передбачених п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

Разом з цим, за висновком слідчого судді, ризиків, передбачених п. 1 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме того, що ОСОБА_7 , перебуваючи на свободі буде ухилятися від слідства та суду, прокурором не доведено і таких даних, під час розгляду клопотання, стороною обвинувачення не представлено.

Крім того, слідчий суддя у своєму рішенні зазначив про те, що при обранні даного виду запобіжного заходу враховує, те, що ОСОБА_7 повністю визнала вину, має постійне місце проживання та реєстрації, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судима.

При таких обставинах та характеризуючих даних, слідчий суддя дійшов до висновку, що для запобігання ОСОБА_7 ризику продовжувати злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання нею процесуальних обов`язків, достатньо буде застосувати такий вид запобіжного заходу як домашній арешт.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді як незаконну та необґрунтовану, постановити нову ухвалу про застосування підозрюваній ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Свої вимоги прокурор обґрунтовує тим, що під час розгляду клопотання, слідчим суддею, в порушення вимог ст. 177 КПК України не враховано, що ОСОБА_7 за вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17 вересня 2020 року засуджена за ч.1 та ч.2 ст.185, ч.2 ст.190 КК України до покарання у виді 3 років обмеження волі, із застосуванням ст.75 КК України, тобто є особою, яка раніше притягувалася до кримінальної відповідальності..

В даному кримінальному провадженні ОСОБА_7 обгрунтовано підозрюється у вчиненні аналогічного, нетяжкого, умисного, корисливого злочину, в період іспитового строку, що на думку прокурора свідчить про те, що ОСОБА_7 перебуваючи на свободі може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення та перешкоджати слідству, а тому застосування менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою є недопустимим, оскільки не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки ОСОБА_7 та виконання покладених на неї процесуальних обов`язків.

Заслухавши доповідача, в дебатах думку прокурора, який повністю підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити, підозрювану ОСОБА_7 , яка заперечувала проти її задоволення, дослідивши представлені матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

З представлених матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідством встановлено, що ОСОБА_7 19 грудня 2020 року близько 20.30 год., перебуваючи за адресою АДРЕСА_2 , з корисливих мотивів, діючи умисно та цілеспрямовано, повторно, шляхом обману заволоділа мобільним телефоном ОСОБА_10 вартістю 999 грн. 33 коп.

04 березня 2021 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

Згідно п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Положеннями ст.183 КПК України регламентовано, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризиками, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

В даному випадку, при вирішенні питання про застосування ОСОБА_7 виду запобіжного заходу, апеляційний суд враховує наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні умисного, не тяжкого, кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України.

ОСОБА_7 , під час перегляду справи в суді апеляційної інстанції свою причетність до шахрайства не оспорює, крім того пояснила, що за місцем реєстрації, а по суті відбування домашнього арешту не проживає, у зв`язку з сімейними проблемами, ніде не працює, постійного джерела доходу не має.

Крім того, вказала, що до Кропивницького апеляційного суду двічі не з`явилась, у зв`язку з тим, що її захисник її своєчасно про судові засідання не повідомила, хоча ОСОБА_7 знала про наслідки неявки в суд, без поважних причин.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 25.02.2021 року, у зв`язку з неявкою ОСОБА_7 в судові засідання, які призначались на 28 січня та 25 лютого 2021 року, застосований примусовий привід, який направлений на виконання.

Хоча вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17 вересня 2020 року стосовно ОСОБА_7 за ч.1 та ч.2 ст.185, ч.2 ст.190 КК України, який оскаржується прокурором саме в частині призначеного покарання, станом на 22 березня 2021 року і не набрав законної сили, про те, існують очевидні ризики того, що ОСОБА_7 перебуваючи на свободі ухиляється від явки в суд.

Більш того, представлені прокурором ОСОБА_11 рапорти дільничного інспектора поліції свідчать про те, що ОСОБА_7 не виконує покладені слідчим суддею обов`язки, визначені в ухвалі від 04.03.20201 року, яка є предметом оскарження, оскільки при проведенні перевірок встановлено, що з 08 по 12 березня 2021 року ОСОБА_7 за місцем проживання була відсутня.

Крім того, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні шахрайства в період відбування покарання, призначеного за вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17 вересня 2020 року.

Тобто, на думку колегії суддів існують реальні ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме переховування ОСОБА_7 від суду та продовження нею злочинної діяльності, а тому обраний слідчим суддею міськрайонного суду запобіжний захід у виді домашнього арешту не забезпечить запобіганню вказаних ризикам.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року, суд приходить до переконання, що враховуючи: характер кримінального правопорушення, його тяжкість, обізнаність підозрюваної про коло свідків у справі, резонанс справи є всі підстави для висновку, що в даному випадку суспільний інтерес перевалює над презумпцією невинуватості і виправдовує такий спосіб втручання в особисту свободу особи, як застосування тримання під вартою.

Рішенням ЄСПЛ у справі « Воляник проти України» від 02 жовтня 2014 року зазначено, що допустимими для взяття й утримання особи під вартою є наявність таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 25.04.2003 року «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання та досудового слідства» запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обирається за наявності підстав вважати, що інші запобіжні заходи не можуть забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України і його належної поведінки.

Аналізуючи викладене в сукупності та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що слідчий суддя районного суду під час розгляду клопотання слідчого не врахував наявність вищевказаних реальних ризиків та обґрунтованих підстав, дійшов до помилкового та передчасного висновку, про можливість застосування до підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Вищезазначені обставини є виправданими та необхідними елементами, що визначають та виправдовують потребу в триманні підозрюваної ОСОБА_7 під вартою.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла до переконливого висновку, що слідчий суддя районного суду необґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання слідчого Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_9 про застосування підозрюваній ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст. 176 КПК України, в тому числі домашній арешт, не зможуть запобігти встановленим ризикам, зазначеним в ч. 1 ст. 177 КПК України та забезпечити виконання підозрюваною процесуальних обов`язків.

Керуючись ст.ст.183, 194, 197, 309, 370 - 372, 376, 407, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04 березня 2021 року в кримінальному провадженні № 0001750 від 21 грудня 2021 року стосовно підозрюваної ОСОБА_7 - скасувати.

Клопотання слідчого Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_9 від 04 березня 2021 року про застосування підозрюваній ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити частково.

Застосувати підозрюваній ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 44 днів, а саме з 11.00 год. 22 березня 2021 року до 11.00 год. 04 травня 2021 року, тобто в межах строків досудового розслідування.

Строк дії ухвали закінчується о 11.00 год. 04 травня 2021 року.

ОСОБА_7 взяти під варту в залі суду.

Визначити ОСОБА_7 заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що дорівнює 45400,00 грн. яка може бути внесена на депозитний рахунок Кропивницького апеляційного суду UA0086310, ; МФО: 820172; банк отримувача: Держказначейська Служба України м. Київ.
При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_7 з-під варти звільнити.

У разі внесення застави зобов`язати підозрювану ОСОБА_7 :

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду;

- не відлучатися без дозволу слідчого, прокурора або суду з м. Олександрія;

- утримуватись від спілкування із свідками по кримінальному провадженню;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання слідчому паспорт громадянина України та у разі наявності закордонний паспорт.

Попередити підозрювану ОСОБА_7 , що в разі невиконання покладених на неї зобов`язань внесена застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду є остаточною та оскарженню касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4