КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-кп/824/633/2021 Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
законного представника ОСОБА_9 ,
потерпілої
розглянувши у закритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами прокурора ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15.01.2020 щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15.01.2020
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Узбекистану, Баяутського району Сирдар`їнської області, громадянина України, освіта вища, працює охоронником в Агрокомбінаті «Пуща Водиця», не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

визнано винуватим у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років з позбавлення права обіймати посади та займатися будь-якою діяльністю, що пов`язані із піклуванням за дітьми та їх вихованням, строком на 3 (три) роки. Строк відбування покарання обвинуваченому обчислювати з 04 вересня 2018 року. Запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» залишено обвинуваченому ОСОБА_7 донабрання вироком законної сили

Судом визнано доведеним, що 27.10.2018 року близько 17 год. 30 хв. ОСОБА_7 , перебувачи поблизу будинку АДРЕСА_3 , маючи прямий умисел на вчинення розпусних дій щодо ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , достовірно знаючи вік останньої, усвідомлюючи, що здійснює розпусні дії щодо малолітньої ОСОБА_11 і бажаючи їх вчинення, тобто посягаючи на статеву недоторканість і нормальний фізичний, психічний і соціальний розвиток малолітньої дитини, намагався схилити потерпілу до вчинення сексуальних дій із собою з метою задоволення своєї статевої пристрасті за грошову винагороду; після отримання відмови здійснив непристойні дотики до статевих органів останньої.
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи кваліфікацію дій обвинуваченого та доведеність вини, просить вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15.01.2020 змінити в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність: виключити з резолютивної частини вироку призначення додаткрого покарання у виді позбавлення права обіймати посади та займатися будь-якою діяльністю, що пов`язані із піклуванням за дітьми та їх вихованням, строком на 3 роки, мотивуючи тим, що застосовується лише до осіб, які обіймали посади чи займалися діяльністю, з якими було пов`язано вчинення злочину, а ОСОБА_7 до затримання працював охоронцем в Агрокомбінат «Пуща Водиця». Тобто вчинений ним злочин не пов`язаний з займаною посадою або діяльністю, якою він займався.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 порушує питання про скасування вироку Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15.01.2020 та просить кримінальне провадження закрити у зв`язку із недоведеністю, що в його діях є склад інкримінованого правопорушення.
Обгрунтовує тим, що вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15.01.2020 незаконний, необґрунтований, постановлений з порушенням вимог КПК України, постановлений без повного з`ясування всіх обставин справи, які мають істотне значення для вирішення справи; висновки суду не відповідають фактичним обставинам; дитячий психолог ОСОБА_12 не була попереджена про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показань, а тому висновок не мож бути допустимим доказом; показання свідка ОСОБА_13 суперечать фактичним обставинам справи, що судом залишено без належної оцінки.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали вимоги поданої апеляційної скарги та заперечували щодо задоволення апеляційної скарги прокурора; пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та підтримав доводи викладені в своїй апеляційній скарзі; вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційних скарг, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів уважає, що вони задоволенню не підлягають, з наступних підстав.
Згідност. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні розпусних дій щодо малолітньої особи, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, за обставин, встановлених судом, є правильним, ґрунтується на зібраних та належним чином перевірених у суді доказах.
Так, малолітня потерпіла ОСОБА_11 у суді першої інстанції дала детальні та послідовні показання, зокрема у тій частині, що обвинувачений схопив її та почав чіпати за сідниці, груди, цілував та чіпав за жіночі органи.
Показання потерпілої щодо фактичних обставин справи узгоджуються із показаннями свідка ОСОБА_14 про те, що її донька ОСОБА_15 , яка була очевидцем події, розповіла, що до них з ОСОБА_16 підійшов обвинувачений та почав говорити потерпілій, що вона дуже гарна, цілував потерпілу в щічки та проводив рукою знизу догори.
Крім того, експерт ОСОБА_17 у судовому засіданні підтримала свій висновок судово-психіатричної експертизи №581 від 26.12.2018 та зазначила, що показання малолітньої потерпілої не є проявом фантазії, зазначені у показаннях події потерпіла переживала в дійсності.
Спеціаліст ОСОБА_12 також підтримала у судовому засіданні свій висновок щодо роботи в ОСОБА_18 кімнаті з малолітньою дитиною ОСОБА_11 від 11.11.2018 та висновок щодо роботи в ОСОБА_18 кімнаті з малолітньою дитиною ОСОБА_19 від 21.11.2019, вказавши, що розмова з дітьми ОСОБА_20 та ОСОБА_9 відбувалася окремо, діти розповідали про події, їх розповіді співпадали; за результатами дослідження всі критерії відповідали тому, що потерпіла дійсно пережила ці події; дитина допитувалася за її участю, на першому етапі відчувала дискомфорт, потім заспокоїлася та була більш в емоційному прийнятному стані. Вона впевнена що дівчина говорила правду і події, про які вона розповідала мали місце; дії, про які розповіла потерпіла дійсно були вчинені обвинуваченим.
Наведені показання узгоджуються між собою щодо фактичних обставин та об`єктивно підтверджуються доказами, дослідженими безпосередньо в судовому засіданні:
даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 28.10.2018: до правоохоронних органів звернулась ОСОБА_9 та повідомила, що 27.10.2018 до її доньки чіплявся сусід по будинку, хапав руками за інтимні частини тіла, схиляв до інтимної близкості (а.с.30 т.1);
даними протоколу огляду місця події від 28.10.2018: оглянуто кімнату АДРЕСА_4 , де було виявлено та вилучено дитячі речі: чорні спортивні штани, футболка з написами коричневого кольору, червона куртка та біла жилетка, які поміщені до спец пакету (а.с. 32-37 т.1);
даними висновку № 122 від 28.10.2018: при судово-медичному огляді 28.10.2018 року у дитини ОСОБА_11 виявлені синці передньої поверхні грудей, які утворились від дії тупих предметів з обмеженою поверхнею контакту, якими могли бути пальці, за давністю можуть відповідати вказаному потерпілою терміну, та відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень ( а.с. 65 т.1);
даними відеозапису роботи спеціаліста в Зеленій кімнаті з малолітньою дитиною ОСОБА_11 від 07.11.2018 року: дитина пережила сексуальне розбещення, аналіз результатів повідомлення дитини вказує на відповідність вербальних та невербальних проявів, дитина потребує психотерапевтичної допомоги з боку фахівців-психологів та психотерапевтів (а.с. 81-88 т.1);
даними висновку судово-психіатричного експерта № 14 від 04.01.2019 року: ОСОБА_11 за своїм психічним станом в період, який досліджується в кримінальному провадженні, могла правильно сприймати та запам`ятовувати зовнішню сторону обставин, які мають значення в кримінальному провадженні. ОСОБА_11 притаманна для її віку незрілість, підкорюваність авторитету дорослих, пасивне сприйняття їх позиції, несамостійність поведінки, довірливість, нерішучість. ОСОБА_11 виявляє ознаки природної для її віку навіюваність з боку дорослих, підкорюваності їх авторитету. Разом з тим, при спілкуванні з близькими людьми та при встановленні довірливого контакту вона виявляє здатність до відстоювання своєї думки, заперечення запропонованій інформації, якщо вона не відповідає її переконанням, впевнено відстоює свою точку зору. Їй не притаманні індивідуально-психологічні особливості, які б суттєво впливали на об`єктивність її показань. ОСОБА_11 внаслідок малолітнього віку не могла розуміти характер та значення скоюваних з нею дій та чинити опір. ОСОБА_11 в даний час не виявляє будь-яких виражених емоційних змін, поведінкових порушень. Підстав вважати, що ОСОБА_11 дає покази під впливом дорослих, не визначено (а.с.98-99 т.1);

