Провадження № 1-кп/752/370/21
УХВАЛА

20 травня 2021 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в м. Києві підготовче судове засідання за кримінальним провадженням № 0005448, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Бердичів, Житомирської області, громадянки України, зареєстроване місце проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої за ч.1 ст. 191 КК України,

з участю сторін та інших учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Голосіївського районного суду м. Києва тривалий час перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , обвинуваченої за ч.1 ст. 191 КК України.

Прокурор відмітила, обвинувальний акт, як такий, що відповідає вимогам КПК України, слід призначити до судового розгляду.

Обвинувачена не заперечувала щодо призначення провадження до судового розгляду.

Суд, заслухавши думку сторін, вивчивши обвинувальний акт та долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, приходить до наступного висновку.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, та містити, наряду з іншим, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті ( частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Водночас, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_5 пред`явлено неконкретне обвинувачення, що по суті є порушенням права на захист.

Так, після формулювання обвинувачення, відмічаючи правову кваліфікацію дій ОСОБА_5 в обвинувальному акті відмічено, що ОСОБА_5 обвинувачується у заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 191 КК України.

Водночас, у обвинувальному акті взагалі не знайшло свого відображення, що ОСОБА_5 являється службовою особою. Більше того, навіть за наявності підстав вважати, що контролер-касир є службовою особою, частина 1 статті 191 КК України, за якою кваліфіковано дії обвинуваченої, не містить кваліфікуючої ознаки заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, така кваліфікуюча ознака визначена у частині 2 зазначеної статті.

Слід також відмітити, що при формулюванні обвинувачення, є посилання в обвинувальному акті про привласнення, як спосіб заволодіння чужим майном.

Тобто, по суті встановлено обставини невідповідності обставин встановлених прокурором та формулювання обвинувачення, правовій кваліфікації, що свідчить про неконкретність обвинувачення.

Вказані недоліки є істотним порушення вимог закону, зокрема права на захист обвинуваченого, і позбавляє суд можливості призначити дане провадження до судового розгляду.

Керуючись ст.ст. 314 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0005448, відносно ОСОБА_3 , обвинуваченої за ч.1 ст. 191 КК України, - повернути прокурору Київської місцевої прокуратури № 1 ( на даний час Голосіївська окружна прокуратура м. Києва).

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом семи діб з дня її оголошення через Голосіївський районний суд м. Києва.

Суддя ОСОБА_1