Справа № 278/2494/20
В И Р О К
Іменем України

11 березня 2021 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження стосовно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. В.Мошківці Андрушівського району Житомирської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 Кримінального кодексу України (далі КК),

в с т а н о в и в:

22 серпня 2020 року близько 13 год. 30 хв. ОСОБА_5 перебував на території домоволодіння АДРЕСА_2 , де у нього на ґрунті довготривалих неприязних відносин з ОСОБА_6 виник умисел на спричинення останньому тілесних ушкоджень.
Реалізуючи свій умисел, у цей же час та місці ОСОБА_5 знайшов металеву швабру, рукоятку якої переламав навпіл, від чого утворився край із загостреним кінцем, після чого, утримуючи в руці вказану швабру, наніс нею три удари по лівій частині обличчя, лівій частині тулуба та лівій руці ОСОБА_6 , спричинивши останньому легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я у вигляді різаної рани та саден на обличчі, синців та саден на грудній клітці зліва та лівій верхній кінцівці.
Обвинувачений ОСОБА_5 вину в інкримінованому діянні не визнав та показав, що того дня він прийшов до вказаного домоволодіння, половина частини якого за рішенням суду належить йому, а інша частина його сестрі ОСОБА_7 , де вона проживає зі своєю сім`єю. З приводу даного домоволодіння між ним та сестрою виникали конфліктні ситуації через те, що остання не впускала його до належного йому частини будинку, повідомлявши, що йому нічого не належить. За день до вказаної події домовився із сестрою про спільне вирішення питання з приводу даного будинку. Коли обвинувачений прийшов до вказаного домоволодіння, вхідні двері були замкнені, а діти сестри повідомили, що її немає вдома. Він спробував відкрити замок дверей будинку, однак це йому не вдалося, тоді він вирішив зачекати на сестру та розмістився на порозі будинку. Прийшов сусід ОСОБА_8 і повідомив, що зараз приїде чоловік сестри ОСОБА_6 . Через деякий час приїхав ОСОБА_6 та одразу почав ображати обвинуваченого нецензурною лайкою і казав, щоб той йшов геть, так як будинок йому не належить. Окрім цього, ОСОБА_6 почав штовхати та накинувся на обвинуваченого з кулаками. Обвинувачений спочатку захищався від ОСОБА_6 , який дитячим велосипедом наносив йому удари, відштовхуючи даний велосипед, а потім взяв в руку частину алюмінієвої швабри, яка опинилася у нього під рукою, та відмахуючись нею захищався від ОСОБА_6 . Однак ОСОБА_6 повалив обвинуваченого на землю та обхвативши рукою шию почав його душити. Обвинувачений пручався, однак сусід ОСОБА_8 тримав його з ноги. Після цього викликали поліцію та швидку допомогу. Обвинувачений додав, що ударів потерпілому він не наносив, а просто захищався від нього, бачив кров на обличчі ОСОБА_6 , проте звідки вона взялась обвинувачений не знає.
Крім показань обвинуваченого, судом було досліджено всі надані сторонами та потерпілим докази, кожен з яких оцінено з точки зору належності, допустимості й достовірності.
Так, потерпілий ОСОБА_6 підтвердив, що між його сім`єю та обвинуваченим триває спір з приводу будинку, в якому проживає потерпілий разом зі своєю сім`єю, обвинувачений в цьому будинку не проживає. 22.08.2020 перед обідом зателефонували його діти та повідомили, що до їхнього помешкання прийшов дядя ОСОБА_9 ( ОСОБА_5 ) і пошкоджує замки у вхідних дверях будинку. Потерпілий подзвонив до сусіда ОСОБА_8 та попросив його підійти до будинку, подивитися, що там відбувається та одночасно приглянути за дітьми, які залишили вдома самі. Приблизно через дві години потерпілий приїхав до свого будинку та побачив ОСОБА_5 , який стояв біля вхідних дверей та повідомив, що є рішення суду, і він буде жити в цьому будинку. Потерпілий взяв молоток, який лежав біля обвинуваченого та яким він напевно пошкодив замок вхідних дверей, і викинув його вбік. Тоді обвинувачений зломив металеву швабру, яка була поруч біля нього, та взявши в руку частину цієї швабри, гострим її кінцем наніс потерпілому три удари по руці, обличчю та в ліву частину тулуба. Потерпілий скрутив обвинуваченого, поваливши його на землю, та почав його утримувати. Вказана подія відбувалася на подвір`ї вказаного будинка в присутності ОСОБА_8 , який допоміг потерпілому заспокоїти обвинуваченого, притримуючи його за ноги. Разом з ОСОБА_8 викликали поліцію та швидку допомогу.
Під час слідчого експерименту потерпілий ОСОБА_6 продемонстрував механізм нанесення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , який в цілому відповідає його вищеописаним показанням, а під час додаткового слідчого експерименту продемонстрував як саме він, застосувавши фізичну силу, скрутив обвинуваченого та утримував його, поваливши на землю (а.с. 56-64, 80-89).
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 надав показання, аналогічні наведеним показанням потерпілого ОСОБА_6 . Під час слідчого експерименту свідок продемонстрував, як саме ОСОБА_5 , тримаючи у руці частину швабри, наніс тілесні ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 (а.с. 66-72), які відповідають показанням свідка, наданим суду.
