Справа № 386/239/20
Провадження № 1-кп/386/25/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2021 року смт. Голованівськ

Голованівський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
потерпілої ОСОБА_6 , ОСОБА_7
адвоката ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000044 від 20.02.2020р. відносно: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Журавлинка Голованівського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, освіта середньо-спеціальна, не працюючого, не одруженого, має на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , не депутата, стан здоров?я задовільний, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , такий, що не має судимості в силу ст.89 КК України:
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого за таких обставин.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порушення вимог п. 2.1 (а) Правил дорожнього руху України, (далі ПДР України), не маючи посвідчення водія на право керування транспортними засобами будь-якої категорії, 20.02.2020 близько 02 год. 00 хв. керував технічно-справним автомобілем ВМW, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_9 . Рухаючись в темну пору доби по автомобільній дорозі від с. Журавлинка в напрямку с. Троянка Голованівського району Кіровоградської області, ОСОБА_4 порушуючи вимоги п.п. 1.5, 2.3 (б, д), 2.9 (а) ПДР України, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, позбавив себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати транспортним засобом, щоб не наражати на небезпеку себе та інших учасників дорожнього руху.

Під час руху ОСОБА_4 через наявний стан алкогольного сп`яніння та відсутність достатніх навичок водіння, позбавив себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати транспортним засобом, грубо порушуючи вимоги п.п. 12.1, 12.6 (г) ПДР України, а саме рухаючись з перевищенням допустимої швидкості, на відстані 89,8м від бетонного вказівника "с. Журавлинка", допустив виїзд керованого ним автомобіля за межі проїзної частини дороги, праворуч по ходу свого руху, де у подальшому відбулося перекидання транспортного засобу.

Вищевикладені невідповідні дії водія ОСОБА_4 вимогам п.п. 1.5, 2.3 (б) і (д), 2.9 (а), 12.1 та 12.6 (ґ) ПДР України згідно висновку судової інженерно-транспортної автотехнічної експертизи обставин ДТП №932/20-27 від 05.03.2020 знаходяться в причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, що сталася.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 17 від 10.03.2020р. отримав тілесні ушкодження у вигляді: забитої рани на лівій лобній області, садна на лівій боковій поверхні грудної клітини в нижній третині, закритий перелом 2-10 ребер зліва з крововиливом в навколишні м`які тканини, закритий перелом 2-10 ребер справа з крововиливом в навколишні м`які тканини, розрив верхньої частки лівої легені, розрив серця з внутриплевральною крововтратою (2200 мл. в крові). Дані ушкодження могли утворитися в результаті травматичного впливу твердих предметів, що володіють відносно широкою і обмеженою контактуючою поверхнею з наступною деформацією тіла можуть відповідати терміну зазначеному у визначенні і в сукупності у живих осіб відносяться до категорії ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень як небезпечних для життя на момент нанесення. Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_10 стала гостра крововтрата, закрита травма на грудній клітині - множинні переломи ребер, розриви легені та серця з внутриплевральною крововтратою (2200 мл. в крові), що підтверджуються даними судово-медичного дослідження трупа. Тілесні ушкодження в області грудної клітини, виявлені на трупі ОСОБА_10 знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення визнав повністю, суду вказав, що злочин вчинив за тих обставин, які зазначені в обвинувальному акті. Щиро кається у скоєному, просив призначити йому мінімальне покарання.

Обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження правильно зрозумілі суть обвинувачення та обставини кримінального провадження. Обвинувачений у судовому засіданні повністю визнав провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. У зв`язку з цим, після роз`яснення всім учасникам судового провадження наслідків, передбачених ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), та за їх згодою, суд обмежився допитом обвинуваченого і дослідженням документів, які характеризують особу обвинуваченого та досудової доповіді, так як немає жодного сумніву в добросовісності та істинності їх позиції, а також усі учасники судового провадження згодні та не оспорюють обставини вчинення злочину, вказаного в обвинувальному акті у кримінальному провадженні та його кваліфікацію.

Відповідно до ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Потерпіла ОСОБА_6 та її представник в судовому засіданні просили не застосовувати до обвинуваченого реальну міру покарання. Також зазначили, що ОСОБА_4 відшкодував потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду в розмірі 9484,00 грн. та 140 000,00 грн. моральної шкоди.

Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні також просила не застосовувати до обвинуваченого реальну міру покарання. Притензій матеріального та морального характеру не має.

Прокурор в судовому засіданні зазначила, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України повністю доведена, вважала за необхідне призначити покарання обвинуваченому у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки та стягнути судові витрати у розмірі 3335,79 грн.

Аналізуючи та оцінюючи усі зібрані у кримінальному провадженні та досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, допустимість, належність та достовірність яких не викликає жодних сумнівів, проводячи судовий розгляд у межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд вважає із достовірністю встановленою та доведеною вину обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та кваліфікує його дії, порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Вирішуючи питання про вид і розмір покарання обвинуваченому, суд враховує відповідно до ст.ст. 65-69-1 КК України, ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України, вчинений обвинуваченим злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 цього Кодексу, є тяжким злочином.

Пом`якшуючими покарання обставинами відповідно до ст. 66 КК України для обвинуваченого є щире каяття.

У відповідності зі ст. 67 КК України, обставини, які обтяжують покарання обвинуваченому є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно з довідки-характеристики за №44, виданою 20.02.20р. Журавлинською сільською радою Голованівського району Кіровоградської області, обвинувачений характеризується позитивно.

