ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
іменем України
Справа № 210/1720/21
Провадження № 1-кс/210/887/21

"15" квітня 2021 р.

Слідчий суддя Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження №0000514 від 03.03.2016 року,-

В С Т А Н О В И В:
В провадження слідчого судді надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження № 0000514 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Скаржник вважає постанову винесено передчасно, оскільки не було вчинено жодних слідчих дій для прийняття такого рішення. До проведення досудового розслідування кримінального провадження поставилися формально та безвідповідально. Тому просить слідчого суддю скасувати постанову від 26 вересня 2019 року про закриття кримінального провадження №0000514 від 03.03.2016 року за ч. 1 ст. 190 КК України винесену слідчим СВ Металургійного ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 .
ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд скарги у його відсутність, скаргу просить задовольнити, постанову слідчого скасувати.
Слідчий та прокурор в судове засідання не з`явились, клопотань про перенесення розгляду справи до суду не надходило.
Перевіривши аргументи викладені у скарзі, дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Згідно з частиною 1 статті 304 КПК скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Як вбачається з наданих слідчому судді матеріалів, копію оскаржуваної постанови заявник отримав лише 30.03.2021 року, скарга подана у строк, визначений ч.1 ст. 304 КПК України.
Розглядаючи скаргу на постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя повинен перевірити наявність приводів і підстав для винесення зазначеної постанови, законність джерел отриманих даних, які стали підставою для винесення постанови про закриття кримінального провадження.
Відповідно до п.3 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. У кримінальному провадженні підлягають доказуванню, у тому числі, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Обов`язок доказування згідно з вимогами ч.1 ст.92 КПК України покладається на слідчого, саме ж доказування, як визначено в ч.2 ст.91 КПК України, полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України на слідчого суддю покладається функція здійснення контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному
Основна мета функції судового контролю полягає в захисті прав і законних інтересів учасників кримінального судочинства. Для її досягнення перед судовим контролем постає низка завдань: а) запобігти неправомірним діям і рішенням, що порушують конституційні права і свободи громадян; б) відновлювати права, безпідставно порушені органами досудового розслідування; в) надавати правомірним діям і рішенням особи, що провадить дізнання, слідчого, прокурора юридичної сили, легалізувавши, тим самим, отримані докази.
Враховуючи те, що процесуальне рішення про закриття кримінального провадження має істотне значення для кримінального провадження, слідчий суддя при розгляді скарги на відповідні постанови, з`ясовує питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.
Правова природа оскарження процесуального рішення слідчого, передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку закриття кримінального провадження, а й підстави його закриття.
З матеріалів кримінального провадження встановлено, що 03 березня 2016 року ОСОБА_3 звернувся до правоохоронних органів із заявою про те, що невстановлена особа прибула до відділення банку №2 ПАТ «Платинумбанк», що розташований у м. Кривий Ріг по вул.. Волгоградська, 9 і шляхом обману заволоділа коштами, що знаходились на рахунках його дядька ОСОБА_5 , чим нанесена йому шкода, оскільки скаржник є спадкоємцем цих коштів відповідно до свідоцтва на право спадщини за законом від 30.01.2016р.
Також матеріали кримінального провадження містять повідомлення про вчинення кримінального правопорушення від головного юрисконсульту управління претензійно-позовної роботи юридичного департаменту ПАТ «Платинум Банк», яке отримано канцелярією Центрально-Міського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області 02 травня 2016 року. До вказаного повідомлення долучено копії письмових доказів у значній кількості.
При дослідженні матеріалів кримінального провадження встановлено, що під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000514 від 03.03.2016 року за ч. 1 ст. 190 КК України начальницьким складом правоохоронних органів винесено декілька доручень про необхідність проведення досудового розслідування із вказівками, які саме дії слідчим слід вчинити. Зокрема такі доручення датовані від 03 березня 2016 року, 18 квітня 2016 року та 06 червня 2016 року (а.с.27,43,69).
Відповідно до Довідки по кримінальному провадженню 0000514 від 20.06.2016 року слідчим були допитані в якості потерпілого ОСОБА_3 , з метою встановлення вчинення шахрайства, опитані ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на предмет причетності до вчинення шахрайства, а також надіслані запити до ПАТ «ПлатинумБанк» з метою отримання відеозапису з відділення, де невстановлена особа шахрайським шляхом заволоділа коштами.
Відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Процесуальними джерелами доказів відповідно до ч. 2 ст. 84 КПК України є показання, речові докази, документи та висновки експертів.
Згідно ч. 1 ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. (ч. 1 ст. 86 КПК України)
Дослідженням матеріалів кримінального провадження встановлено, що ухвалюючи оскаржувану постанову, слідчим не було вжито всіх необхідних заходів щодо збирання доказів, не були перевірені всі доводи, викладені заявником в заяві про вчинення злочину. Так слідчий з часу внесення відомостей до ЄРДР по даному факту обмежився лише допитом самого заявника ОСОБА_3 . Жодних інших слідчих чи процесуальних дій по даному кримінальному провадженню, в тому числі тих про які вказав скаржник у скарзі, до часу постановлення спірної постанови 16 вересня 2019 року, слідчим не проведено.
