ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1483/21 Справа № 210/481/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
в режимі відеоконференції:
засудженого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом першої інстанції, на ухвалу Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 квітня 2021 року про умовно-дострокове звільнення засудженого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

від відбування покарання, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 квітня 2021 року засудженого ОСОБА_7 звільнено умовно-достроково від відбування покарання.
Обгрунтовуючи свої висновки суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_7 за період відбування покарання сумлінно виконував вимоги встановленого режиму утримання у колонії, не допускав порушень, має 2 заохочення, стягнень не має, протягом усього строку відбування покарання залучався до суспільно-корисної праці, має батька та брата, які інваліди 3 групи та які потребують догляду, відповідно до оцінки ступеня виправлення засудженого останній довів своє виправлення 01 жовтня 2020 року, що в сукупності свідчить про те, що процес виправлення ОСОБА_7 досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання перестало бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та відмовити у застосуванні щодо засудженого вимог ст. 81 КК України.
Обгрунтовуючи апеляційну скаргу зазначає, що засуджений відбуває покарання за вчинення двох тяжких злочинів, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів, та злочину невеликої тяжкості, пов`язаного із незаконним поводженням із зброєю, що потребує більш ретельного вивчення особистості засудженого та його поведінки за весь строк відбування покарання. Звертає увагу, що на момент вчинення злочину засуджений не працював та є підстави вважати, що останній заробляв на життя продажем наркотичних засобів, та після умовно-дострокового звільнення продовжить займатись вказаною діяльністю. Вказує, що протягом усього часу відбування покарання засуджений не залучався до праці, хоча мав можливість бути залученим, а виконання робіт з благоустрою установи є обов`язком засудженого, а не його правом.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні прокурор підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, а ухвалу суду скасувати.
Засуджений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Із матеріалів провадження слідує, що суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно розглянув подання державної установи Криворізька виправна колонія (№80) про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 , дослідив необхідні матеріали провадження та особової справи і прийшов до обґрунтованого висновку про те, що засуджений довів своє виправлення, а тому може бути звільнений умовно-достроково.
При цьому апеляційний суд виходить з того, що відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
З вищенаведених положень закону про кримінальну відповідальність слідує, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певної частини строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а також досягнення цілей покарання.
Як слідує із роз`яснень, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.
Під сумлінною поведінкою розуміють, що засуджений за період відбування покарання сумлінно виконував вимоги встановленого режиму утримання у колонії, не допускав порушень, визнав вину у скоєному злочині, розкаюється у вчиненому, сплатив повністю або частково завдані злочином збитки, за час відбування покарання поводив себе як у загальній масі засуджених, так і при спілкуванні з представниками адміністрації ввічливо, тактовно, виконував законні вимоги представників адміністрації, приймав активну участь у виконанні умов розробленої для нього програми диференційованого виховного впливу, тощо.
З матеріалів провадження слідує, що вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2019 року, яким затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 27 лютого 2019 року між прокурором військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України та обвинуваченим ОСОБА_7 в присутності захисника ОСОБА_9 у кримінальному провадженні № 0000103, ОСОБА_7 засуджений за ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 309 КК України із застосуванням ст.ст. 69, 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з конфіскацією майна. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 04 вересня 2018 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Початок строку відбування засудженим покарання 27 лютого 2019 року.
Кінець строку відбування засудженим покарання 01 листопада 2021 року.
Як встановив суд першої інстанції засуджений з 07 вересня 2018 року утримувався в державній установі Дніпровська установа виконання покарань (№4) та під час перебування в установі характеризувався посередньо, заохочень та стягнень не мав.
З 04 серпня 2019 року відбуває покарання в державній установі Криворізька виправна колонія (№80) та за час відбування покарання характеризується позитивно, має 2 заохочення, вимог режиму відбування покарання та правил внутрішнього розпорядку дотримується свідомо, залучається до суспільно-корисної праці в цеху РМЦ підприємства установи, дотримується правомірних та ввічливих правовідносин з персоналом та іншими засудженими, до виконання робіт з благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою, приймає участь у програмах виховного впливу, залучена до програм диференційованого виховного впливу за напрямками Правова освіта та Підготовка до звільнення, здобув професію Муляр, з рідними підтримує соціально - корисний зв`язок шляхом телефонних розмов та отримання посилок.
Крім того, судом було враховано, що 15 жовтня 2019 року адміністративною комісією установи було позитивно розглянуто питання про застосування до засудженого вимог ст. 101 КВК України, але згідно поданої заяви останній відмовився від переведення до дільниці соціальної реабілітації у зв`язку з сімейними обставинами.
19 квітня 2020 року адміністративною комісією установи було позитивно розглянуто питання про застосування до засудженого вимог ст. 82 КК України, але згідно поданої заяви останній відмовився від заміни покарання більш м`яким у зв`язку з сімейними обставинами.
Також, суд першої інстанції обгрунтовано зважив на наявність у ОСОБА_7 на свободі батька інваліда третьої групи (45% втрати працездатності) та брата, який також являється інвалідом третьої групи та якому оглядами МСЕК встановлено 65% втрати працездатності, догляд за якими засуджений бажає здійснювати після звільнення.
Аналізуючи наведені обставини апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив подання установи про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого, оскільки обставини провадження свідчать лише про наявність позитивних чинників, які дають змогу суду з впевненістю визначитися з тією позицією, що засуджений своєю поведінкою, яка розцінюється судом як позитивна, став на шлях виправлення та виховання, тому апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції і не находить підстав для скасування ухвали суду першої інстанції.
Сам факт, що за період відбування покарання засуджений має лише 2 заохочення та не працевлаштований на виробництві установи, не може свідчити про відсутність критичного ставлення до вчинених злочинів та подання ним негативного прикладу для інших засуджених. Достатніх даних на підтвердження вказаного факту прокурор не навів в апеляційній скарзі та не надав при її розгляді.

