КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №755/5811/21 Слідчий суддя в суді першої інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/3812/2021 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції ОСОБА_2
Категорія: ст. ст. 170-173 КПК України
У Х В А Л А
29 липня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 26 квітня 2021 року, -
прокурора ОСОБА_8 ,
представника власника майна ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:
Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 26 квітня 2021 року задоволено клопотання слідчого Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_9 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно та накладено арешт на тимчасово вилучене майно, яке було вилучено в ході проведення обшуку автомобіля, а саме: три пазових прозорих поліетиленових пакети з порошкоподібною речовиною, які поміщено до спец. пакету EXP 0241105 та запаковано в присутності та за підписами понятих, паперовий пакет, два прозорих поліетиленових пакети з пазовими замками, в середині яких знаходяться пігулки, рожевого кольору та світло-коричневого кольору, які поміщено до спец. пакету EXP 0376485 та запаковано в присутності та за підписами понятих, із найменшого поліетиленового пакету з порошкоподібною речовиною, взято частину грубоподібної порошкоподібної речовини, білого кольору, яку поміщено до спец. пакету EXP 0241106 та запаковано в присутності та за підписами понятих, ключі від вказаного автомобіля, а також автомобіль марки «Toyota» моделі «Camry», синього кольору, д.н.з НОМЕР_1 , номер шасі (кузова) НОМЕР_2 .
Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, представник власника майна ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. В поданій апеляційній скарзі апелянт просить скасувати оскаржувану ухвалу в частині накладення арешту на автомобіль «Toyota Camry», д.н.з НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 . Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна підозрюваного ОСОБА_10 , в частині накладення арешту на автомобіль «Toyota Camry», д.н.з НОМЕР_1 , який повернути власнику.
На обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження апелянт зазначає, що взимку 2021 року ОСОБА_6 передав свій автомобіль марки «Toyota Camry», д.н.з НОМЕР_3 , яким з моменту придбання майже не
користувався, громадянину ОСОБА_10 , який працював таксистом. Весь час до 04 червня 2021 року з ОСОБА_6 спілкувалася мати ОСОБА_10 , яка повідомляла, що з автомобілем все в порядку, але не повідомляла того факту, що на автомобіль судом накладено арешт.
04 червня 2021 року адвокат ОСОБА_7 , який представляє інтереси ОСОБА_10 , звернувся до ОСОБА_6 з метою отримати від останнього
документи щодо купівлі-продажу автомобіля та повідомив, що Дніпровський районний суд 26 квітня 2021 року наклав на вказаний автомобіль арешт. ОСОБА_6 попросив надіслати йому документ, яким прийняте таке рішення і попросив представляти його інтереси в суді, якщо така потреба виникне.
Таким чином ОСОБА_6 , не будучи юристом, не мав об`єктивної можливості підготовити та подати апеляційну скаргу раніше.
На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушеннями норм матеріального та процесуального права. В клопотанні вказано різні номера шасі, що свідчить про неувагу до предметів (речей) на які слідча просила накласти арешт, на що не звернуто увагу слідчим суддею.
Також апелянт зазначає, що а ні слідча в клопотанні, а ні слідча суддя в ухвалі не зазначає, конкретно, яким чином автомобіль марки «Toyota Camry» та ключі від нього можуть бути, чи є матеріальним об`єктом, який міг бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення та/або має зберігати на собі його сліди.
В доданих до клопотання документах не міститься ніяких даних щодо певного застосування, або можливого застосування зазначеного автомобіля під час
скоєння злочину та/або підготовки до його скоєння.
З тексту клопотання та додатків до нього, а також з тексту
оскаржуваної ухвали, слідча не довела сукупність підстав чи розумних підозр
вважати, що зазначений автомобіль є доказом злочину, підлягає спеціальній
конфіскації у громадянина ОСОБА_6 для забезпечення цивільного позову,
можливої конфіскації майна, а слідча суддя цього не обґрунтувала в ухвалі.
Крім того апелянт зазначає, що в порушення п. 3 ч. 2 ст. 171 КПК України до клопотання не долучено документів на підтвердження права власності на автомобіль.
Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна, який підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній доводів та просив її задовольнити в повному обсязі,пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Згідно з вимогами частини 2 статті 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно частини 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
Враховуючи, що матеріали за клопотанням про арешт майна, не містять відомостей про те, що власник майна належним чином був повідомлений про дату та час судового розгляду, яке було призначене на 26.04.2021 року, про оскаржувану ухвалу дізнався від адвоката ОСОБА_7 , який під час розгляду клопотання про арешт майна представляв ОСОБА_10 , як володільця майна, тому колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що строк на апеляційне провадження пропущено з поважних причин.
Досудового розслідування встановлено, що група осіб, за попередньою змовою здійснюють незаконне зберігання та незаконний збут наркотичного засобу -"кокаїн" на території міста Києва.
В ході досудового розслідування було встановлено, що під ОСОБА_10 ський М.Е., користується транспортним засобом, а саме автомобілем марки «Toyota Саmrу», синього кольо НОМЕР_1 Н 7302 ОК, номер шасі (кузова) НОМЕР_2 >200011028.
