Справа № 731/437/20 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/413/21
Категорія - ч. 2 ст. 125 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

З участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, внесеного 27 серпня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000158 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Варвинського районного суду Чернігівської області від 18 березня 2021 року щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Крим, Полтавський район, Омська область, Російська Федерація, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з неповною середньою освітою, не одруженого, непрацюючого, раніше судимого:

12 березня 2015 року Варвинським районним судом Чернігівської області за ч. 1 ст. 125, ст. 71, ст. 72 КК України до 2 років 25 днів позбавлення волі;

16 серпня 2019 року Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 185, ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Варвинського районного суду Чернігівської області від 18 березня 2021 року ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та йому призначено покарання у виді арешту на строк 4 місяці.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до покарання призначеного за даним вироком 4 місяці арешту, що відповідно до ст. 72 КК України відповідає 4 місяцям позбавлення волі, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 16 серпня 2019 року та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів, у зв`язку з проведенням судової трасологічної експертизи №231 від 25 лютого 2020 року у сумі 1 570 гривень 10 копійок.

Питання речових доказів вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Не погоджуючись з вироком суду обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить вирок суду змінити, призначити йому покарання за ч. 2 ст. 125 КК України у виді арешту на строк 4 місяці та змінити резолютивну частину вироку про стягнення з нього процесуальних витрат в сумі 1570 грн. 10 коп. у зв`язку з відсутністю доказів проведення судової трасо логічної експертизи № 231 від 25 лютого 2020 року. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що призначене покарання є надмірно жорстоким, враховуючи факт примирення сторін, його щирого каяття та інших обставин. Вважає, що відносно нього не було проведено освідування на стан сп`яніння, а тому факт його знаходження в стані алкогольного сп`яніння не доводиться матеріалами справи і такі докази відсутні. Апелянт звертає увагу, що між ним та ОСОБА_8 не було сімейних відносин, вони не вели спільного побуту та домашнього господарства, не були пов`язані спільною метою чи інтересами, а були лише знайомі. Сам потерпілий, згідно наявних доказів в матеріалах справи, проживає за іншою адресою, що свідчить про відсутність між ним та потерпілим близьких чи інших відносин. Крім того, обвинувачений стверджує, що жодної трасолочіної експертизи в даному кримінальному проваджені не проводилося і матеріали таких доказів не містять.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_7 будучи раніше неодноразово судимим, в останнє 16 серпня 2019 року Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 185 КК України, ч. 1 ст. 70 КК України на термін 3 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробовуванням з іспитовим строком 2 роки, на шлях виправлення не став, а в період іспитового строку вчинив новий умисний злочин, а саме 26 серпня 2019 року близько 19 години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за місцем свого проживання в АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин в спальній кімнаті умисно наніс ОСОБА_9 2 удари кухонним ножем в область нижньої частини задньої поверхні грудної клітки зліва. Внаслідок вищеописаних дій ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження, а саме дві колото-різані рани задньої поверхні грудної клітки зліва, які згідно висновку судово-медичної експертизи №30 від 03 березня 2020 року відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

В поданих запереченнях на апеляційну скаргу обвинуваченого прокурор Прилуцької окружної прокуратури ОСОБА_10 просить оскаржуваний вирок залишити без змін, та відмовити у задоволенні апеляційної скраги обвуинваченого.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного висновку.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

При перевірці матеріалів кримінального провадження апеляційним судом установлено, що свої висновки про доведеність винуватості ОСОБА_7 та кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 125 КК України судом першої інстанцій зроблено на підставі доказів, досліджених та оцінених у сукупності із дотриманням вимог кримінального процесуального закону, про що у вироку відповідно до ст. 374 КПК України наведено докладні мотиви.