22.08.2020 потерпілий звернувся із заявою до поліції про спричинення йому ОСОБА_5 тілесних ушкоджень (а.с. 46). В той же день о 17 годині було оглянуто місце події, при цьому присутній під час цього огляду ОСОБА_10 вказав на предмет, схожий на металеву рукоятку від швабри, якою йому було нанесено тілесні ушкодження (а.с. 48-52).
Відповідно до карти виїзду швидкої медичної допомоги від 22.08.2020 № 224 ОСОБА_6 встановлено попередній діагноз різана рана лівої щоки (а.с. 74).
Згідно із висновком судово-медичної експертизи від 25.08.2020 № 1667 у потерпілого ОСОБА_6 виявлено тілесні ушкодження у вигляді різаної рани та садна на обличчі, синці та садна на грудній клітці зліва та лівій верхній кінцівці, які утворилися від дії тупих твердих предметів із загостреним краєм та кінцем. Дані тілесні ушкодження могли виникнути в термін та за обставин вказаних потерпілим та відносяться до легких тілесних ушкоджень, окрім різаної рани на обличчі зліва, яка відноситься до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я (а.с. 53-54).
9.09.2020 о 9 годині було повторно оглянуто ділянку домоволодіння перед входом в будинок, а саме цементний поріг та як вказав присутній потерпілий ОСОБА_10 , саме в даному місці перебував ОСОБА_5 коли наносив йому удари уламком алюмінієвої швабри, після чого потерпілий повалив ОСОБА_5 саме на вказаний цементний поріг, де утримував його протягом нетривалого часу (а.с. 76-79).
Згідно із висновками судово-медичної експертизи від 27.08.2020 № 1695 та від 9.09.2020 № 1844 (а.с. 73, 90-91) у ОСОБА_5 виявлено одне садно на волосистій частині голови, синці та садна на обох верхніх та правій нижній кінцівках, синці на тулубі справа та зліва, які могли утворитися в термін та за обставин, вказаних потерпілим ОСОБА_6 при проведенні слідчого експерименту.
Оцінюючи сукупність наведених доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про правдивість показань потерпілого ОСОБА_6 про те, що саме обвинуваченим йому було спричинено тілесні ушкодження, оскільки його показання підтверджені показаннями свідка, повністю узгоджуються із висновками судово-медичної експертизи щодо давності та механізму утворення тілесних ушкоджень, із даними протоколу огляду місця події щодо предмету, яким ці ушкодження наносились тощо. Разом з цим, показання обвинуваченого про те, що ці тілесні ушкодження потерпілому наніс не він, суперечать всім вищенаведеним доказам, а тому суд розцінює такі показання обвинуваченого як його захисну позицію з метою уникнення кримінальної відповідальності.
Таким чином суд вважає, що вина ОСОБА_5 у вчиненні вищезазначеного діяння доведена, і кваліфікує його за ч. 2 ст. 125 КК як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
При призначенні покарання відповідно до ст. 65 КК суд враховує, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК, є кримінальним проступком проти здоров`я людини.
Обвинувачений не судимий, неодружений, не працюючий.
Обставин, що пом`якшують чи обтяжують йому покарання, не встановлено.
Враховуючи наведене, відсутність обтяжуючих та пом`якшуючих покарання обставин, позицію прокурора та потерпілого, який наполягав на суворості покарання, відомості про особу обвинуваченого, зокрема, про його майновий стан (відсутність офіційного працевлаштування), суд вважає за недоцільне призначати покарання у виді штрафу. Покарання у виді арешту або обмеження волі, враховуючи обставини справи та особу обвинуваченого, суд вважає надто суворими, а беручи до уваги неможливість призначення покарання у виді виправних робіт, призначає покарання у виді громадських робіт на строк, достатній як для виправлення обвинуваченого, так і для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень. При цьому суд не бере до уваги пояснень обвинуваченого про те, що нібито він являється інвалідом ІІ групи, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 92 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) обов`язок доказування обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає, проте обвинуваченим не надано достовірних доказів (відповідного посвідчення) про інвалідність.
Цивільний позов у провадженні не пред`явлено.
Даних про процесуальні витрати матеріали провадження не містять.
Арешт, накладений на речовий доказ, на підставі ст. 174 КПК підлягає скасуванню, а зазначений речовий доказ підлягає знищенню.
Підстав для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу не вбачається.
Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374, 382 КПК, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК, та призначити йому покарання у виді двохсот годин громадських робіт.
Початок відбування покарання обчислювати з моменту початку виконання громадських робіт за визначеним місцем роботи.
До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_5 не обирати.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 27.08.2020 на речовий доказ, скасувати, а сам речовий доказ: металеву палицю із загостреним кінцем, яка являється уламком рукоятки від металевої швабри, знищити.

На вирок може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через Житомирський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення копії вироку.
Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Потерпілий має право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1