Відповідно до довідок КНП «Обласна клінічна психіатрична лікарня Кіровоградської обласної ради» від 11.03.20 р. та КНП «Кіровоградський обласний наркологічний диспансер» обвинувачений на диспансерному обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

Згідно з довідками Голованівського ВП ГУНП в Кіровоградській області від 12.03.2020р., інформації Голованівського районного сектора філії ДП «Центр пробації» ОСОБА_4 такий, що не має судимості, в силу ст.89 КК України, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення, ризик небезпеки для суспільства оцінюється як середній. Орган пробації вважає доцільним покладення на нього обов?язків відповідно до ч.1 ст.76 КК України.

Із врахуванням всіх обставин справи: характеру і тривалості злочинного посягання, наслідків, які завдані кримінальним правопорушенням потерпілим, особи обвинуваченого, наявності обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, суд вважає, за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі.

Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 статті 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керування транспортними засобами, яке застосовується у випадках, коли вчинення злочину було пов`язане з грубим або повторним порушенням порядку користування таким правом.

Суд вважає за необхідне не застосовувати до ОСОБА_4 додаткове покарання у виді позбавлення права на керування транспортними засобами, оскільки відповідно до інформаційної довідки територіального сервісного центру МВС 3541 №31/11/3541-781 від 17.03.20 р., ОСОБА_4 не отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами.

При цьому, враховуючи щире каяття ОСОБА_4 , усвідомлення ним своєї вини, в повному обсязі відшкодування матеріальної шкоди та частково моральної шкоди потерпілій, враховуючи його належну процесуальну поведінку під час досудового розслідування та судового розгляду, а також позицію потерпілих, які не наполягали на суровому покаранні та просили не позбавляти волі обвинуваченого, суд вважає, за можливе застосувати ст. 75 КК України, і звільнити обвинуваченого від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши обвинуваченому іспитовий строк та поклавши на нього обов`язки, відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України, які сприятимуть його виправленню, оскільки саме таке покарання, на думку суду, з урахуванням положень ч. 2 ст. 50 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.

Ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого надану Голованівським районним сектором філії Державної установи «Центр пробації» в Кіровоградській області, в якій зазначено, що виправлення обвинуваченого без обмеження волі на певний строк можливе.

Підстав, для застосування при призначенні ОСОБА_4 покарання вимог ст. 69 КК України, суд не вбачає.

По справі заявлений цивільний позов потерпілою ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди в розмірі 9484,00 грн., моральної шкоди в розмірі 300 000 грн. Судові витрати на адвоката у розмірі 9900,00 грн.

Позивач та її представник зазначили, що позовні вимоги підтримують лише в частині стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 160 000,00 грн. та витрати на адвоката, оскільки іншу частину сплачено обвинуваченим.

Відповідач позовні вимоги визнав в частині моральної шкоди у розмірі 160 000,00 грн. та витрати на адвоката.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди на користь потерпілої, суд враховує положення ч. 3 ст. 23 ЦК України, згідно з якою розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості, а тому, беручи до уваги встановлені судом фактичні обставини справи та викладені вище вимоги законодавства України з цього приводу, суд вважає, що в даному конкретному випадку, як встановлено під час досудового розслідування, так і в ході судового розгляду, потерпіла ОСОБА_6 втратила чоловіка, а тому з урахуванням глибини душевних страждань, вимушених та незворотних змін у житті потерпілої, які настали в результаті вчинення обвинуваченим злочину, що такий розмір відшкодування моральної шкоди має відповідати положенням ч. 3 ст. 23 ЦК України.

Керуючись вимогами розумності та справедливості, на підставі ст. 1167 ЦК України суд вважає, що достатнім для компенсації завданої моральної шкоди є стягнення з ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_6 300000 грн., з яких на часткове відшкодування отримано 140 000 грн. Отже, стягненню з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 підлягає 160000 грн. моральної шкоди.

Відповідно до договору від 09.04.20 року, укладеного між потерпілою ОСОБА_6 та адвокатом ОСОБА_8 , останній як адвокат зобов`язувався надавати необхідну правову допомогу. Вартість послуг передбачена детальним описом робіт та Актом виконаних юридичних послуг №3/10 від 21 жовтня 2020 року становить 9900 грн.

Згідно із квитанцією до прибуткового касового ордеру № 28 від 21 жовтня 2020 року потерпілою ОСОБА_6 сплачено грошові кошти у сумі 9900 грн. за надання адвокатом ОСОБА_8 правової допомоги. За таких обставин, суд вважає доведеним потерпілою ОСОБА_6 оплату послуг адвоката.

Підстави для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком суду законної сили відсутні.

Відповідно до ст. 124 КПК України, процесуальні витрати у кримінальному провадженні за проведення судових експертиз №83 від 17.03.2020р. в розмірі 2355,15 грн., №932/20-27 від 05.03.2020р. в розмірі 980,64 грн. підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання про долю речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п?ять) років без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 (три) роки.

У відповідності до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 моральну шкоду в розмірі 160 000 гривень та витрати на правову допомогу в розмірі 9900 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні за проведення судових експертиз №83 від 17.03.2020р. в розмірі 2355,15 грн., №932/20-27 від 05.03.2020р. в розмірі 980,64 грн.

Речові докази у кримінальному провадженні:
- автомобіль марки «BMW», р. н. НОМЕР_1 (перебуває на зберіганні у ОСОБА_4 ) залишити у ОСОБА_4 ;

-паперовий пакет №1 у якому знаходиться мікрооб?єкти зовні схожі на волосся із спинки водійського сидіння автомобіля «BMW», р. н. НОМЕР_1 - залишити в матеріалах кримінального провадження, яке знаходиться у прокурора;

- паперовий пакет №2 у якому знаходиться фрагмент тканини із центральної частини керма автомобіля «BMW», р. н. НОМЕР_1 - залишити в матеріалах кримінального провадження, яке знаходиться у прокурора.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення через Голованівський районний суд Кіровоградської області. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: ОСОБА_1