Свої висновки про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення за викладених у вироку обставин, суд першої інстанції обґрунтував, дослідивши і проаналізувавши показання:

- обвинуваченого ОСОБА_7 , який свою вину у скоєному ним кримінального правопорушення визнав частково та пояснив, що під час вживання алкогольних напоїв з потерпілим виник конфлікт, в ході якого він наніс ОСОБА_9 тілесні ушкодження. Додатково зазначив, що протягом 18 років проживає в даній квартирі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , власником якої є ОСОБА_8 . З останньою обвинувачений в шлюбних стосунках не перебуває, проте побутові проблеми вирішують спільно, свідок ОСОБА_8 є матір`ю його колишньої дружини. Потерпілий по справі - ОСОБА_9 є сином ОСОБА_8 , зареєстрований та періодично проживає разом з ними в даній квартирі;

- потерпілого ОСОБА_9 , який підтвердив факт заподіяння обвинуваченим ОСОБА_7 йому тілесних ушкоджень під час вживання ними алкогольних напоїв. Зазначив, що на даний час з обвинуваченим примирився та претензій до нього не має. Додатково пояснив, що ОСОБА_7 був одружений на його рідній сестрі, згодом вони розлучились, однак обвинувачений залишився проживати в квартирі матері, де він і проживає останні 18 років, допомагає по господарству та піклується про неї;

- свідка ОСОБА_8 , яка повідомила, що є власником квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , там же і зареєстрована та проживає і близько двох років тому, між її співмешканцем ОСОБА_7 та її сином ОСОБА_9 виник конфлікт.

На підтвердження встановлених обставин щодо винуватості обвинуваченого, крім вище наведених показань, судом першої інстанції також враховано дані, що, зокрема, містяться у наступних доказах:

- рапорті старшого інспектора-чергового Варвинського ВП Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_11 від 26 серпня 2019 року, згідно якого, о 19 год. 20 хв. заявник ОСОБА_8 звернулася на лінію НОМЕР_1 з повідомленням, що за адресою: АДРЕСА_2 , її сину завдано ножові поранення. За результатами відпрацювання даного звернення було встановлено, що за адресою: АДРЕСА_2 , під час вживання алкогольним напоїв, між співмешканцем ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та її сином ОСОБА_12 виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_7 наніс ОСОБА_13 два колоті удари ножем в задню стінку грудної клітки;

- заявах ОСОБА_9 , від 27 серпня 2019 року та 08 вересня 2020 року, якими доводиться факт звернення останнього до Варвинського ВП Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області з вимогою щодо притягнення до відповідальності ОСОБА_7 , співмешканця його матері, який 26 серпня 2019 року наніс йому колото-різані рани в область лівої нижньої ділянки спини;

- витязі з ЄРДР щодо кримінального провадження №0000158 від 27 серпня 2019 року, що підтверджує факт відкриття кримінального провадження з правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 125 КК України, на підставі заяви ОСОБА_9 від 27 серпня 2019 року, про те, що 26 серпня 2019 року близько 19 год., за місцем його проживання в АДРЕСА_2 , ОСОБА_14 наніс йому ножем непроникаючі колото-різані рани в область нижньої частини спини;

- постанові дізнавача у кримінальному провадженні Варвинського ВП Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області, ОСОБА_15 , якою винесено рішення про перекваліфікацію даного кримінального провадження на ч. 2 ст. 125 КК України, та внесено відповідні відомості в ЄРДР, про що свідчить відповідній витяг з ЄРДР;

- заяві-дозволі ОСОБА_8 від 26 серпня 2019 року, якою остання не заперечує щодо здійснення огляду працівниками поліції належної їй квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;

- протоколі огляду місця події від 26 серпня 2019 року, за адресою: АДРЕСА_2 , яким встановлено, зокрема, що в спальній кімнаті даної квартири на дерев`яному столі знаходився ніж з пошкодженою пластиковою ручкою, на лезі якого були наявні сліди бурого кольору (схожі на кров). Даний ніж працівниками поліції було вилучено та упаковано до експертного пакету Національної поліції України №4238676;

- довідці лікаря-хірурга Комунального лікувально-профілактичного закладу «Варвинська центральна районна лікарня» ОСОБА_16 , від 26 серпня 2019 року, якою підтверджується, що ОСОБА_9 , 1974 року народження, 26 серпня 2019 року о 20 год. 10 хв. був госпіталізований в хірургічне відділення КЛПЗ «Варвинська ЦРЛ» з попереднім діагнозом: ножові різані, колоті рани нижньої лівої частини спини без проникнення, алкогольне сп`яніння;

