Дата документу 22.02.2021 Справа № 554/2410/20
Провадження № 1-кс/554/3608/2021
Ухвала
іменем України
22.02.2021 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , розглянувши клопотання слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у місті Полтаві ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий доступ,

встановила:

слідчий звернувся до суду із клопотанням про надання дозволу на тимчасовий доступ, посилаючись на те, що Другим слідчим відділом слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000097 від 02.02.2017 за ч. 1 ст. 192, ч. 1 ст. 190 КК України.

Відомості у зазначеному кримінальному провадженні внесені прокуратурою області 02.02.2017 на підставі ухвали Червонозаводського районного суду м. Харкова від 31.01.2017 за заявою ОСОБА_3 від 05.01.2017 за фактом заподіяння їй майнової шкоди шляхом зловживання довірою.

Відповідно до заяви ОСОБА_3 вказала про кримінальне правопорушення вчинене, як на її думку, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які діючи спільно, надали нотаріусу завідомо недостовірну інформацію, внаслідок чого позбавили її права спільної сумісної власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 .

Зокрема, ОСОБА_3 зазначила, що 07.10.2013 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_8 посвідчено іпотечний договір між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 . Під час нотаріального оформлення вказаних угод представник по довіреності ОСОБА_7 надав нотаріусу ОСОБА_8 заяву, в якій виклав завідомо неправдиві відомості. У подальшому, в період з 07.10.2013 по 15.10.2013 ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 уклали між собою декілька договорів, предметом яких була зазначена будівля.

Також встановлено, що 01.10.2020 ТУ ДБР у м. Полтаві було внесено відомості до ЄРДР за № 0001516 на підставі ухвали судової палати Полтавського Апеляційного суду від 09.07.2020 за заявою ОСОБА_3 щодо вчинення відносно неї шахрайських дій ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 .

Постановою прокурора Харківської обласної прокуратури вищевказане кримінальне провадження № 0001516 обєднане з № 0000097.

Допитана в якості потерпілої ОСОБА_3 пояснила, що 29.01.1993 нею було укладено шлюб з ОСОБА_4 , який зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 та фактично проживає АДРЕСА_1 . Вказала, що житловий будинок за вказаною адресою вона та ОСОБА_4 будували за спільні кошти в період зареєстрованого шлюбу, десь з 2005 по 2010. Будинок побудований на земельних ділянці на площі 75 соток, яка створена шляхом об`єднання трьох земельних ділянок. Одна з цих земельних ділянок отримана ОСОБА_4 шляхом приватизації, а дві інші придбані за спільні кошти. Це можна встановити отримавши документи з архіву земельного кадастру Дергачівського району. Житловий будинок ОСОБА_3 й ОСОБА_4 будували господарським способом, про що, зі слів останньої, вказано в свідоцтві про право власності, а також це вказано в рішенні ІНФОРМАЦІЯ_1 від 10.06.2015 року (справа № 619/1367/14-с).

У вказаній справі ОСОБА_4 заявляв вимоги щодо визнання особистої власності на це майно. Суд відмовив у задоволенні цих вимог. З урахуванням зазначеного, ОСОБА_3 вважає, що це майно ніколи не було його особистою власністю, а є спільною власністю подружжя.

Окрім того, ОСОБА_3 зазначила, що у 2012 році ОСОБА_4 повідомив про бажання розірвати шлюб. ОСОБА_3 поставила питання щодо розподілу спільного майна, яке набуто ними у період спільного шлюбу. ОСОБА_4 повідомив їй, що перепише майно, яке було зареєстроване на його ім`я, на дітей, а саме ОСОБА_9 , ОСОБА_10 (будинок за адресою АДРЕСА_1 ; земельна ділянка для обслуговування вказаного будинку загальною площею 75 соток; квартира АДРЕСА_3 ; машино місце НОМЕР_1 в цьому ж будинку у підвалі житлового будинку літера АДРЕСА_4 ).

ОСОБА_4 обіцяв ОСОБА_3 зробити відчуження права власності вказаного майна на дітей та повідомив, що розлучення не відбудеться до моменту відчуження майна. Однак, збрехав.