Під час проведення обшуку зазначеного автомобіля, було виявлено та в присутності понятих вилучено наступні речі, які мають значення речових доказів, а саме: із заднього ковбика було вилучено три пазових прозорих поліетиленових пакети з порошкоподібною речовиною, які поміщено до спец, пакету ЕХР 0241105 та запаковано в присутності та за підписами понятих; із переднього сидіння, а саме з паперового пакету було вилучено два прозорих поліетиленових пакети з пазовими замками, в середині яких знаходяться пігулки, рожевого кольору та світло-коричневого кольору, які поміщено до спец, пакету ЕХР 0376485 та запаковано в присутності та за підписами понятих.
Крім цього, з найменшого поліетиленового пакету з порошкоподібною речовиною, взято частину грубоподібної порошкоподібної речовини, білого кольору, яку поміщено до спец, пакету ЕХР 0241106 та запаковано в присутності та за підписами понятих.
В ході проведення обшуку, було вилучено ключі від вказаного автомобіля, а також сам автомобіль марки «Toyota Саmrу», синього кольо НОМЕР_1 ВН 7302 ОК, номер шасі (кузова) НОМЕР_2 >200011028.
09.04.2021 року слідчий Дніпровського УП ГУ НП у ОСОБА_9 ленко А.О. за погодженням із прокурором Дніпровської окружної прокуратури ОСОБА_11 єнком А.О. звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, яке було вилучено в ході проведення обшуку автомобіля, а саме: три пазових прозорих поліетиленових пакети з порошкоподібною речовиною, які поміщено до спец, пакету ЕХР 0241105 та запаковано в присутності та за підписами понятих, паперовий пакет, два прозорих поліетиленових пакети з пазовими замками, в середині яких знаходяться пігулки, рожевого кольору та світло-коричневого кольору, які поміщено до спец, пакету ЕХР 0376485 та запаковано в присутності та за підписами понятих, із найменшого поліетиленового пакету з порошкоподібною речовиною, взято частину трубоподібної порошкоподібної речовини, білого кольору, яку поміщено до спец, пакету ЕХР 0241106 та запаковано в присутності та за підписами понятих, ключі від вказаного автомобіля, а також автомобіль марки «Toyota» моделі «Саmrу», синього кольо НОМЕР_1 ВН 7302 ОК, номер шасі (кузова) НОМЕР_2 >200011028, з метою збереження речових доказів.
Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 26.04.2021 року клопотання слідчого задоволено та накладено арешт на тимчасово вилучене майно, повний перелік якого зазначений в резолютивній частині ухвали.
Оскільки дана ухвала оскаржена представником власника майна - тільки в частині накладення арешту на автомобіль «Toyota Camr НОМЕР_1 ВН 7302 ОК, то колегія суддів, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, переглядає ухвалу слідчого судді в межах подано апеляційної скарги, а щодо іншого тимчасово вилученого майна, на яке накладено арешт вказаною ухвалою слідчого судді, то в цій частині питання законності та обґрунтованості накладення арешту на майно колегією суддів не вирішується.
З таким рішенням слідчого судді колегія суддів погоджується з огляду на наступне.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою, зокрема, і збереження речових доказів.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
У відповідності до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладено у встановленому цим КПК порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Приймаючи рішення, слідчий суддя місцевого суду зазначених вимог закону дотримався.
Задовольняючи дане клопотання, слідчий суддя, прийшов до висновку про наявність підстав, передбачених ст. 170 КПК України, для накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а саме на автомобіль «Toyota Camry НОМЕР_1 ВН 7302 ОК, оскільки останнє в даному кримінальному провадженні відповідає критеріям, визначеним в ст. 98 КПК України та постановою слідчого від 08.04.2021 визнаний речовим доказом у даному кримінальному провадженні.
При винесенні ухвали судом, у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, були враховані наведені в клопотанні слідчого правові підстави для арешту майна, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому слідчим суддею обґрунтовано задоволено клопотання слідчого про арешт майна, з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст. 170 КПК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на майно, з тих підстав, що воно у встановленому законом порядку визнано речовим доказом в рамках вказаного кримінального провадження та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.
На думку колегії суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, перевірив співрозмірність втручання у права особи з потребами кримінального провадження.
Крім того, ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.
Тому, з огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
З огляду на наведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено майно і його відношення до матеріалів кримінального провадження, а також встановлено мету арешту майна відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, а саме збереження речових доказів, та враховано, що для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збереженні цього майна до встановлення фактичних обставин вчинення злочину, тому колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно.
Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання зникнення майна, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власн ОСОБА_6 Буца Є.В. з метою забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, не може бути арештованим майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Колегія суддів також звертає увагу, що арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.
Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, всупереч доводам представника, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на майно, з метою забезпечення його збереження, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням унеможливлення настання наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.
Твердження апелянта, що в порушення п. 3 ч. 2 ст. 171 КПК України до клопотання не долучено документів на підтвердження про право власності на автомобіль є голослівними, оскільки як вбачається з додатків до клопотання, якими слідчий обґрунтовує його, наявна копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу /а.с. 15/.
Всі інші підстави підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.
Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.
При цьому колегія суддів враховує і те, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК Україниарешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -
п о с т а н о в и л а:
Поновити представнику власни ОСОБА_6 Буца Є.В. ОСОБА_7 ькому В.В., строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 26 квітня 2021 року.
Ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 26 квітня 2021 року, - залишити без зміни, а апеляційну скаргу представника власни ОСОБА_6 Буца Є.В. ОСОБА_7 ького В.В., - залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________