УХВАЛА
Іменем України
23.07.2021 Справа №607/12984/21 Провадження № 1-кс/607/4244/2021

м. Тернопіль
Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , законного представника неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області клопотання слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_8 , під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000454 від 14.02.2020 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернопіль, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, студента Відокремленого структурного підрозділу «Тернопільського фахового коледжу Тернопільського національного технічного університету імені Івана Пулюя», який є особою з інвалідністю, раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України,

УСТАНОВИВ:
23.07.2021 слідчий СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 .
Клопотання мотивоване тим, що Тернопільським РУП ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000454 від 14.02.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

Слідчий зазначає, що під час досудового розслідування встановлено, що у 2020 році, точної дати досудовим слідством не встановлено, у ОСОБА_9 спільно із ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та іншими невстановленими слідством особами виник злочинний умисел, направлений на отримання незаконних доходів на постійній основі шляхом придбання, зберігання з метою збуту та збуту особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу (марихуани), смоли канабісу та особливо небезпечної психотропної речовини ЛСД (9,10-дидегідро-N,N-діетил-6-метилерголін-8b-лізергінової кислоти) у м. Тернополі особам, схильним до їх вживання.

Усвідомлюючи незаконність такої злочинної діяльності та небезпеку її викриття правоохоронними органами, ОСОБА_16 спільно із ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та іншими невстановленими слідством особами, вступивши у злочинну змову, бажаючи отримувати власну матеріальну вигоду, керуючись корисливим мотивом, вирішили здійснювати безконтактний збут особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу (марихуани), смоли канабісу та особливо небезпечної психотропної речовини ЛСД (9,10-дидегідро-N,N-діетил-6-метилерголін-8b-лізергінової кислоти) із використанням мережі інтернет, а саме так званого інтернет-магазину з продажу наркотичних засобів, який має назву « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за посиланнями на вебсайті « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та месенджері «Telegram» під псевдонімами: « ОСОБА_17 » ОСОБА_18 », « ОСОБА_17 » ОСОБА_18 », « ОСОБА_19 » ОСОБА_20 », « ОСОБА_21 » ОСОБА_22 », « ОСОБА_21 » ОСОБА_23 » та чаті у месенджері «Telegram» для споживачів наркотичних засобів та психотропних речовин під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_4 ».

Також з метою реалізації свого злочинного умислу вказані особи в мережі інтернет почали купувати дані наркотичні засоби та психотропні речовини з метою збуту у групи невстановлених осіб, які постачали їх за допомогою послуг TOB «Нова Пошта» у м. Тернопіль з інших населених пунктів України з метою їх подальшого збуту споживачам. Безконтактний спосіб придбання, зберігання з метою збуту та збуту особливо небезпечного наркотичного засобу та психотропних речовин полягав у залишенні його в певному місці шляхом так званих «закладок», а обмін інформацією у виді текстових повідомлень та графічних файлів між учасниками групи, а також із замовником наркотичного засобу здійснювався за допомогою мережі інтернет та месенджера «Telegram». Зокрема, особам, які виявили бажання придбати особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс (марихуану), смолу канабісу чи особливо небезпечну психотропну речовину ЛСД (9,10-дидегідро-N,N-діетил-6-метилерголін-8b-лізергінової кислоти), у месенджері «Telegram» надсилались текстові повідомлення, у яких містилась інформація про те, що для придбання наркотичного засобу чи психотропної речовини необхідно відправити кошти на номери системи прийому платежів «EasyPay». Після цього споживачі наркотичних засобів та психотропних речовин, оплативши вартість наркотичного засобу чи психотропної речовини, надсилали у месенджері «Telegram» користувачам під псевдонімом « ОСОБА_17 » ОСОБА_18 », « ОСОБА_17 » ОСОБА_18 », « ОСОБА_19 » ОСОБА_20 » за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_3 » номер pay-зазначення, номер гаманця системи прийому платежів «EasyPay», дату, час та суму зарахування коштів як підтвердження зарахування коштів на вказані номери системи прийому платежів «EasyPay». Після цього споживачам наркотичного засобу чи психотропної речовини від користувачів месенджеру «Telegram» під псевдонімами « ОСОБА_17 » ОСОБА_18 », « ОСОБА_17 » ОСОБА_18 », « ОСОБА_19 » ОСОБА_20 » за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_5 » надсилалась інформація з місцем, де можна отримати особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс (марихуану), смолу канабісу чи особливо небезпечну психотропну речовину ЛСД (9,10-дидегідро-N,N-діетил-6-метилерголін-8b-лізергінової кислоти) у вигляді «закладки», тобто вказувалась адреса, а саме геолокація «Google maps» та додавались фото з конкретним місцем «закладки». Дані «закладки» містили в собі особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс (марихуану), смолу канабісу чи особливо небезпечну психотропну речовину ЛСД (9,10-дидегідро-N,N-діетил-6-метилерголін-8b-лізергінової кислоти), яка розміщалась у поліетиленовому пакеті із застібкою, магнітом (або без нього) та обмотувалась клейкою стрічкою різного кольору відповідно до виду наркотичного засобу чи психотропної речовини.