Також, зі слів ОСОБА_3 представником ОСОБА_4 в судовому засіданні щодо розірвання шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був ОСОБА_7 , а сам ОСОБА_4 жодного разу не брав участь у судових засіданнях. Тобто, ОСОБА_7 було достовірно відомо, що відбувається розірвання зареєстрованого в 1993 році шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

На початку 2014 року ОСОБА_3 стало відомо, що ОСОБА_4 уклав іпотечний договір щодо спільного майна, яке було предметом усної домовленості.

У 2014 році ОСОБА_3 звернулась до Дергачівського районного суду м. Харкова з питанням визнання недійсними цивільно правових угод укладених щодо нерухомого майна набутого в період шлюбу, представником ОСОБА_4 - ОСОБА_7 від імені першого.

Під час ознайомлення з матеріалами судової справи (справа № 619/1367/14-с) ОСОБА_3 стало відомо, що адвокат ОСОБА_7 під час укладання договору іпотеки стверджував, що ОСОБА_4 набув земельну ділянку за особисті кошти та поза шлюбних відносин. Вказані недостовірні відомості було викладено ОСОБА_7 в заяві нотаріусу про належність майна та в іпотечному договорі - реєстровий № 645 від 07.10.2013 року, що посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_8 .

Таким чином, на думку ОСОБА_3 , ОСОБА_7 надав нотаріусу завідомо неправдиві відомості, які не відповідають дійсності та суперечать документам про реєстрацію та розірвання шлюбу. Також, ОСОБА_7 було достовірно відомо, що будинок земельна ділянка, та квартира з машиномісцем набуті ОСОБА_4 під час зареєстрованого шлюбу з ОСОБА_3 .

Також ОСОБА_3 зазначила, що між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було укладено договір позики на величезну для першого грошову суму. В день укладення договору позики також було укладено іпотечний договір між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 . У зв`язку із тим що ОСОБА_5 не зміг повернути кошти в строк визначений договором позики, було укладено між ОСОБА_4 , та ОСОБА_6 два договори № 669 та №670.

За змістом цих договорів ОСОБА_4 , погодився добровільно передати право власності на нерухоме майно ОСОБА_6 при чому подавши нотаріусу недостовірні відомості про правовий статус нерухомого майна набутого під час шлюбних відносин між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Через декілька днів, 25.10.2013 року ОСОБА_6 продала, а ОСОБА_5 купив житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 .

Всі ці договори посвідчив приватний нотаріус ОСОБА_8 , який був особисто знайомий з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 1990 років.

Наступного дня, 26.10.2013, року ОСОБА_5 подарував житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 та земельну ділянку призначену для його обслуговування ОСОБА_4 . Зазначений договір дарування ОСОБА_4 уклав особисто.

В березні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до Дзержинського районного суду м. Харкова. В процесі судового розгляду останній стало відомо, що 14.02.2014 року ОСОБА_4 обіймаючи посаду Прокурора міста Харкова, став учасником ТОВ ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також, ОСОБА_3 зазначила, що відповідно до протоколу загальних зборів учасників цього товариства № НОМЕР_2 ОСОБА_4 вніс житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , та земельну ділянку призначену для його обслуговування, до статутного капіталу вказаного товариства, чим самим порушив норми ЗУ Про засади засади запобігання та протидії корупції.

ОСОБА_3 вважає, що як під час укладання іпотечних договорів так і під час внесення до статутного капіталу ТОВ ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 було свідомо та навмисно занижена вартість майна, а саме житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , та земельну ділянку призначену для його обслуговування.

Додатковим допитом потерпілої ОСОБА_3 встановлено, що 26.02.2008р. ОСОБА_4 було укладено з ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 », яке діє в інтересах та за рахунок активів пайового венчурного інвестиційного фонду « ІНФОРМАЦІЯ_4 » не диверсифікованого виду закритого типу ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_5 » договір купівлі-продажу цінних паперів № 21 Б/1, згідно умов якого Продавець продає Лот Облігацій, визначений п.1.2. цього Договору, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити цей Лот Облігацій в порядку та на умовах визначених Договором.

