Провадження № 1-і/932/4/21
Справа № 932/2535/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 березня 2021 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю:
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дніпро клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні

№ 0001434 обвинуваченому: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Дніпропетровська, громадянину України, який має середню-технічну освіту, не одруженому, який має на утриманні доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштованому, зареєстрованому та мешкаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимому,

який звинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
В провадженні судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська ОСОБА_7 перебуває кримінальне провадження №0001434 відносно ОСОБА_5 за ч.3 ст.186 КК України.

29 березня 2021 року до суду надійшло клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке відповідно до п.20-5 Перехідних положень КПК України, у зв`язку з перебуванням на лікарняному судді ОСОБА_7 , передано у провадження судді ОСОБА_1 .

Прокурором подане клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , у зв`язку з наявністю ризиків того, що обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню, враховуючи тяжкість скоєного кримінального правопорушення, а він обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину за яке передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі від чотирьох до шести років, вчинення злочину у період іспитового строку, з метою уникнення кримінального покарання може переховуватись від суду, також враховуючи наявність судимостей за корисливі злочини та відсутність постійного офіційного джерела доходу, вважає, що наявний ризик вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення. Підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який не вбачає з огляду на тяжкість та обставини злочину, особистість обвинуваченого, оскільки більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Захисник - адвокат ОСОБА_4 щодо задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому заперечував та просив змінити запобіжний захід останньому на домашній арешт або інший більш м`який запобіжний захід, оскільки обвинувачений тривалий час перебуває під вартою, і за цей час досліджені докази обвинувачення і прокурором не надано обґрунтованих доказів винуватості ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, також обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, що свідчить про можливість зміни обвинуваченому запобіжного заходу.
Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання захисника та просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора.

Вислухавши думку учасників процесу, суд вважає необхідним клопотання прокурора задовольнити та продовжити застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до розгляду кримінального провадження по суті на строк шістдесят днів, а у задоволенні клопотання сторони захисту відмовити, оскільки ризики, передбачені ст.177 КПК України, які враховувались судом при обранні зазначеного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на час розгляду у суді кримінального провадження не відпали і продовжують існувати, з наступних підстав.
Згідно до ст.331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України, положення якої передбачають, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, знищити, спотворити чи приховати документи і речі, які мають доказове значення у справі, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення і при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу та продовження строку його дії, крім наявності вищезазначених ризиків суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; данні щодо особистості міцність соціальних зв`язків в місті його постійного проживання, наявність родини та утриманців, стан здоров`я, вік, наявність постійного місця роботи, репутацію, майновий стан, наявність судимостей та інші відомості.
Так, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого корисливого злочину проти власності, за яке передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі строком від чотирьох до шести років, він раніше судимий за вчинення умисних злочинів, і вчинив інкриміноване зараз йому кримінальне правопорушення у період звільнення від відбування покарання з іспитовим строком, на момент вчинення злочину офіційно не працював та не мав постійного джерела доходу, а тому усвідомлюючи ступінь тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення та суворість можливого покарання, ОСОБА_5 може без перешкод залишити місце мешкання та переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності та перешкоджати здійсненню кримінального провадження, може вчинити нове кримінальне правопорушення.
Твердження сторони захисту, що не існує ризиків того, що обвинувачений буде переховуватися від суду та перешкоджати кримінальному провадженню, оскільки він має постійне місце проживання, соціальні зв`язки та неповнолітню дитину на утриманні, суд не може розцінювати як підставу зміни запобіжного заходу на більш м`який або на домашній арешт у визначений час, так як вищезазначені доводи з урахуванням стадії процесу, тяжкості та обставин кримінального правопорушення, суворості покарання, яке може бути призначене обвинуваченому у разі визнання його у вчиненні інкримінованого йому злочину винним, особистості обвинуваченого, який не має міцних соціальних зв`язків та бездоганної у суспільстві репутації не свідчать про наявність у обвинуваченого перешкод або інших стримуючих факторів щодо можливості ухилитися від суду та не перешкоджати здійсненню кримінального провадження.

Оцінюючи вищевказані обставини, суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема про те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту і суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. Крім того, ризик втечі має оцінюватися у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню, а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин.
Оцінюючи вищевказані обставини, суд, приймає до уваги, що хоча і тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
Також, суд враховує характер кримінального правопорушення, який має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому та практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Суд вважає, що вказані ризики на цей час не зменшилися, залишаються реальними та продовжують існувати, враховуючи зміст пред`явленого звинувачення ОСОБА_5 , а також тяжкість кримінального правопорушення, характер та обставини протиправних дій, в яких він обвинувачується, що виправдовує тримання обвинуваченого під вартою і застосування саме такого запобіжного заходу у цьому випадку буде виправданим з точки зору наявності відповідного суспільного інтересу.
Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, застосування більш м`якого запобіжного заходу, в тому числі домашнього арешту, не зможе забезпечити належну процесуальні поведінку обвинуваченого.
Також суд не вважає підставою зміни обвинуваченому запобіжного заходу на домашній арешт посилання сторони захисту на те, що справа тривалий час розглядається у суді, і він тривалий час утримується в слідчому ізоляторі, оскільки тривалий розгляд справи пов`язаний з її складністю, кількістю учасників та процесуальною поведінкою учасників процесу. Суд вважає, що запобіжний захід з урахуванням його тривалості на даний час не виходить за межі розумного строку, відповідає не лише характеру та тяжкості злочину, який інкримінується обвинуваченому, а і особистості обвинуваченого та обставинам кримінального правопорушення.
Крім того, посилання сторони захисту як на підставу, яка обґрунтовує зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, на те, що суду стороною обвинувачення не надано беззаперечних доказів винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину, суд не вважає підставою для зміни запобіжного заходу обвинуваченому на даній стадії процесу, так як питання винуватості особи та оцінку досліджених доказів по справі суд вирішує в нарадчій кімнаті при постановленні остаточного рішення по справі.
Таким чином, стороною захисту не надано, інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою.
З урахуванням вищевикладеного та стадії судового провадження, коли судом продовжується дослідження доказів, підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт або інший більш м`який запобіжний захід не вбачається, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи в тому числі домашній арешт, не зможуть забезпечити належну поведінку обвинуваченого, а обраний відносно ОСОБА_5 запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.
На підставі викладеного суд вважає, необхідним задовольнити клопотання прокурора та продовжити застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а у задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на домашній арешт або інший більш м`який суд вважає необхідним відмовити.

Керуючись ст. 176-178, 182, 183, 194, 331, 370, 372 КПК України, п.20-5 Перехідних положень КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора Центральної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської області про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 27 травня 2021 року.

Відмовити в задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на інший більш м`який або домашній арешт.
На ухвалу може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду до ухвалення судового рішення по суті протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя Бабушкінського районного суду
м. Дніпропетровська ОСОБА_1