Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/473/21
Провадження № 1/499/4/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 червня 2021 року смт. Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підсудної ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки с. Стрюкове Миколаївського району Одеської області, зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , проживаюча за адресою АДРЕСА_1 , не одружена, на утримані неповнолітніх дітей не маюча, не працююча, з середньою освітою, раніше не судима у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України

ВСТАНОВИВ:

У судовому засіданні було встановлено, що підсудна ОСОБА_4 03 серпня 2011 року приблизно о 04 годині 30 хвилин, за попередньою змовою з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (матеріали щодо яких виділено в окреме провадження), з корисних мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, проїжджаючи повз пустуюючого будинку, розташованого в АДРЕСА_1 , який належить потерпілому ОСОБА_7 та користуючись відсутністю сторонніх осіб, маючи вільний доступ, таємно викрали металеву секцію огорожі, розміром 2х1 метра б/у з території домоволодіння. Після чого з місця злочину зникли та викраденим майном розпорядилися на власний розсуд.

Таким чином, своїми злочинними діями підсудна ОСОБА_4 завдала потерпілому ОСОБА_7 матеріальний збиток на суму 180,00 грн., що складає вартість викраденого майна.

Також у судовому засіданні було встановлено, що 16 листопада 2011 року підсудна ОСОБА_4 за попередньою змовою та спільно з ОСОБА_6 (матеріали щодо якого виділено в окреме провадження), приблизно о 22:00 години, керуючись корисливими мотивами, маючи намір на викрадення чужого майна, прибула разом з ОСОБА_6 до будинку потерпілої ОСОБА_8 розташований за адресою АДРЕСА_1 , де, користуючись відсутність сторонніх осіб, шляхом злому навісного замку на дверях будинку проникли в його приміщення, звідки таємно викрали 3 подушки, вартістю 100,00 грн. кожна, плиту чавунну з кільцями, вартістю 180,00 грн., колісники, вартістю 80,00 грн., 2 пледа, вартістю по 120,00 грн. кожний, доріжку, вартістю 60,00 грн. та 2 покривала, вартістю 80,00 грн. кожне. Після чого з місця злочину зникли та викраденим майном розпорядилися на власний розсуд.

Таким чином, своїми злочинними діями підсудна ОСОБА_4 завдала потерпілій ОСОБА_8 матеріальний збиток на суму 1020,00 грн., що складає вартість викраденого майна.

Згідно встановлених у судовому засіданні обставин, 29 грудня 2011 року підсудна ОСОБА_4 , приблизно о 21:00 годині, за попередньою змовою з ОСОБА_5 (матеріали щодо якого виділено в окреме провадження), з метою особистої наживи, маючи намір на викрадення будь-якого майна, прибули до будинку потерпілої ОСОБА_9 за адресою АДРЕСА_1 , де маючи вільний доступ та користуючись відсутністю сторонніх осіб, за верандою будинку з металевої труби таємно викрали супутникову антену із трьома голівками, марки «Євросад», після чого покинули місце злочину та викраденим майном розпорядилися на власний розсуд.

Таким чином, своїми злочинними діями підсудна ОСОБА_4 завдала потерпілій ОСОБА_9 матеріальний збиток на суму 210,00 грн., що складає вартість викраденого майна.

У судовому засіданні підсудна ОСОБА_4 провину визнала в повному обсязі в інкримінованих їй кримінальних правопорушеннях, щиро розкаювалася, по епізоду викрадення майна ОСОБА_7 показала суду що дійсно в літку 2011 року вона разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проїжджали на підводі повз будинку потерпілого та побачили металеву секцію забору, яка знаходилася на землі, після чого домовившись між собою вони вирішили її забрати та здати на металобрухт, що ними і було зроблено. При цьому дане правопорушення вони вчинили, так як їм не вистачало коштів на життя.

Окрім власного визнання вини, винність ОСОБА_4 у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб підтверджується дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами та показами свідка:

заявою ОСОБА_7 , відповідно до якої 03.08.2011 року невстановлені особи з території належного йому будинку, де ніхто не проживає за адресою АДРЕСА_1 викрали належну йому металеву секцію огорожі розміром 2х1 м.