Тобто, згідно умов договору, його підписання надає право власнику облігацій на отримання квартири, що знаходиться за будівельною адресою АДРЕСА_5 , а саме, іменних безпроцентних (цільових) облігацій (серії А UA200639ВА02), номінальною вартістю однієї облігації 250,00 гривень, загальною кількістю 869 штук, на загальну суму 702 152,00 гривень).

26.02.2008р. ОСОБА_4 було укладено з ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 », яке діє в інтересах та за рахунок активів пайового венчурного інвестиційного фонду « ІНФОРМАЦІЯ_4 » не диверсифікованого виду закритого типу ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_5 » договір купівлі-продажу цінних паперів № 22 Б/1, згідно умов якого Продавець продає Лот Облігацій, визначений п.1.2. цього Договору, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити цей Лот Облігацій в порядку та на умовах визначених Договором.

Підписання вказаного договору надало право власнику облігацій на отримання гаражного боксу, що знаходиться за будівельною адресою АДРЕСА_5 , а саме іменних безпроцентних (цільових) облігацій (серії В-UA200639ВВ01), номінальною вартістю однієї облігації 125,00 гривень, загальною кількістю 150 штук, на загальну суму 126 276,00 гривень).

09 квітня 2010 року ОСОБА_4 зареєстрував право приватної власності на квартиру АДРЕСА_6 .

24 червня 2010 року ОСОБА_4 зареєстрував право приватної власності на машиномісце № НОМЕР_1 , яке розташоване у підвалі житлового будинку літ. "А-23" по АДРЕСА_7 , загальною площею 15,0 кв.м.

Зі слів ОСОБА_3 , вказане майно було придбане спільно нею та ОСОБА_4 . Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 09.04.2012 року було розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4

07.10.2013 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_8 посвідчено іпотечний договір між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , для забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_5 за договором позики від 07 жовтня 2013 року. Предметом іпотеки були квартира АДРЕСА_6 та машиномісце № НОМЕР_1 , яке розташоване у підвалі житлового будинку літ. "А-23" по АДРЕСА_7 , загальною площею 15,0 кв. м.

Іпотекодавцем є ОСОБА_4 , від імені якого діє ОСОБА_7 .

У розділі 2 Іпотечного договору від 07.10.2013р. було зазначено, що Іпотекодавець гарантує, що: Предмет іпотеки не підлягає вилученню, до нього не пред`явлені і не будуть пред`явлені позови, пов`язані з його вилученням; Будь-які вимоги третіх осіб не забезпечені і не будуть забезпечені предметом іпотеки чи на його отримання незалежно від строків виникнення цих вимог.

Також, в ході допиту ОСОБА_3 було встановлено, що ОСОБА_7 стверджує, що ОСОБА_4 набув предмет іпотеки за свої особисті грошові кошти та предмет іпотеки не є спільною власністю подружжя.

До вказаного Іпотечного договору була додана заява ОСОБА_7 , що діє від імені ОСОБА_4 від 07.10.2013р., в якій зазначено, що ОСОБА_7 , стверджує, що ОСОБА_4 набув будинок АДРЕСА_8 ; земельну ділянку, площею 0,7500 га, кадастровий номер :00:000:0498, що розташована в АДРЕСА_1 ; квартиру АДРЕСА_3 та машиномісце № НОМЕР_1 , що розташоване в житловому будинку літ. «А-23» в АДРЕСА_7 за свої особисті грошові кошти, не знаходячись в зареєстрованому або цивільному шлюбі, та вищезазначені об`єкти нерухомого майна не є спільною сумісною власністю подружжя. Про відповідальність, згідно діючого законодавства, приватним нотаріусом повідомлений.

Згідно п. 5.1 Договору позики від 07.10.2013р. укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 позика надається строком до 10.10.2013р.