Таким чином в період з 2020 року, точний час досудовим розслідування не встановлено, по теперішній час ОСОБА_16 спільно із ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та іншими невстановленими слідством особами всупереч Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» № 60/95-ВР від 15.02.1995, порушуючи вимоги Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 589 від 03.06.2009, та Наказу Міністерства охорони здоров`я України № 188 від 01.08.2000, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.08.2000 за № 512/4733 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу», здійснювали збут особливо небезпечного наркотичного засобу та психотропної речовини особам, схильним до їх вживання.
Слідчий зазначає, що у кримінальному провадженні № 0000454 від 14.02.2020 наявна обґрунтована підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.
Також необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий доводить наявністю ризиків, передбачених п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Відтак слідчий вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наявним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.
За таких підстав слідчий просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів із визначенням застави у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 681000 грн.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання з викладених у ньому підстав та просив клопотання задовольнити.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_6 заперечувала проти клопотання прокурора та просила застосувати до ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід, зокрема цілодобовий домашній арешт. Вказала, що підозра не є конкретизованою, а також, що ризики, зазначені у клопотанні, є недоведеними належними доказами. Зауважила, що соціальні зв`язки ОСОБА_4 є міцними, останній проживає разом із батьками та братом, має постійне місце проживання та навчається у коледжі. Звернула увагу, що її підзахисний є особою з інвалідністю, а тому йому періодично необхідно проходити медичне обстеження. Зазначила, що просить не застосовувати до ОСОБА_4 найсуворіший запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки останній є неповнолітнім.
У судовому засіданні законний представник неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_5 просила застосувати до її сина ОСОБА_4 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту. Зазначила, що останній виховується в благополучній родині, а також, що нею та її чоловіком будуть вживатися усі необхідні заходи для забезпечення належної процесуальної поведінки її сина.
У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 просив застосувати до нього запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту. Зазначив, що буде належним чином виконувати усі процесуальні обов`язки.
Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши зміст клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Частина 1 ст. 29 Конституції України визначає, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований, зокрема до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: 1). переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2). знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3). незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4). перешкоджати кримінальному провадженню іншими чином; 5). вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, у тому числі наявність в нього родини утриманців; наявність постійного місця проживання у підозрюваного; наявність судимостей; репутацію підозрюваного та майновий стан (ч. 1 ст. 178 КПК України).
Так, Тернопільським РУП ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000454 від 14.02.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.
22.07.2021 у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.
Про обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_4 , та його можливу причетність до вчинених кримінальних правопорушень свідчать долучені до клопотання матеріали кримінального провадження у їх сукупності, а саме: протоколи огляду мережі інтернет від 16.01.2021 та від 30.03.2021; протоколи огляду місця події від 20.08.2020, 02.09.2020, 09.09.2020, 12.03.2021; висновки експертів за результатами судових експертиз матеріалів, речовин та виробів № 2/1-905/20 від 07.10.2020, № 2/1-906/20 від 08.09.2020, № 2/1-927/20 від 22.09.2020, № 2/1-926/20 від 29.10.2020, № 2/1-985/20 від 11.12.2020, № 2/1-973/20 від 21.09.2020, № 2/1-971/20 від 22.09.2020, № СЕ-19/120-21/1032-МРВ від 06.05.2021, № СЕ-19/120-21/2546-НЗПРАП від 12.03.2021, № СЕ-19/120-21/2778-НЗПРАП від 26.05.2021, № СЕ-19/120-21/2782-НЗПРАП від 27.05.2021, № СЕ-19/120-21/3763-НЗПРАП від 31.05.2021, № СЕ-19/120-21/3764-НЗПРАП від 28.05.2021, № 2/1-913/20 від 11.11.2020, № 2/1-934/20 від 09.10.2020, № 2/1-974/20 від 23.09.2020, № 2/1-1120/20 від 11.11.2020, № 2/1-1119/20 від 11.11.2020, № 2/1-1118/20 від 09.11.2020, № 2/1-1121/20 від 13.11.2020, № 2/1-1140/20 від 30.11.2020, № СЕ-19/120-21/1475-НЗПРАП від 12.02.2021, № СЕ-19/120-21/1715-НЗПРАП від 26.02.2021, № СЕ-19/120-21/1716-НЗПРАП від 18.02.2021, № СЕ-19/120-21/2544-НЗПРАП від 31.03.2021, № СЕ-19/120-21/2545-НЗПРАП від 12.03.2021, № СЕ-19/120-21/6076-НЗПРАП від 17.06.2021, № СЕ-19/120-21/2757-НЗПРАП від 29.03.2021, № СЕ-19/120-21/2760-НЗПРАП від 25.03.2021, № СЕ-19/120-21/2765-НЗПРАП від 26.03.2021, № СЕ-19/120-21/2759-НЗПРАП від 29.03.2021, № СЕ-19/120-21/545-МРВ від 19.01.2021, № СЕ-19/120-21/701-МРВ від 23.03.2021, № СЕ-19/120-21/700-МРВ від 19.01.2021, № СЕ-19/120-21/702-МРВ від 21.01.2021, № СЕ-19/120-21/701-МРВ від 23.03.2021, № СЕ-19/120-21/1567-НЗПРАП від 15.02.2021, № СЕ-19/120-21/1568-НЗПРАП від 07.04.2021, № СЕ-19/120-21/1570-НЗПРАП від 19.05.2021, № СЕ-19/120-21/1564-НЗПРАП від 11.02.2021, № СЕ-19/120-21/2740-НЗПРАП від 11.02.2021, № СЕ-19/120-21/2744-НЗПРАП від 24.05.2021, № СЕ-19/120-21/2626-НЗПРАП від 23.03.2021, № СЕ-19/120-21/2723-НЗПРАП від 19.03.2021, № СЕ-19/120-21/2627-НЗПРАП від 17.03.2021, № СЕ-19/120-21/2625-НЗПРАП від 16.03.2021; протокол допиту свідка ОСОБА_24 від 02.09.2020; протоколи про проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 20.01.2021, 03.03.2021, 05.03.2021, 05.04.2021; протоколи за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії накладення арешту на кореспонденцію її огляд і виїмка від 01.09.2020, 04.09.2020, 11.09.2020, 22.10.2020, 29.10.2020, 05.11.2020, 04.02.2021, 15.02.2021, 30.03.2021, 07.06.2021; протоколи за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії негласне обстеження публічно недоступного місця від 06.01.2021, 13.01.2021, 28.01.2021, 12.03.2021; протокол огляду від 04.03.2021; протоколи за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії спостереження за особою від 08.06.2021, 11.06.2021, 12.01.2021, 26.01.2021, 09.12.2020, 18.12.2020, 05.05.2021; протоколи за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 18.05.2021, 30.06.2021, 22.06.2021, 04.09.2020, 02.11.2020, 15.06.2020, 02.11.2020, 05.01.2021, 30.03.2021; протокол за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 31.03.2021; протоколи огляду оптичного носія від 26.04.2021 та від 13.04.2021.