- висновку експерта КЗ «Чернігівське обласне бюро судово-медичної експертизи» ОСОБА_17 № 30, від 05 лютого 2020 року, яким встановлено, що у ОСОБА_9 мали місце тілесні ушкодження: садна та синці шиї, дві колото-різані рани задньої поверхні грудної клітки зліва; тілесні ушкодження у вигляді саден та синців шиї утворились за механізмом стиснення та тертя; колото різані рани від дії колюче-ріжучого предмету. По давності вищеописані тілесні ушкодження можуть відповідати 26 серпня 2019 року. Тілесні ушкодження у вигляді колото-різаних ран задньої поверхні грудної клітки зліва, відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я та могли утворитися від дії колюче-ріжучого предмету, по типу ножа. Тілесні ушкодження у вигляді саден та синців шиї відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я та могли утворитися від дії тупого предмету, яким, в тому числі, могла бути мотузка;

- протоколі проведення слідчого експерименту від 23 вересня 2020 року, що здійснювався за адресою: АДРЕСА_2 , з якого вбачається, що ОСОБА_8 продемонструвала місце, де знаходиться ліжко на якому вона спала, та ліжко її сина - ОСОБА_9 Повідомила, що після того, як її син, перебуваючи в спальній кімнаті, відштовхнув ОСОБА_7 , останній взявши ніж, тримаючи його в правій руці, наніс ОСОБА_18 два удари ножем в область його спини;

- заяві ОСОБА_7 від 12 жовтня 2020 року, якою надано дозвіл працівникам поліції на проведення слідчого експерименту за його участі за місцем його проживання, за адресою: АДРЕСА_2 ;

- протоколі проведення слідчого експерименту від 12 жовтня 2020 року, за участю ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_2 , з якого вбачається, що ОСОБА_7 повідомив та показав наочно порядок та характер подій, зокрема, що під час вживання спиртних напоїв, між ним та ОСОБА_9 виникла сварка, в ході якої ОСОБА_9 відштовхнув ОСОБА_7 в груди, в подальшому, останній взявши ніж, тримаючи його в правій руці наніс ОСОБА_18 два удари ножем в область лівої частини спини. Після чого, ОСОБА_8 вибила даний ніж з рук ОСОБА_7 ;

- заяві ОСОБА_9 від 25 вересня 2020 року, якою надано дозвіл працівникам поліції на проведення слідчого експерименту за його участі за місцем його проживання, за адресою: АДРЕСА_2 ;

- протоколі проведення слідчого експерименту від 25 вересня 2020 року, за участю ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2 , з якого вбачається, що ОСОБА_9 під час даної слідчої дії повідомив, що дійсно відштовхнув ОСОБА_7 , після чого останній, взявши ніж, тримаючи його в правій руці наніс йому два удари ножем в область лівої частини спини. В подальшому його мати, ОСОБА_8 вибила даний ніж з правої руки ОСОБА_7 , в результаті чого, конфлікт між ними припинився;

Місцевий суд з достатньою повнотою перевірив всі доводи сторони захисту в судовому засіданні, виклав критичний аналіз окремих доказів. У своїх висновках суд першої інстанції навів мотиви, з яких взяв до уваги одні докази та відкинув інші, та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 і доводи, викладені стороною захисту, були предметом дослідження під час судового розгляду, вони отримали об`єктивну та належну оцінку в судовому рішенні, з якою погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Також, суд дотримався вимог ст. 10 КПК України, створивши необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав. Сторони користувалися рівними правами та свободою у наданні доказів, дослідженні та доведенні їх переконливості перед судом. Клопотання сторін кримінального провадження вирішені судом у відповідності до вимог КПК України.

Суд першої інстанції, з`ясувавши передбачені ст. 91 КПК України обставини, що належать до предмета доказування, встановив факт наявності суспільно небезпечного діяння й обґрунтовано визнав доведеною винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Фактичні дані, які покладено в основу вироку і на яких ґрунтується обвинувачення ОСОБА_7 отримано в порядку, визначеному КПК України, вони узгоджуються між собою, були предметом безпосереднього дослідження суду, не викликають сумніву в законності їх збирання (формування) та процесуального закріплення. Тому ці дані в силу ст. 84 КПК України є доказами у кримінальному провадженні та неоспорюються учасниками судового провадження.

Що стосується покарання, призначеного обвинуваченому, то колегія суддів враховує наступне.

Згідно норм ст. 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочини, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для їх виправлення та попередження нових злочинів.

