Справа № 646/6468/20
№ провадження 1-кп/646/427/2021
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.03.2021 м. Харків

Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000425 від 27.12.2020 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нижній Бишкин Зміївського району Харківської області, громадянина України, українця, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Первомайський Харківської області, громадянина України, українця, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України,

за участю обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В :
У провадженні Червонозаводського районного суду м. Харкова перебуває вищевказане кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185 КК України та ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор просив призначити судовий розгляд обвинувального акту.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_5 висловили думки про можливість призначення судового розгляду.

Обвинувачений ОСОБА_6 вважав призначення судового розгляду неможливим.

Захисник ОСОБА_6 ОСОБА_4 подав до суду письмове клопотання, яким просив у зв`язку з тим, що обвинувачення не конкретизовано щодо кожного співучасника, а саме не розмежовано дії співучасників (відсутня індивідуальна конкретизація), обвинувальний акт повернути прокурору.

Суд, вивчивши обвинувальний акт з додатками, заслухавши думку учасників судового провадження, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 цього Кодексу.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити відомості про виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

З урахуванням п. 1, 4 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження.

У рішенні від 25.07.2000 у справі «Маттоціа проти Італії» ЄСПЛ зазначив, що обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п. «b» ч. 3 ст. 6 Конвенції. Аналогічно слід оцінювати інформацію про зміни, які мали місце в обвинуваченні, включаючи зміни причини обвинувачення.

В обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_6 26.02.2020, близько 03:00, більш точного часу у ході досудового розслідування встановити не представилось можливим, діючи повторно, у групі з ОСОБА_7 та невстановленою у ході досудового розслідування особою, матеріали досудового розслідування стосовно якої виділені в окреме провадження, діючи умисно, маючи спільний умисел на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у виді заподіяння майнової шкоди потерпілій стороні та бажаючи їх настання, шляхом віджиму вікна проникли до приміщення ательє, розташованого на нульовому поверсі будинку АДРЕСА_5 , звідки таємно викрали мобільний телефон ТМ «YNCOneM8 DualSim», вартістю 1 500,00 грн, TM «MeizuM3 Note 16 Gb», вартістю 1 266,67 грн, TM «AppleMacbookAir», вартістю 21 291,45 грн, що належать ОСОБА_8 , після чого покинули місце події, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим заподіяли останній майнову шкоду на загальну суму 24 058,12 грн.

В той же час, кваліфікуючою ознакою при наданій правовій кваліфікації кримінального правопорушення зазначено «вчинено за попередньою змовою групою осіб».

Відповідно до обвинувального акту, при викладі фактичних обставин кримінального правопорушення, зокрема по епізоду від 26.02.2020, та формулювання обвинувачення, прокурором не зазначено, що злочин виконано за попередньою змовою групою осіб, ступінь участі і роль кожного обвинуваченого у інкримінованих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та особі, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, кожному окремо кримінальному правопорушенню (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, а саме обвинувачення (кожного окремо) зведено до однакового змісту.

Аналогічно обвинувачення є неконкретизованим і по епізоду за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України

Так, у ст. 28 КК України визначено форми співучасті залежно від стійкості суб`єктивних зав`язків співучасників, в тому числі групою осіб (ч. 1 ст. 28 КК України), коли у вчиненні кримінального правопорушення брали участь декілька (два або більше) виконавців без попередньої змови між собою, та група осіб за попередньою змовою (ч. 2 ст. 28 КК України), коли кримінальне правопорушення спільно вчинили декілька осіб (дві або більше), які заздалегідь, тобто до початку кримінального правопорушення, домовилися про спільне його вчинення.

Згідно роз`яснення Постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 06.11.2009 «Про судову практику у справах про злочини проти власності», зазначено, що учасники вчинення злочину групою осіб за попередньою змовою діють узгоджено, зі спільним умислом, і кожен із них безпосередньо виконує діяння, що повністю чи частково утворює об`єктивну сторону складу злочину. При цьому можливий розподіл функцій, за якого кожен співучасник виконує певну роль у вчиненні злочину.

У даному ж випадку обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 183 КК України, кожен окремо, скоєному за попередньою змовою групою осіб, проте в обвинувальному акті не визначено момент виникнення змови у співучасників, який визначає стійкість співучасті, відносно обвинувачених не сформульовано чітко обвинувачення щодо кожного обвинуваченого, а саме не вказано роль кожного обвинуваченого відповідно до ст. 27 КК України, які дії вчинив кожен з них під час крадіжки за інкримінованим ним епізодом, тобто не конкретизовано обставини кримінального правопорушення, кожному обвинуваченому конкретне обвинувачення не висунуте.

Разом з тим необхідність конкретизації зазначених обставин зумовлюється особливостями підстави кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення, вчинене у співучасті.

Таким чином, обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні в порушення п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України не містить конкретного формулювання обвинувачення, зокрема в ньому не конкретизовані обставини кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, що, на думку суду, є порушенням права обвинуваченого на захист.

Крім того, відсутність індивідуальної конкретизації дій кожного зі співучасників позбавить суд можливості при призначенні покарання, у разі, якщо вину обвинувачених буде доведено в процесі судового розгляду, на виконання вимог до ч. 5 ст. 68 КК України врахувати характер та ступінь участі кожного з них у вчиненні кримінального правопорушення.
Таким чином, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору у відповідності до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 291, 314 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0000425 від 27.12.2020, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України повернути прокурору Слобідської окружної прокуратури м. Харкова.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через районний суд протягом 7 днів з дня оголошення.
Повний текст ухвали проголошено 23.03.2021.

Суддя ОСОБА_1