Відповідно до Договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 11.10.2013р. Іпотекодавець ( ОСОБА_4 ) передав у власність Іпотекодержателю ( ОСОБА_6 ), а Іпотекодержатель прийняв від Іпотекодавця і набув право власності на машиномісце № НОМЕР_1 , що розташоване в житловому будинку літ. «А-23» в АДРЕСА_7 , загальною площею 15,0 кв.м., надалі Машиномісце, в рахунок виконання зобов`язань боржником - гр.. ОСОБА_5 , код. НОМЕР_3 , надалі Боржник, за договором позики, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_8 , 07.10.2013 року за реєстровим 638, за змістом якого Боржник зобов`язується повернути Іпотекодержателю позику у сумі 350 000,0 гривень до 10.10.2013 року, але повернення позики не відбулось.

Також, ОСОБА_3 зазначає, що в п. 12 Договору зазначено, що ОСОБА_7 стверджує, що ОСОБА_4 набув машиномісце за свої особисті грошові кошти та машиномісце не є спільною власністю подружжя.

Відповідно до Договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 11.10.2013р. Іпотекодавець ( ОСОБА_4 ) передав у власність Іпотекодержателю ( ОСОБА_6 ), а Іпотекодержатель прийняв від Іпотекодавця і набув право власності на квартиру АДРЕСА_9 , надалі Квартира, в рахунок виконання зобов`язань боржником - ОСОБА_5 , код. НОМЕР_3 , надалі Боржник, за договором позики, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_8 , 07.10.2013 року за реєстровим 638, за змістом якого Боржник зобов`язується повернути Іпотекодержателю позику у сумі 350 000,0 гривень до 10.10.2013 року, але повернення позики не відбулось.

Також, ОСОБА_3 зазначає, що в п. 13 Договору зазначено, що ОСОБА_7 стверджує, що ОСОБА_4 набув Квартиру за свої особисті грошові кошти та Квартира не є спільною сумісною власністю подружжя.

В подальшому, менше ніж за два тижні, у період між 07.10.2013 та 25.10.2013 року, одні й ті самі особи ( ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 ) уклали між собою декілька договорів:

Договори про задоволення вимог іпотекодержателя щодо квартири та машиномісця, укладені між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 від 11.10.2013р. за реєстровим № 663,664, посвідчені приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_8

25.10.2013 року договори купівлі продажу квартири та машиномісця укладені між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 за реєстровим № 713; 714 . Тобто, ОСОБА_6 продала квартиру ОСОБА_5 , у якого ще 7 днів потому грошей не було повернути борг (посвідчені приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_8 ).

В той же самий день, 25.10.2013 року ОСОБА_5 подарував квартиру своєму сину ОСОБА_4 , майно повернулося у володіння ОСОБА_4 (за реєстровим № 722; 723, посвідчені приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_8 )

Таким чином, менш ніж за три тижні було змінено правовий статус нерухомого майна з спільного майна подружжя на особисте майно ОСОБА_4 та позбавлено ОСОБА_3 майна, що належало їй на підставі спільної власності подружжя.

Окрім того, ОСОБА_3 зазначила, що постановою Харківського апеляційного суду від 04.02.2020 у справі № 638/11812/15-ц визнано квартиру АДРЕСА_10 та машиномісце № НОМЕР_1 , яке знаходиться у підвалі житлового будинку літ. «А-23» по АДРЕСА_5 , спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Визнано недійсним договір іпотеки від 07 жовтня 2013 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , про передачу в іпотеку квартири АДРЕСА_10 та машиномісця № НОМЕР_1 , яке знаходиться у підвалі житлового будинку літ. «А-23» по АДРЕСА_5 .

Отже, на момент укладання іпотечного договору, квартира АДРЕСА_11 та машиномісце № НОМЕР_1 , яке розташоване у підвалі житлового будинку літ. "А-23" по АДРЕСА_7 , загальною площею 15,0 кв. м. були спільною власністю, а також були придбані у шлюбі. ОСОБА_3 не давала згоди на укладання іпотечного договору.

На думку ОСОБА_3 , метою укладання договору іпотеки ОСОБА_4 було позбавлення її права власності на вказане майно.

Таким чином, в діях ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вбачаються ознаки кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 192 КК України.