Доводи прокурорапро те, що установою не зазначено даних, які б свідчили про сумлінну поведінку засудженого, спростовуються наявними у матеріалах провадження письмовими доказами, зокрема, характеристикою установи на засудженого, довідкою про заохочення та стягнення, з якої слідує, що засуджений має 2 заохочення, стягнень не має, опитувальним листом, відповідно до якого керівники служб установи вважали, що засуджений довів своє виправлення, довідками обласної МСЕК №6 серії 10 ААГ №023205 та серії 12 ААБ №017401, відповідно до яких батько засудженого ОСОБА_7 є інвалідом третьої групи (45% втрати працездатності), брат засудженого ОСОБА_7 також являється інвалідом третьої групи та якому оглядами МСЕК встановлено 65% втрати працездатності.
Доводи прокурора про те, що засуджений відбуває покарання за вчинення двох тяжких злочинів, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів, та злочину невеликої тяжкості, пов`язаного із незаконним поводженням із зброєю, знаходять своє підтвердження, але вони не впливають на рішення суду і не містять достатніх даних для скасування ухвали суду першої інстанції про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 , про що наполягав у своїй апеляційній скарзі прокурор.
Судом досліджені всі обставини, які мали значення для прийняття по справі законного і обгрунтованого рішення.

Також враховується, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що до ОСОБА_7 може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, та не вбачає підстав до задоволення апеляційної скарги прокурора.

З огляду на вищевикладене доводи прокурора не спростовують висновки суду першої інстанції, а також не свідчать про недоведення засудженим свого виправлення та про відсутність підстав для його звільнення від відбування покарання умовно-достроково, а тому ці доводи апеляційний суд розцінює як непереконливі, у зв`язку з чим вважає оскаржувану ухвалу суду законною та обґрунтованою, і підстав для її зміни чи скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 537, 539 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом першої інстанції, залишити без задоволення.
Ухвалу Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 квітня 2021 року про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4