Слідчий суддя звертає увагу, що матеріали кримінального провадження не містять докази направлення запитів на адресу відділення банку, крім того частина запитуваної інформації міститься у матеріалах справи, зокрема у повідомленні про вчинення кримінального правопорушення та службового розслідуванні, яке скеровано банком на адресу правоохоронних органів (а.с.4-5, 6, 113, 114).
Отже слідчий суддя констатує, що більше ніж за п`ять років досудового розслідування, органом досудового слідства не вчинено жодної вагомої дії з метою розкриття кримінального правопорушення та встановлення винних осіб.
У відповідності до ч.1 п.2 ст. 284 КПК України прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.
Згідно з частинами 1,3,5,6 ст.110 КПК України процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.
Постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови. Постанова слідчого, прокурора виготовляється на офіційному бланку та підписується службовою особою, яка прийняла відповідне процесуальне рішення.
Виходячи із загальних засад кримінального провадження будь яке рішення у кримінальному провадженні має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Постанова про закриття кримінального провадження, яка оскаржується, не відповідає зазначеним критеріям.
Закриваючи кримінальне провадження, слідчий послався на те, що відсутня об"єктивна сторона кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 190 КК України.
Статтею 190 КК України передбачено кримінальну відповідальність за шахрайство, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману чи зловживання довірою. При цьому обман як спосіб шахрайства полягає в повідомленні потерпілому неправдивих відомостей або у приховуванні відомостей про різноманітні обставини, повідомлення яких мало б суттєве значення для поведінки потерпілого. До вказаних обставин відносяться й такі, що стосуються певних подій, юридичних фактів, дій окремих осіб.
Як випливає зі змісту зазначеної норми кримінального закону та правозастосовної практики, отримання майна за умови виконання якого-небудь зобов`язання належить кваліфікувати як шахрайство в тому разі, коли винна особа в момент заволодіння цим майном мала на меті його присвоїти, а зобов`язання не виконувати.
Отже, обвинувачення особи у вчиненні шахрайства під час укладання договорів цивільно-правового характеру може мати місце при встановленні умислу особи на заволодіння майном у момент його отримання, а в іншому випадку мова йтиме про відсутність складу цього злочину та наявність цивільно-правових відносин між особами. Не виключені випадки, коли особа укладає той чи інший цивільно-правовий договір (кредитний, договір купівлі-продажу, оренди, комісії тощо), лише для того, щоб приховати справжній характер своїх дій, спрямованих на незаконне безоплатне заволодіння чужим майном. Як наслідок, має місце обман у намірах обман щодо тих цілей, на які планується використати майно, отримане на підставі цивільно-правового договору. Тобто наявність формальних (навіть належним чином оформлених) цивільно-правових відносин, за допомогою яких суб`єкт прагне завуалювати свій злочинний умисел, за існування підстав не повинна бути перешкодою для оцінки скоєного як злочину, передбаченого ст. 190 КК України.
Як вбачається з матеріалів провадження, потерпілий вказує на осіб, які заволоділи депозитними коштами померлої особи, а вказані кошти входять до складу спадщини. Доводи потерпілого належним чином не досліджені під час досудового розслідування.
Слідчим суддею під час розгляду скарги встановлено, що доводи ОСОБА_3 щодо неповноти проведеного досудового розслідування, знайшли своє підтвердження, оскільки, слідчим не проведено повного дослідження всіх обставин справи в даному кримінальному провадженні, які є необхідними для встановлення істини у ньому, а саме: не мотивував з урахуванням яких досліджених доказів, їх змісту, ним зроблено висновок про відсутність складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України; не здійснив тимчасовий доступ до речей та документів що містять банківську таємницю; не здійснив запитів до операторів телефонного зв`язку; не досліджено спосіб отримання депозитних коштів та не зібрано фото особи з банківського відділення де знімалися грошові кошти; не виконав необхідні слідчі та процесуальні дії: не проведено огляду місця події, не проведено одночасного (перехресного) допиту учасників кримінального провадження з метою аналізу та безперервного порівняння (співставлення) показань для з`ясування причин розбіжностей у них та спрямування на перевірку отриманих доказів у конкретному.
Оскільки, в ході досудового розслідування кримінального провадження № 0000514 від 03.03.2016 не надано належної правової оцінки обставинам, була допущена істотна неповнота, усунення якої потребує виконання слідчих та інших процесуальних дій, спрямованих на збирання та перевірку доказів, із змісту вказаної постанови не вбачається з яких підстав слідчий дійшов висновку про відсутність складу кримінального правопорушення у зв`язку з чим, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню, а постанова слідчого про закриття кримінального провадження від 26 вересня 2019 року підлягає скасуванню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 303-307 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
Скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження №0000514 від 03.03.2016 року- задовольнити.

Скасувати постанову слідчого СВ Металургійного ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 26 вересня 2019 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 03.03.2016 за № 0000514 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України.

Матеріали кримінального провадження №0000514 від 03.03.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України повернути до Криворізького районного управління поліції Відділення поліції № 2 для продовження досудового розслідування.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1