20.11.2021 в ході проведення допиту потерпілої ОСОБА_3 , остання подала клопотання про звернення до слідчого судді з клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, які перебувають у володінні ІНФОРМАЦІЯ_6 , за адресою АДРЕСА_12 , а саме:

1) матеріалів цивільної справи № 2018/2-4919/11, провадження № 2/2018/1104/2013 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

З урахуванням вищезазначених положень законодавства, а також з метою забезпечення всебічного, повного з`ясування всіх обставин справи, проведення швидкого та неупередженого досудового розслідування, клопотання ОСОБА_3 від 20.11.2021 було задоволено.

Документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Сторона кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, зобов`язані надати суду оригінал документа. Оригіналом документа є сам документ, а оригіналом електронного документа - його відображення, якому надається таке ж значення, як документу (ч. ч. 1, 3 ст. 99 КПК України).

З метою проведення повного, всебічного, швидкого та неупередженого досудового розслідування, перевірки відомостей встановлених в ході допитів ОСОБА_3 щодо наявності в діях ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ознак злочинів, передбачених ч. 1 ст. 192, ч. 1 ст. 190 КК України, необхідно отримати доступ до речей і документів, які перебувають у володінні ІНФОРМАЦІЯ_6 , за адресою АДРЕСА_12 , а саме:

1) матеріалів цивільної справи № 2018/2-4919/11, провадження № 2/2018/1104/2013 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

У судове засідання слідчий не з`явився, надавши суду заяву про розгляд його клопотання у його відсутність, клопотання підтримав в повному обсязі, просив задовольнити.

З урахуванням обставин справи, існує реальна загроза зміни або знищення речей чи документів, у зв`язку з чим розгляд клопотання повинен проводитися згідно вимог ч. 2 ст. 163 КПК України без виклику особи, у володінні якої вони перебувають.

Згідно з ч. 1 ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та, у разі прийняття відповідного рішення слідчим суддею, судом, вилучити їх (здійснити їх виїмку).

Відповідно до ч. 5 ст. 163 КПК України слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи: 1) перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; 2) самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 7 ст. 163 КПК України, слідчий суддя, суд в ухвалі про надання тимчасового доступу до речей і документів може дати розпорядження про надання можливості вилучення речей і документів, якщо сторона кримінального провадження доведе наявність достатніх підстав вважати, що без такого вилучення існує реальна загроза зміни або знищення речей чи документів, або таке вилучення необхідне для досягнення мети отримання доступу до речей і документів.

Ураховуючи те, що вищевказані документи мають значення для повного, всебічного, та неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, відомості, які вони містять можуть бути використані як докази в кримінальному провадженні, а іншими способами, крім отримання до них тимчасового доступу з можливістю їх вилучення, довести фактичні обставини кримінального правопорушення неможливо, клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись вимогами ст. ст. 159-163 КПК України, слідчий суддя

ухвалила:

клопотання слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у місті Полтаві ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий доступ - задовольнити.

Надати слідчим групи слідчих у кримінальному провадженні № 0000097 від 02.02.2017 слідчим Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, а саме: ОСОБА_2 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та прокурорам групи прокурорів, а саме: прокурору ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_15 тимчасовий доступ, з правом робити копії (фотокопії) або вилучити (здійснити їх виїмку) до речей та документів (в оригіналі), які перебувають у володінні ІНФОРМАЦІЯ_6 , за адресою АДРЕСА_12 , а саме:

1) матеріалів цивільної справи № 2018/2-4919/11, провадження № 2/2018/1104/2013 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

Зобов`язати слідчого пред`явити представнику ІНФОРМАЦІЯ_6 оригінал ухвали про тимчасовий доступ до речей і документів та вручити її копію.

У разі невиконання ухвали про тимчасовий доступ до речей і документів слідчий суддя, суд за клопотанням сторони кримінального провадження, якій надано право на доступ до речей і документів на підставі ухвали, має право постановити ухвалу про дозвіл на проведення обшуку згідно з положеннями цього Кодексу з метою відшукання та вилучення зазначених речей і документів.

Строк дії ухвали 1 місяць.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1