протоколом огляду місця події від 03.08.2011 року, з якого вбачається, що за адресою домоволодіння ОСОБА_7 в АДРЕСА_1 наявна металева огорожа у виді секцій розміром 2х1 м., їх кількість складає 4 шт. та наявне місце де відсутня одна з секцій;

протоколом добровільної видачі від 03.08.2011 року, відповідно до якого ОСОБА_10 добровільно видала металеву секцію забору огорожі розміром 2х1 м.. яку вона раніше придбала у ОСОБА_6 ;

зберігальною розпискою по справі;

показами ОСОБА_5 , який був допитаний у якості свідка та показав суду дійсно в літку 2011 року він разом з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 проїжджали на підводі повз будинку потерпілого та побачили металеву секцію забору, яка знаходилася на землі, після чого вирішили її забрати та здати на металобрухт, що ними і було зроблено.

Суд, вивчивши матеріали кримінальної справи, оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, вислухавши підсудну, думку прокурора, вважає, що дії підсудної ОСОБА_4 по епізоду викрадення майна ОСОБА_7 необхідно кваліфікувати як - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, тобто злочин передбачений ч.2 ст.185 КК України.

Підсудна ОСОБА_4 по епізоду викрадення майна ОСОБА_8 показала суду що дійсно восени 2011 року вона разом з своїм співмешканцем на той час ОСОБА_6 проходили повз будинку за адресою АДРЕСА_1 , де, користуючись відсутність сторонніх осіб, діяли за попередньою домовленістю між собою, а саме, ОСОБА_6 шляхом злому навісного замку на дверях будинку проник в будинок, звідки таємно викрали подушки, плиту чавунну з кільцями, колісники, 2 пледа, доріжку та 2 покривала, зазначене майно ОСОБА_11 її передавав через відкрите вікно будинку. Після чого дане майно віднесли до місця свого мешкання, частину майна продали, а частину залишили для власного вжитку. При цьому дане правопорушення вони вчинили, так як їм не вистачало коштів на життя.

Окрім власного визнання вини, винність ОСОБА_4 у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, повторно та поєднана з проникненням у житло підтверджується дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами:

заявою ОСОБА_8 , відповідно до якої 16.11.2011 року невстановлені особи з належного їй будинку, за адресою с. Стрюкове Миколаївського району Одеської області викрали подушки, плиту чавунну з кільцями, колісники, пледи, покривала та доріжку,

довідкою про вартість викраденого майна станом на 16.11.2011 року, з якої вбачається, що вартість чавунної плити з кільцями складає 180,00 грн., колісників 80,00 грн., пледу 120,00 грн., доріжки 60,00 грн., покривала 80,00 грн., подушки 100,00 грн.;

протоколом огляду місця події від 17.11.2011 року, з якого вбачається що на вхідних дверях будинку за адресою с. Стрюкове Миколаївського району Одеської області, який належить ОСОБА_8 відсутній замок та наявні сліди його зриву;

протоколом добровільної видачі;

протоколом слідчого експерименту та фототаблицями до нього, проведеного з ОСОБА_4 , відповідно до якого підсудна показала місце та спосіб вчинення злочину, а саме що вона разом з ОСОБА_6 шляхом злому замка на вхідних дверях у будинку, що належить потерпілій проникли в будинок та здійснили звідти крадіжку вище переліченого майна.

Суд, вивчивши матеріали кримінальної справи, оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, вислухавши підсудну, думку прокурора, вважає, що дії підсудної ОСОБА_4 по епізоду викрадення майна ОСОБА_8 необхідно кваліфікувати як - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, повторно та поєднана з проникненням у житло, з тобто злочин передбачений ч.3 ст.185 КК України.

Підсудна ОСОБА_4 по епізоду викрадення майна ОСОБА_9 показала суду що дійсно взимку 2011 року вона разом з ОСОБА_5 проходили повз будинку за адресою АДРЕСА_1 , де підійшли до труби, на якій була супутникова антена, домовившись між собою, щодо способу викрадення майна, після чого одразу ОСОБА_5 зняв супутникову антену, а вона допомагала її нести, після чого вони покинули місце злочину та викрадене майно продали. При цьому дане правопорушення вони вчинили, так як їм не вистачало коштів на життя.

