УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 вересня 2020 року м. Київ
Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого у кримінальному провадженні № 220 200 000 000 001 30 від 17.06.2020 за ч. 1 ст. 258-3 КК України,
у с т а н о в и в :
До Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_3 , у якій автор скарги зазначив, що постановою слідчого ГСУ СБ України ОСОБА_4 від 26.08.2020 у кримінальному провадженні № 220 200 000 000 001 30 від 17.06.2020 за ч. 1 ст. 258-3 КК України відмовлено у визнанні ОСОБА_3 потерпілим.
Вказане рішення заявник вважав незаконним, наполягав на тому, що кримінальним правопорушенням ОСОБА_3 завдана моральна та матеріальна шкода.
На обґрунтування скарги заявник зазначив, що внаслідок перебування у період з 29.07.2016 по 29.12.2019 у заручниках незаконних збройних формувань останньому завдано моральних страждань.
У судовому засіданні заявник підтримав вимоги скарги, вважав, що наявні підстави для її задоволення.
Слідчий ГСУ СБ України до суду не прибув, що відповідно до положень ст. 306 КПК не є перешкодою у розгляді скарги.
Слідчий суддя, заслухавши доводи заявника, вивчивши скаргу та долучені до неї документи, дійшов висновку про таке.
Відповідно до матеріалів скарги ГСУ СБ України за заявою ОСОБА_3 здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 220 200 000 000 001 30 за ч. 1 ст. 258-3 КК України за фатом перебування ОСОБА_3 у період з 29.07.2016 по 29.12.2019 у заручниках незаконних збройних формувань.
ОСОБА_3 21.08.2020 звернувся до слідчого ГСУ СБ України із заявою про визнання його потерпілим у вказаному кримінальному провадженні.
Постановою від 26.08.2020 слідчий ОСОБА_4 відмовим у задоволенні заяви ОСОБА_5 через відсутність доказів спричинення заявнику відповідної шкоди.
Згідно з ч.1 ст. 55 КПК потерпілим у кримінальному провадженні визнається фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.
У силу ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає:
- у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;
- у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;
- у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;
- у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Отже, статус потерпілого фізична особа може мати, зокрема, коли у результаті вчиненого кримінального правопорушення цій особі спричинена моральна шкода в одній з форм, що зазначені вище.
Крім того, наявність моральної шкоди має бути встановлена безпосередньо на день звернення зацікавленої особи до слідчого або прокурора з заявою про її залучення як потерпілого.
З наведеного витікає, що особа, яка вважає, що внаслідок неправомірних дій їй завдана моральна шкода, має навести, у чому саме полягає така шкода та якими злочинними діями чи бездіяльністю її заподіяно.
ОСОБА_3 посилається на обставини, за яких у період перебування у заручниках з 29.07.2016 по 29.12.2019 у незаконних збройних формуваннях йому заподіяно моральної шкоди.
Слідчий суддя погоджується з тим, що перебування особи у неволі, а також спричинення фізичної шкоди, безумовно свідчить про заподіяння такій особі душевних страждань.
Водночас, досудове розслідування цього кримінального провадження здійснюється за фактом створення терористичної групи чи терористичної організації, керівництво такою групою чи організацією або участь у ній, а так само організаційне чи інше сприяння створенню або діяльності терористичної групи чи терористичної організації, тобто за ч. 1 ст. 258-3 КК.
Таким чином, об`єктивна сторона цього злочину передбачає формальні дії, які у сукупності свідчать про наявність складу злочину та не передбачають настання суспільно небезпечних наслідків, зокрема у вигляді заподіяння моральної шкоди.
Отже, стаття 258-3 КК не передбачає наявність потерпілого за вчинення дій, викладених у диспозиції статті.
Тобто, встановлення обставини, на які посилається ОСОБА_5 як на такі, якими йому спричинені душевні страждання, може бути предметом розслідування за відповідною кримінально правовою кваліфікацією, яка передбачає наявність потерпілого.
Виходячи з викладеного, слідчий суддя зазначає, що розслідування кримінального провадження лише за ч. 1 ст. 258-3 КК не може свідчити про реальне заподіяння шкоди будь-якій фізичній особі.
Таким чином, слідчий суддя вважає, що рішення слідчого є обґрунтованим, що приводить слідчого суддю до висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваної постанови.
Виходячи з сукупності встановлених обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що у задоволенні скарги необхідно відмовити.
На підставі зазначеного, керуючись ст. 55, 303, 395 КПК України, слідчий суддя
у х в а л и в :
У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого ГСУ СБ України ОСОБА_4 від 26.08.2020 про відмову у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні № 220 200 000 000 001 30 від 17.06.2020 за ч. 1 ст. 258-3 КК України відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1