Номер провадження: 11-кп/813/720/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.03.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до

ОСОБА_8 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Яськи Біляївського району Одеської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, працює за наймом, не одруженого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0003365 від 03 жовтня 2018 року, -

ВСТАНОВИВ:

Вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 10 квітня 2019 року ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 був звільнений від відбування, призначеного покарання, з випробовуванням на строк 2 роки та на нього покладені обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Вирішено питання з цивільним позовом потерпілого.

Не погодившись із зазначеним вироком суду першої інстанції прокурор Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вирок суду у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого та ухвалити новий вирок, яким вважати ОСОБА_8 засудженим за ч.1 ст.121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 25 січня 2021 року був наданий дозвіл на затримання ОСОБА_8 для його доставки до Одеського апеляційного суду, а сам обвинувачений був оголошений в розшук у зв`язку з його ухиленням від суду.

10 березня 2021 року ОСОБА_8 був затриманий співробітниками Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області та доставлений до Одеського апеляційного суду в порядку ст.191 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_6 , який підтримав своє клопотання, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які заперечували проти його задоволення, перевіривши доводи викладені в клопотанні прокурора та дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Окрім цього, згідно з ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п.80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Апеляційний суд враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Прецедентне право Конвенції розробило чотири базових прийнятних підстави для відмови у звільненні особи з під варти:

- ризик того, що особа, якій пред`явлено обвинувачення не з`явиться на суді /справа Stogmuller против Austria/;

- ризик того, що особа, якій пред`явлено обвинувачення у випадку звільнення прийме дії, направлені на перешкоджання відправленню правосуддя /справа Stogmuller против Austria/;

- ризик того, що особа, якій пред`явлено обвинувачення, здійснить подальші правопорушення /справа Matznetter против Austria/;

- ризик того, що особа порушить громадський порядок /справа Letellier против France/.

Доцільність тримання під вартою особи, яка підозрюється в вчиненні злочину, має оцінюватись в кожному випадку окремо у відповідності з її особливими характеристиками.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Положеннями п.4) ч.2 ст.183 КПК України встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

З матеріалів кримінального провадження убачається, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, який відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.

За таких обставин до обвинуваченого ОСОБА_8 може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Кримінальне провадження №0003365 від 03 жовтня 2018 року за обвинуваченням ОСОБА_8 перебуває в провадженні апеляційного суду з 15 травня 2019 року. З того часу обвинувачений ОСОБА_8 безпідставно ігнорував виклики до апеляційного суду.

21 січня 2020 року апеляційним судом було постановлено ухвалу про привід обвинуваченого ОСОБА_8 в судове засідання призначене на 11:00 годину 24 березня 2020 року, виконання якої було покладено на начальника Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області.

Вказана ухвала апеляційного суду виконана не була, обвинувачений в судове засідання доставлений не був. Будь-які відомості про причини невиконання ухвали апеляційного суду співробітниками Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області апеляційному суду надані не були.

З цих підстав, 03 червня 2020 року апеляційним судом було повторно постановлено ухвалу про привід обвинуваченого ОСОБА_8 в наступне судове засідання призначене на 26 серпня 2020 року.

На виконання вищезазначеної ухвали з Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області до Одеського апеляційного суду надійшли матеріали, відповідно до яких обвинувачений ОСОБА_8 був ознайомлений з ухвалою Одеського апеляційного суду та власноруч написав заяву від 20 червня 2020 року, в якій зобов`язався прибути в судове засідання Одеського апеляційного суду, призначене на 26 серпня 2020 року на 11 годину.

Разом з цим в судове засідання призначене на 26 серпня 2020 року та в усі наступні судові засідання обвинувачений ОСОБА_8 також не з`явився. Про дату, час та місце судового розгляду ОСОБА_8 повідомлявся засобами поштового зв`язку. Разом з цим поштова кореспонденція, яка направлялась на адресу за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , адресату вручена не була та була повернена, у зв`язку з закінченням терміну зберігання.

При цьому, ОСОБА_8 не проживав за останнім місцем свого мешкання, у зв`язку з чим працівники поліції не могли встановити місце його перебування та виконати ухвали про привід ОСОБА_8 в судові засідання.

З цих підстав ухвалою Одеського апеляційного суду від 25 січня 2021 року був наданий дозвіл на затримання ОСОБА_8 для його доставки до Одеського апеляційного суду, а сам обвинувачений був оголошений в розшук у зв`язку з його ухиленням від суду.

10 березня 2021 року ОСОБА_8 був затриманий співробітниками Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області та доставлений до Одеського апеляційного суду.

Безпідставна неявка обвинуваченого ОСОБА_8 в судові засідання апеляційного суду

перешкоджала розгляду кримінального провадження в розумні строки і призвела до того, що вказане кримінальне провадження майже 2 роки перебуває на стадії апеляційного розгляду, що є неприпустимим.

На думку апеляційного суду вказані обставини беззаперечно доводять існування ризику, передбаченого п.1) ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що перебуваючи на свободі ОСОБА_8 може продовжувати переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

Більш того, в провадженні Одеського апеляційного суду (головуючий суддя ОСОБА_10 ) перебуває інше кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000204 від 02 серпня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, який мав місце вже після вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України у даному кримінальному провадженні.

На переконання апеляційного суду викладені обставини доводять існування ризику, передбаченого п.5) ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що перебуваючи на свободі ОСОБА_8 може продовжувати вчиняти нові кримінальні правопорушення.

Враховуючи викладене, а також беручи до уваги те, що на протязі довготривалого часу обвинувачений ОСОБА_8 переховався від органу досудового розслідування та суду, а в апеляційній скарзі прокурора порушено питання про призначення ОСОБА_11 реального покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, апеляційний суд вважає, що в даному випадку лише найбільш суворий запобіжний захід у виді тримання під вартою зможе забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, дозволить контролювати місце його перебування та зможе запобігти встановленим апеляційним судом ризикам, передбаченим пунктами 1) та 5) ч.1 ст.177 КПК України.

Разом з цим, відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

При цьому в п.2) ч.5 ст.182 КПК України зазначено, що розмір застави, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, апеляційний суд вважає за необхідне, в якості альтернативного запобіжного заходу, визначити йому заставу в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 181 600 гривень (2270 грн. * 80).

На переконання апеляційного суду, саме такий розмір застави у сукупності з покладенням на ОСОБА_8 обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та дозволить контролювати його місце перебування під час розгляду кримінального провадження в Одеському апеляційному суді.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 184, 194, 401, 405, 419 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Задовольнити клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 .

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» строком на 60 днів до 08 травня 2021 року.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України в якості альтернативного запобіжного заходу визначити обвинуваченому ОСОБА_8 заставу - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 181 600 гривень.

Обвинувачений, або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу на рахунок: Банківські реквізити; Депозитний рахунок для зарахування заставних сум

Отримувач: Одеський апеляційний суд,

Рахунок отримувача UA1086720; Банк отримувача: ДКСУ м. Київ, код банку 820172. Призначення платежу: згідно ухвали суду від 10.03.2021 р., заставна сума за ОСОБА_8 , судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

У разі внесення застави на відповідний рахунок Одеського апеляційного суду ОСОБА_8 підлягає негайному звільненню з під варти, з покладанням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

1)прибувати до суду за першою вимогою;

2)повідомляти апеляційний суд про зміну свого місця проживання та місця роботи.

Організацію виконання ухвали в частині доставки ОСОБА_8 до ДУ «Одеський слідчий ізолятор» покласти на начальника Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області.

Ухвала апеляційного суд набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4