Окрім власного визнання вини, винність ОСОБА_4 у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, повторно підтверджується дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами та показами свідка:

заявою ОСОБА_9 , відповідно до якої 29.11.2011 року невстановлені особи з території її подвір`я за адресою с. Стрюкове Миколаївського району Одеської області викрали супутникову антену;

протоколом добровільної видачі;

довідкою про вартість викраденого майна станом на 16.11.2011 року, з якого вбачається що вартість викраденої супутникової антени складає 210,00 грн.;

протоколом слідчого експерименту та фототаблицями до нього, проведеного з ОСОБА_4 , відповідно до якого підсудна показала місце та спосіб вчинення злочину, а саме, як вона разом з ОСОБА_5 , маючи вільний доступ зайшли на територію домоволодіння ОСОБА_9 та з металевої труби зняли супутникову антену;

зберігальною розпискою ОСОБА_9 ;

показами ОСОБА_5 , який був допитаний у якості свідка, та який показав суду, що дійсно взимку 2011 року він разом з ОСОБА_4 проходили повз будинку за адресою АДРЕСА_1 , де підійшли до труби, на якій була супутникова антена, яку він зняв, а ОСОБА_4 допомагала її нести, після чого вони покинули місце злочину та викрадене майно продали.

Суд, вивчивши матеріали кримінальної справи, оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, вислухавши підсудну, думку прокурора, вважає, що дії підсудної ОСОБА_4 по епізоду викрадення майна ОСОБА_9 необхідно кваліфікувати як - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, повторно, з тобто злочин передбачений ч.2 ст.185 КК України.

У судовому засіданні також були досліджені заяви потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , відповідно до яких останні вказали, що претензій морального та матеріального характеру до підсудної ОСОБА_4 не мають, просять призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі. Також в ході розгляду справи судом було встановлено що потерпіла ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак в ході розгляду справи спадкоємців ОСОБА_9 встановлено не було.

Враховуючи наведене, суд, допитавши у судовому засіданні підсудну та дослідивши письмові докази по справі, пояснення свідка, вислухавши думку прокурора, суд прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушеннях при обставинах, наведених у вироку суду, доведена повністю.

При призначенні покарання підсудній ОСОБА_4 відповідно до ст.65 КК України суд враховує суспільну небезпеку вчиненого ним діяння, особу підсудної, і обставини, передбачені ст.ст. 66, 67 КК України, які обтяжують і пом`якшують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обтяжуючі обставини - судом не встановлені. При цьому суд не бере до уваги вказані в обвинувальному заключені обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_12 , а саме вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб, повторно, оскільки дані обставини є кваліфікуючими ознаками ч.2 ст.185 КК України, обтяжуюча обставина вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння у судовому засіданні підтвердження не знайшла та доказами поза розумним сумнівом не доведена.

З урахуванням декількох пом`якшуючих вину підсудної ОСОБА_4 обставин, беручи до уваги, що шкоду завдану злочинами відшкодовано в повному обсязі, потерпілі претензій морального та матеріального характеру до підсудної не мають, суд вважає за можливе призначити підсудній ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі з застосуванням ч.1 ст.70 КК України, звільнивши засуджену від його відбування з випробуванням у відповідності до ст.75 КК України, з покладенням на неї обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст.81 КПК України (в редакції 1960 року).

У рамках даного кримінального провадження потерпілої ОСОБА_8 було заявлено цивільний позов до підсудної ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про відшкодування збитків у розмірі 450,00 грн., однак відповідно до заяви потерпілої від 03.08.2015 року, остання від позовних вимог відмовилася, отже на підставі п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України необхідно в даній частині провадження по справі закрити.

Запобіжний захід підсудній не обирався.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 321, 323, 324, 332 КПК України ( в редакції 1960 року), суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.185 КК України (по епізоду викрадення майна ОСОБА_7 ), ч.3 ст.185 КК України, ч.2 ст.185 КК України (по епізоду викрадення майна ОСОБА_9 ) та призначити покарання:

за ч.2 ст.185 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі;

за ч.3 ст.185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Звільнити засуджену ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання на підставі ст. ст.75 КК України з випробувальним терміном на 2 (два) роки.

На підставі п.1,2 ч.1 та п.2 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Провадження за цивільним позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_4 про відшкодування збитків у розмірі 450,00 грн. закрити.

Речові докази, а саме металеву секцію розміром 2х1 метр, чавуну плиту з кільцями, колісники 2шт., плед 2 шт., покривала 2 шт., та супутникову антену «Євросад» - вважати повернутими власникам за належністю відповідно до зберігальних розписок.

Запобіжний захід не обирався.

Судові витрати відсутні.

Вирок може бути оскаржений протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду через Іванівський районний суд Одеської області.

Суддя ОСОБА_1