При обранні обвинуваченому ОСОБА_7 виду та міри покарання, місцевий суд вірно врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що ОСОБА_7 раніше неодноразово вчиняв умисні злочини проти життя та здоров`я особи, проти власності, на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, маючи непогашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення кримінальних правопорушень, позитивних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і знову вчинив умисне кримінальне правопорушення у період іспитового строку встановленого вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 16 серпня 2019 року. Прийняв до уваги обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину і наявність обставин, які обтяжують покарання - вчинення злочину особою повторно та рецидив злочинів, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, вчинення злочину щодо особи, з якою обвинувачений перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах та вмотивовано дійшов висновку про можливість призначити ОСОБА_7 покарання в межах встановленої санкцією інкримінованої статті у виді арешту на строк 4 місяці.

Із цим висновком погоджується колегія суддів, оскільки, судом першої інстанції при винесенні вироку ОСОБА_7 дотримано вимоги ст.ст. 50, 65 КК України, а визначений розмір покарання є достатнім і необхідним для його виправлення та попередження нових злочинів, відповідає особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги обвинуваченого з приводу неналежного врахування судом першої інстанції всіх характеризуючих обвинуваченого даних, оскільки як вбачається з мотивувальної частини вироку, суд врахував вказані обставини при призначенні обвинуваченому покарання.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого, щодо суворості призначеного покарання, необґрунтованого визнання обставинами, які обтяжують покарання - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, вчинення злочину щодо особи, з якою обвинувачений перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах, не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду враховуючи наступне.

Згідно ч. 1 та ч. 4 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Враховуючи, що ОСОБА_7 було засуджено вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 16 серпня 2019 року за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 185, ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, а кримінальне правопорушення за оскаржуваним вироком ОСОБА_7 скоїв 26 серпня 2019 року, тобто після постановлення попереднього вироку, тому суд першої інстанції, враховуючи положення ст. 71 КК України, обґрунтовано та правильно призначив ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць шляхом часткового приєднання покарання невідбутого за попереднім вироком.

З приводу доводів обвинуваченого, щодо відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження перебування його в стані алкогольного сп`яніння, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими та зазначає, що факт перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння в момент вчинення кримінального правопорушення підтверджується, як показаннями потерпілого так і показаннями самого ОСОБА_7 , згідно яких конфлікт між ними виник в ході вживання алкогольних напоїв, що прямо свідчить про наявність обставини, що обтяжує покарання - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що Верховний Суд у своїх рішеннях, зокрема у Постанові № 51-138км18 від 15 березня 2018 року, неодноразово вказував на те, що факт перебування особи у стані алкогольного сп`яніння не обов`язково має підтверджуватися відповідним медичним висновком і може бути встановлений шляхом дослідження інших доказів.

Судом першої інстанції також обґрунтовано враховано обставиною, що обтяжує покарання вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою обвинувачений перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах. Дане питання було предметом детального дослідження та перевірки і з даного приводу у вироку наведено ґрунтовні відповіді з якими погоджується колегія суддів.

Матеріали справи, усні пояснення учасників судового провадження дають підстави вважати, що обвинувачений та потерпілий перебувають у близьких відносинах, та є суб`єктами, на яких поширюється дія Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», оскільки в ході судового розгляду було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 протягом останніх 18 років проживає за адресою: АДРЕСА_2 , разом з матір`ю потерпілого ОСОБА_8 і потерпілим ОСОБА_9 , який за вказаною адресою зареєстрований і періодично там проживає, під час спільного проживання обвинувачений та ОСОБА_8 мають спільний побут, турбуються один про одного та вирішують побутові проблеми спільно.

Відносно доводів апеляційної скарги про не підтвердження процесуальних витрат в сумі 1570 грн. 10 коп., то такі доводи, на переконання колегії суддів, прямо спростовуються наявним в матеріалах кримінального провадження висновком експерта № 231 від 25 лютого 2020 року про проведення судової трасологічної експертизи та довідкою про витрати на проведення експертизи (а.к.п. 105-111).

Порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть зміну чи скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Варвинського районного суду Чернігівської області від 18 березня 2021 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Згідно ч.4 ст.532 КПК України дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.426 КПК України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4