даними висновку експерта №8/Д від 16.01.2019: при спільному огляді разом із дитячим гінекологом 09.01.2019 року у дитини ОСОБА_11 , 2008 р.н., патологічних змін, тілесних ушкоджень в ділянці статевих органів та анусу не виявлено, цілісність дівочої пліви не порушена (а.с. 101 т.1);
даними висновку експерта №7/Д від 16.01.2019: що при судово-медичному огляді 28.10.2018 року у дитини ОСОБА_11 виявлені синці передньої поверхні грудей, які утворились від дії тупих предметів з обмеженою поверхнею контакту, якими могли бути пальці, за давністю можуть відповідати вказаному потерпілою терміну, та відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень (а.с. 110 т.1).
даними висновку судово-психіатричного експерта №581 від 26.12.2018: ОСОБА_7 під час вчинення інкримінованих йому дій на будь-які психічні захворювання не страждав,під час скоєння інкримінованих йому дій міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними,в даний час на будь-які психічні захворювання не страждає, може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, в даний час застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує (а.с. 112-113 т.1).
Суд першої інстанції всебічно, повно й неупереджено дослідив всі докази кримінального провадження, оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку і дійшов обґрунтованого та вмотивованого висновку про доведеність винності ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України.
При цьому, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції обґрунтовано із зазначенням мотивів відкинув як докази показання свідка ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , як такі, що спрямовані на створення алібі обвинуваченому, оскільки показання цих свідків лише частково узгоджуються між собою і при цьому не підтверджується іншими доказами.

Отже, колегія суддів уважає доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про недоведеність його винності у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення такими, що не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи, оскільки суд першої інстанції всебічно, повно й неупереджено дослідив всі докази кримінального провадження в їх сукупності, визнав їх належними та допустимими, перевірив надані органом досудового розслідування докази та дійшов обґрунтованого та вмотивованого висновку про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України.

Не знайшли свого підтвердження також і доводи апеляційної скарги прокурора про те, що необхідно виключити з резолютивної частини вироку призначення ОСОБА_7 додаткого покарання у виді позбавлення права обіймати посади та займатися будь-якою діяльністю, що пов`язані із піклуванням за дітьми та їх вихованням, строком на 3 роки, оскільки дане додаткове покарання може застосовуватися лише до осіб, які обіймали посади чи займалися діяльністю, з якими було пов`язано вчинення злочину. ОСОБА_7 до затримання працював охоронцем в Агрокомбінат «Пуща Водиця», тобто вчинений ним злочин не пов`язаний з займаною посадою або діяльністю, якою він займався.
На переконання колегії суддів апеляційної інстанції призначення судом першої інстанції ОСОБА_7 додаткового покарання, у данному випадку узгоджується із положеннями ч. 2 ст. 50 КК України, зокрема у тій частині, що покарання має на меті, серед іншого, також і запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими.
З огляду на викладене, суд першої інстанції призначив ОСОБА_7 покарання з дотриманням вимог ст. 65 КК України, яке у повній мірі відповідає меті покарання у розумінні ч. 2 ст. 50 КК України.
При перегляді апеляційним судом вироку суду першої інстанції істотних порушень КПК України, що унеможливлювали би прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, не встановлено.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що вирок суду щодо ОСОБА_7 є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування, передбачених ст. 409 КПК України, колегією суддів не встановлено, а тому апеляційні скарги обвинуваченого та прокурора задоволенню не підлягають.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги прокурора ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15.01.2020 щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, -залишити без задоволення, а вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15.01.2020 щодо ОСОБА_7 - без міни.
Касаційна скарга на дану ухвалу суду може бути подана до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який під вартою, - з моменту отримання копії рішення.

Судді: _______________ ______________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_23 ОСОБА_4