Більше того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (рішення № 14310/88 від 23.10.1994) суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
Отже, з урахуванням змісту долучених до клопотання матеріалів кримінального провадження у їх сукупності, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на даному етапі розслідування достатньою сукупністю доказів.
Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні дані слідчий суддя доходить висновку про обґрунтованість підозри та можливу причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень.
Розглядаючи питання наявності ризиків, на які посилався прокурор, та позицію сторони захисту щодо їх недоведеності, слідчий суддя зазначає таке.
Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами. А як зазначено в п. 111-112 рішення ЄСПЛ «Белеветський проти Росії», обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Так, в обґрунтування клопотання та застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою прокурор зазначив, що існують ризики, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя встановив, що ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, підтверджується тим, що злочинна діяльність підозрюваних у цьому кримінальному провадженні є багатоепізодною, а досудове розслідування ще триває та відбувається процес збирання доказів, відшукання та вилучення речей, які мають значення для кримінального провадження, зокрема психотропних речовин, наркотичних засобів та коштів, отриманих злочинним шляхом від їх реалізації, мобільних телефонів та комп`ютерної техніки. Крім цього, враховуючи те, що незаконна діяльність здійснювалась за допомогою месенджеру «Telegram» та усі дані щодо злочинної діяльності ОСОБА_4 зберігаються у мережі інтернет, існує ризик того, що у разі незастосування запобіжного заходу, такі дані можуть бути ним знищені, сховані чи спотворені. Відтак ОСОБА_4 з метою приховання важливих для кримінального провадження доказів своєї протиправної діяльності зможе безперешкодно знищити чи приховати вказані речі та інформацію з метою перешкодити слідству довести його вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Щодо ризику впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні, то ст. 23 КПК України встановлює принцип безпосередності дослідження показань, за змістом якого суд досліджує докази безпосередньо і показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Тобто доказове значення у кримінальному провадженні матимуть показання цих осіб, які будуть надані останніми безпосередньо під час судового розгляду у судовому засіданні, а не надані ними в ході досудового розслідування. Вказане доводить, що з метою зміни свідками або іншими підозрюваними своїх показань на користь підозрюваного, відмови від дачі показань останній може впливати на вказаних осіб у незаконний спосіб. При цьому, беручи до уваги, що ОСОБА_4 особисто знайомий з іншими підозрюваними, вірогідність цього впливу є досить високою.

