У Х В А Л А
слідчий Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_7 , за погодженням прокурора в кримінальному провадженні ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваній у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, ОСОБА_6 . Клопотання мотивоване тим, що в кримінальному провадженні встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і в обґрунтування тримання під вартою ОСОБА_6 покладається необхідність запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити , сховати або спотворити будь-які із речей чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків в кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, з урахуванням того, що останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання в виді позбавлення волі на строк до десяти років. Запобігти вказаним вище ризикам та виконанню завдань кримінального провадження неможливо шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно підозрюваної.
В судовому засіданні прокурор клопотання підтримала та просила задовольнити з викладених ньому обставин. Вказала, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину. Також зазначила, що в кримінальному провадженні наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, з огляду на що, наявні підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Підозрювана ОСОБА_6 та її захисники заперечили проти задоволення клопотання.
Вислухавши пояснення прокурора, з`ясувавши думку сторони захисту, дослідивши матеріали клопотання, встановлено наступне.
16.12.2020 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
У відповідності до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Згідно ч.1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368 КК України.
Докази та обставини, на які послався в своєму клопотанні слідчий, про те, що ОСОБА_6 є особою, яка підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, не виключають наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Слідчий суддя не приймає до уваги посилання на наявність ризику ухилення підозрюваної від слідства та суду, оскільки стороною захисту обґрунтовано зазначено, що ОСОБА_6 має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, таким чином, вказаний ризик спростовується.
Також, прокурором в клопотанні та наданих в судовому засіданні поясненнях не наведено обставин, які б свідчили, що застосування більш м`якої міри запобіжного заходу неможливе для запобігання ризиків, зазначених у клопотанні.
Відповідно до ч.4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
За таких обставин, оскільки під час судового розгляду не доведено, що застосування більш м`якої міри запобіжного заходу неможливе для запобігання ризиків в кримінальному провадженні, враховуючи відомості про особу підозрюваної, приходжу до висновку про необхідність відмовити в задоволенні клопотання, з одночасним застосуванням відносно особи більш м`якої міри запобіжного заходу.
При обранні запобіжного заходу, слідчий суддя враховує наявність у ОСОБА_6 міцних соціальних зв`язків, те, що підозрювана має постійне місце проживання, та приходить до висновку, що для забезпечення виконання останньою обов`язків, покладених на неї КПК України, необхідно обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
При вирішенні питання щодо часу перебування підозрюваної під домашнім арештом протягом доби, слідчим суддею враховано доводи сторін щодо особи підозрюваної, її соціальні зв`язки, у зв`язку з чим слідчий суддя приходить до висновку, що підозрюваній необхідно встановити заборону залишати житло цілодобово.
З метою забезпечення дієвості даного кримінального провадження виникає необхідність одночасного покладання обов`язків на підозрювану ОСОБА_6 , передбачених у ч. 5 ст. 194 КПК України.
Керуючись ст. ст. 32, 110, 131, 132, 176-178, 183 ,184, 193-196, 369-372 КПК України, слідчий суддя
в задоволенні клопотання - відмовити.
Обрати відносно підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт Любар Житомирської області, громадянки України, зареєсрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , працюючої на посаді завідувача кабінету-лікаря загальної практики-сімейного лякаря відділення загальнолікарської медичної допомоги клініки (амбулаторної допомоги) Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь», раніше не судимої, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши останній залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , цілодобово.
Роз`яснити підозрюваній, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу національної поліції з метою контролю за її поведінкою, мають право з`являтися в житло де вона проживає, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Покласти на підозрювану ОСОБА_6 такі обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;
- не відлучатися за межі міста де вона проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора про зміну свого місця проживання.
Визначити строк дії ухвали слідчого судді в межах строку досудового розслідування на два місяці, тобто до 16.02.2021 року включно.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: