Справа № 629/2548/21
Провадження № 1-кс/629/462/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2021 року слідчий суддя Лозівського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого СВ Лозівського РВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_3 , розглянувши в залі судових засідань в приміщенні суду клопотання слідчого СВ Лозівського РВП ГУ НП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000172 від 13.05.2021 року за ч. 2 ст. 286 КК України,-
в с т а н о в и в :
Слідчий СВ Лозівського РВП ГУ НП в Харківській області капітан поліції ОСОБА_3 14.05.2021 року звернувся до слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області з клопотанням, погодженим з прокурором Лозівської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на автомобіль марки ВАЗ 210700-20, р.н. НОМЕР_1 , велосипед марки «SHIMANO», верхній одяг ОСОБА_5 спортивна кофта «BOSS» та спортивні штани, та ОСОБА_6 спортивна куртка «ITALIA» та штани, просив заборонити будь-кому будь-яким способом володіти, розпоряджатися, користуватися, вказаними вище речовими доказами. Також в клопотанні слідчий просив визначити місце зберігання: автомобілю марки ВАЗ 210700-20, р.н. НОМЕР_1 та велосипеду марки «SHIMANO» - майданчику тимчасового тримання Лозівського РВП ГУНП в Харківській області за адресою: Харківська обл., м. Лозова, вул. Я.Мудрого 7, та визначити місце зберігання: верхнього одягу ОСОБА_5 , а саме: спортивної кофти «BOSS» та спортивних штанів, та ОСОБА_6 , а саме: спортивної куртки «ITALIA» та штанів камеру зберігання речових доказів Лозівського РВП ГУНП в Харківській області за адресою: Харківська обл., м. Лозова, вул. Я.Мудрого 7.
В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що 12.05.2021 до Лозівського РВП ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення про те, що приблизно о 22:20, за адресою: Харківська обл., Лозівський р-н., смт. Краснопавлівка, по вул. Гагаріна, біля б. № 13, сталася ДТП. Проведеними першочерговими заходами встановлено, що водій автомобілю марки ВАЗ - 210700-20, р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_5 , не впрорався з керуванням та здійснив зіткнення з велосипедом яким керував ОСОБА_7 , який в результаті зіткнення отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми органів черевної порожнини, субкапсулярний розрив правої нирки, ЗЧМТ та струс головного мозку.
Відомості про кримінальне правопорушення відповідно до вимог ч.1 та ч.4 ст. 214 КПК України були внесені слідчим до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.05.2021 року за № 0000172 за ч.2 ст.286 КК України.
13.05.2021 в ході огляду транспортного засобу виявлено та вилучено - автомобіль марки ВАЗ 210700-20, р.н. НОМЕР_1 який належить ОСОБА_8 та яким керував водій ОСОБА_5 ; в ході огляду місць події від 13.05.2021 також виявлено та вилучено: велосипед марки «SHIMANO» яким управляв та який належить ОСОБА_7 ; верхній одяг ОСОБА_5 спортивна кофта «BOSS» та спортивні штани, та ОСОБА_6 спортивна куртка «ITALIA» та штани.
Автомобіль марки ВАЗ 210700-20, р.н. НОМЕР_1 та велосипед марки «SHIMANO» перебувають на майданчику тимчасового тримання Лозівського РВП ГУНП в Харківській області за адресою: Харківська обл., м. Лозова, вул. Я.Мудрого 7.
Верхній одяг ОСОБА_5 , а саме: спортивна кофта «BOSS» та спортивні штани, та ОСОБА_6 , а саме: спортивна куртка «ITALIA» та штани здані до камери зберігання

речових доказів Лозівського РВП ГУНП в Харківській області за адресою: Харківська обл., м. Лозова, вул. Я.Мудрого 7.
Вище вказані автомобіль, велосипед та верхній одяг визнані речовими доказами.
Слідчий ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав клопотання, просив його задовольнити в повному обсязі.
Дослідивши надані докази, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.
Згідно з ч.5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Відповідно до положень ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Пунктом 1 ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
В даному випадку завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення. Метою арешту майна є забезпечення збереження речових доказів.
Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
В ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України.
У відповідності до п.1 та п.2 ч.2 ст.167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення.
Відповідно до частини 5 статті 173 КПК України у разі задоволення клопотання про арешт майна слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає: 1) перелік майна, на яке накладено арешт; 2) підстави застосування арешту майна; 3) перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі, у разі прийняття такого рішення; 4) заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно; 5) порядок виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб.

Отже, нормами КПК України не передбачено повноважень слідчого судді визначати місце зберігання речових доказів, на які накладено арешт.

Згідно з частиною 2 статті 100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального

провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Так, порядком зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженим постановою КМУ від 19 листопада 2012 р. № 1104, не передбачено, що під час досудового розслідування місце зберігання речового доказу визначається рішенням слідчого судді.

Із зазначеного можна зробити висновок, що під час досудового розслідування зберігання речових доказів, наданих стороні обвинувачення, покладається на зазначену сторону.

При цьому частиною 7 статті 100 КПК України визначено, що слідчий за погодженням із прокурором або прокурор звертається з відповідним клопотанням до слідчого судді місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, або до суду під час судового провадження, у випадках, передбачених пунктами 2, 4 та абзацом сьомим частини шостої цієї статті, а саме: для вирішення питання про знищення речового доказу, його передання для реалізації чи технологічної переробки або Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, для здійснення заходів з управління ним.

Отже, діючим законодавством не передбачено звернення слідчого чи прокурора до слідчого судді з клопотанням про визначення місця зберігання речового доказу, а також покладення рішенням слідчого судді відповідальності за зберігання речових доказів.

Слідчий суддя звертає увагу, що положення КПК України та Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою КМУ від 19 листопада 2012 р. № 1104, саме на сторону кримінального провадження, якій надані речові докази, покладено під час досудового розслідування обов`язок організувати належне збереження таких речових доказів та забезпечити їх схоронність.

Виходячи з наведеного, вирішення питання про визначення місця зберігання речових доказів не входить до компетенції слідчого судді, всі питання щодо зберігання речових доказів під час досудового розслідування мають прийматися стороною обвинувачення з урахуванням норм законодавства.

Враховуючи, що клопотання слідчого подане з передбачених законом підстав та у встановленому законом порядку, за формою і змістом відповідає чинному КПК України, беручи до уваги проаналізовані обставини та те, що слідчим наведено та надано докази «поза розумним сумнівом» щодо наявності підстав для накладення арешту на майно в порядку, передбаченому главою 17 КПК України, зокрема, на автомобіль марки ВАЗ 210700-20, р.н. НОМЕР_1 , велосипед марки «SHIMANO», верхній одяг ОСОБА_5 спортивна кофта «BOSS» та спортивні штани, та ОСОБА_6 спортивна куртка «ITALIA» та штани, так як наявні підстави вважати, що вони зберегли на собі сліди вчинення злочину та можуть бути використані як доказ факту чи обставин вчинення злочину тобто мають значення речових доказів, з метою збереження речових доказів, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого Лозівського РВП ГУ НП в Харківській області про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні підлягає задоволенню частково.
Керуючись ст. ст. 131, 132, 167, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя, -
у х в а л и в:
Клопотання слідчого СВ Лозівського РВП ГУ НП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000172 від 13.05.2021 року за ч. 2 ст. 286 КК України - задовольнити частково.
Накласти арешт на автомобіль марки ВАЗ 210700-20, р.н. НОМЕР_1 , велосипед марки «SHIMANO», верхній одяг ОСОБА_5 спортивна кофта «BOSS» та спортивні штани, та ОСОБА_6 спортивна куртка «ITALIA» та штани.

Заборонити будь-кому будь-яким способом володіти, розпоряджатися, користуватися, вказаними вище речовими доказами.
В іншій частині клопотання слідчого відмовити.
Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку в 5-денний строк з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду.
Слідчий суддя ОСОБА_1