Так само слідчий суддя вважає, що ризик того, що підозрюваний може вчиняти інше кримінальне правопорушення, зокрема пов`язане з незаконним обігом наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, є доведеним стороною обвинувачення. При цьому слідчий суддя враховує те, що кримінальні правопорушення, вчинення яких інкримінується ОСОБА_4 , є багатоепізодними та вчинялися ним з метою отримання прибутку, а тому слідчий суддя вважає ймовірним, що ОСОБА_4 і в подальшому може вчиняти інші кримінальні правопорушення, пов`язані з незаконним збутом наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, з метою особистого збагачення.

Разом з тим слідчий суддя вважає, що ризик того, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду не є доведеним прокурором належними та допустимими доказами. Дійсно, відповідальність за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України, визначена лише у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, що може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від суду, а відтак і суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Однак такий ризик спростовується тим, що підозрюваний ОСОБА_4 має міцні соціальні зв`язки, зокрема має постійне місце проживання, є студентом Відокремленого структурного підрозділу «Тернопільського фахового коледжу Тернопільського національного технічного університету імені Івана Пулюя», проживає разом з батьками та рідним братом. З урахуванням викладеного слідчий суддя вважає, що ризик того, що підозрюваний може переховуватись від слідства та/або суду не є доведеним у судовому засіданні, а відтак не може покладатись в основу рішення про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відтак слідчий суддя доходить висновку, що прокурором доведено, а стороною захисту не спростовано, що у даному кримінальному провадженні з метою виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, передбачені п. 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є необхідним застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу.

