Провадження №11-кп/801/913/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 липня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

Головуючого судді : ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

зі секретарем: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці апеляційну скаргу заступника керівника Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 14.05.2021 року у кримінальному провадженні № 0001550 по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нова Прилука Липовецького району Вінницької області, громадянина України, неодруженого, учня ДНЗ «Центр професійно-технічної освіти «1 м. Вінниці», працюючого без офіційного оформлення трудових відносин, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України
за участю сторін кримінального провадження

прокурора : ОСОБА_8

захисника : ОСОБА_9

В с т а н о в и в:

Заступник керівника Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, просив вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 14.05.2021 року змінити в частині призначеного покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Призначити ОСОБА_7 покарання із застосування ст. 69, ч.1 ст. 100 КК України у виді громадських робіт строком на сорок годин

В іншій частині вирок залишити без змін

Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 14.05.2021 року визнано ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України та призначено йому покарання відповідно до ч.1 ст. 100 КК України у виді 40 годин громадських робіт.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави Україна процесуальні витрати в сумі 652 гривні 80 копійок у відшкодування вартості проведення судової експертизи зброї № 302 від 28.08.2020.
Відповідно до ч.4 ст. 174 КПК України арешт накладений на майно ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області 127/18119/20 від 26.08.2020 року скасований.
Вирішено долю речових доказів.

З вироку суду першої інстанції вбачається, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.
ОСОБА_7 , маючи умисел на незаконне носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, у невстановленому місці, в невстановлені дату та час незаконно придбав кастет, що являється холодною зброєю.
Усвідомлюючи протиправність своїх дій та можливість настання негативних наслідків, розуміючи, що придбаний ним кастет являється холодною зброєю, маючи умисел на незаконне поводження із даною зброєю, одразу після її придбання ОСОБА_10 в порушення вимог п. 21 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями металевими снарядами смертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 21 серпня 1998 року № 622, та «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1992, почав носити вказаний кастет при собі у зовнішній кишені жилетки, без передбаченого законом дозволу.
19.08.2020, близько 21:30 години, ОСОБА_7 був зупинений працівниками поліції, та в присутності понятих і його законного представника проведено огляд місця події, під час огляду у ОСОБА_7 було виявлено та вилучено з зовнішньої кишені жилетки кастет, який останній носив при собі без передбаченого законом дозволу.
Згідно з висновку експерта № 302 від 28.08.2020 металевий предмет, який був вилучений під час огляду місця події у ОСОБА_7 , являється холодною зброєю. Даний предмет є кастетом, який відноситься до неклинкової холодної зброї ударно-дробильної дії, виготовлений заводським способом.
Вимоги апеляційної скарги прокурора мотивовано тим, що, неоспорюючи правильність кваліфікації вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення та доведеність його винуватості, прокурор вважає, що вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 14.05.2021 року є незаконним та підлягає зміні у зв`язку з неправильним застосуванням судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, на підставі п.4 ч.1 ст. 408, п. 1 ч.1 ст. 413 КПК України.
Оскаржуваним вироком ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст. 263 КК України до покарання у виді громадських робіт строком на сорок годин із застосуванням ч.1 ст. 100 України.
Таким чином, суд першої інстанції, керуючись ч.1 ст. 100 КК України , призначив покарання поза межами санкції статті, якою засудив ОСОБА_7 ,при цьому , ст.69 КК України не застосував.
З огляду на викладене, призначення судом першої інстанції покарання обвинуваченому, незважаючи на те, що він неповнолітнім , поза межами санкції, встановленої ч.2 ст. 263 КК України ,у виді громадських робіт на строк сорок годин ,із посиланням на норми Загальної частини цього Кодексу, що регулюють особливості призначення неповнолітні, без урахування загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України, зокрема про недотримання мінімальної межі покарання, встановленої в санкції цієї статті, є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_8 , яка просила вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 14.05.2021 року змінити в частині призначеного покарання, призначити ОСОБА_7 покарання із застосування ст. 69, ч.1 ст. 100 КК України у виді громадських робіт строком на сорок годин, в решіт вирок залишити без змін, захисника ОСОБА_9 , яка заперечувала щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Доведеність вини, кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст. 263 КК України у апеляційній скарзі прокурором не оспорюється.

Однак наявні підстави для зміни судового рішення.

Відповідно п.1 ч.1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 14.05.2021 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 263 КК України та призначено йому покарання відповідно до ч.1 ст. 100 КК України у виді 40 годин громадських робіт.
Санкцією ч.2 ст. 263 КК України передбачено, що за зазначений злочин може бути призначено покарання у виді громадських робіт на строк від ста двадцяти до двохсот сорока годин.
Особливості кримінальної відповідальності та покарання неповнолітніх установлені КК України, зокрема ст.100 КК України передбачено застосування до неповнолітніх покарання у виді громадських робіт на строк від тридцяти до сто двадцяти години їх тривалість визначається із урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, положень ст. 56, ст.100 КК України, а також санкції Особливої частини цього Кодексу.
Однак такі особливості не підміняють загальні засади призначення покарання, передбачені нормами Загальної частини КК України та є обов`язковими для застосування судом.
Відповідно до ст. 65 КК України суд, призначаючи покарання зобов`язаний насамперед виходити із санкції ( санкції частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.
Зазначена норма кримінального закону є імперативною і тому суд не має права ігнорувати її при призначенні покарання.
Таким чином, суд першої інстанції призначивши покарання ОСОБА_7 у виді 40 годин громадських робіт, хоча і правильно врахував вимоги ч. 1 ст. 100 КК України, але, призначивши покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 2 ст. 263 КК України, не застосував вимоги ст. 69 КК України.
Згідно правового висновку викладеного у постанові Верховного Суду від 23.04.2020 року у справі № 566/1387/18, призначення судом першої інстанції покарання обвинуваченим, незважаючи на те, що вони є неповнолітніми, поза межами санкції, встановленої частиною статті КК України, з посиланням тільки на норми Загальної частини цього Кодексу, що регулюють особливості призначення покарання неповнолітнім, без врахування загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України, зокрема щодо дотримання мінімальної межі покарання, установленої в санкції цієї статті, є неправильним закону України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.
Таким чином, суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, що відповідно п.4 ч.1 ст. 409 КПК України є підставою для зміни судового рішення при розгляді справи в суді першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги прокурора є обґрунтованими, підлягають задоволенню.
Керуючись ст.404,405,407,419 КПК України суд апеляційної інстанції,
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора задоволити .
Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 14.05.2021 року змінити в частині призначеного покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Призначити ОСОБА_7 покарання із застосування ст. 69, ч.1 ст. 100 КК України у виді громадських робіт строком на сорок годин.

В решті вирок залишити без змін.

Судове рішення може бути оскаржено в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення до Верховного Суду.
Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3