Разом з тим, вирішуючи питання про наявність правових підстав та доцільність застосування до підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу, слідчий суддя враховує таке.

Згідно зі ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимог ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється на засадах верховенства права з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод (ст. 5) втілює основоположне право людини на захист від свавільного втручання держави у її право на свободу. Тому у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

З цього правила випливають два природних наслідки: тягар доведення обставин, що свідчать на користь утримання під вартою, завжди несе сторона обвинувачення, а будь-які обставини, щодо доведеності яких або значення яких для вирішення питання про тримання під вартою або звільнення, залишається сумнів, мають тлумачитися на користь звільнення особи.

Роль слідчого судді при оцінці вказаних обставин полягає в перевірці істинних намірів та цілей, що стоять за позбавленням особи свободи, відповідності цих цілей та намірів вимогам закону, та, у випадку встановлення відсутності законних підстав для тримання особи під вартою, - прийняття рішення про звільнення особи з-під варти.

Відповідно до ст. 37 Конвенції про права дитини арешт, затримання чи тюремне ув`язнення дитини здійснюються згідно з законом та використовується лише як крайній захід і протягом якомога більш короткого відповідного періоду часу.

Згідно зі ст. 492 КПК України за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, до неповнолітнього з урахуванням його вікових та психологічних особливостей, роду занять може бути застосовано один із запобіжних заходів, передбачених цим Кодексом. Затримання та тримання під вартою можуть застосовуватися до неповнолітнього лише у разі, якщо він підозрюється або обвинувачується у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, за умови, що застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у статті 177 цього Кодексу.

З урахуванням викладених вище обставин слідчий суддя доходить висновку, що прокурором не доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не буде достатнім для здійснення мети, передбаченої ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри та існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, але не доведе недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відтак слідчий суддя доходить висновку, що дієвим запобіжним заходом, який зможе запобігти ризикам, наявним у цьому кримінальному провадженні, є цілодобовий домашній арешт. При цьому слідчий суддя також враховує обставини, визначені ст. 178 КПК України, зокрема наявність у підозрюваного постійного місця проживання та навчання, міцні соціальні зв`язки ОСОБА_4 , який проживає разом із батьками та братом, а також стан здоров`я останнього, який є особою з інвалідністю, і доходить висновку, що обраний запобіжний захід є пропорційним меті та завданням цього кримінального провадження.

Також на виконання вимог ч. 5 ст. 194 КПК України слідчий суддя покладає на підозрюваного обов`язки, визначені даною нормою закону. При визначенні обсягу таких обов`язків слідчий суддя вважає, що перелік запропонованих прокурором обов`язків є достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_4 .

Така позиція слідчого судді відповідає вимогам КПК України та не є вирішенням слідчим суддею тих питань, які повинні вирішуватись судом під час судового розгляду кримінального провадження.

Керуючись ст. 2, 8, 177, 178, 181, 183, 194, 369-372, 492, 532 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000454 від 14.02.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту на строк 60 (шістдесят) днів.

Заборонити підозрюваному ОСОБА_4 цілодобово залишати житло за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки, передбачені частиною 5 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України, а саме: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду; не відлучатися за межі м. Тернополя без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або навчання; утримуватися від спілкування зі свідками та іншими підозрюваними у цьому кримінальному провадженні.

В іншій частині клопотання відмовити.

Встановити строк дії ухвали до 20.09.2021.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_4 .

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого у даному кримінальному провадженні.

Копію ухвали негайно після її оголошення вручити підозрюваному ОСОБА_4 .

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1