Справа № 447/2332/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1337/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 лютого 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за апеляційними скаргами заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Миколаївського районного суду Львівської області від 17 листопада 2020 року,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_7 ,
встановила:
цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч.1 ст. 286 КК України до штрафу в розмірі 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.
Вирішено питання із заходами забезпечення кримінального провадження, речовими доказами та процесуальними витратами.
Згідно вироку суду, 14 червня 2020 року, о 02 год. 00 хв., ОСОБА_7 керуючи автомобілем марки «КІА», моделі «Sportage», реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись в темну пору доби по автодорозі «Київ-Чоп» 580 км + 840 м, що поблизу с. Заклад, Миколаївського району, Львівської області, втративши контроль над керуванням автомобілем, виїхав на зустрічну смугу руху, де зіткнувся із автомобілем марки «Volkswagen» моделі «Passat» із реєстраційним номером « НОМЕР_2 » під керуванням ОСОБА_10 , який рухався у правій смузі зустрічного напрямку, призначеній для руху в напрямку м. Стрия. Зіткнення відбулось повздовжніми осями автомобілів марки «Кіа», моделі «Sportage», реєстраційний номер НОМЕР_1 та автомобіля марки «Volkswagen» моделі «Passat» із реєстраційним номером « НОМЕР_2 » одна відносно одної під кутом 165 +/- 5 градусів. В подальшому, некерований автомобіль марки «Кіа», моделі «Sportage», із державним реєстраційним номером « НОМЕР_1 » продовжив рух по зустрічній смузі руху, внаслідок чого відбулось зіткнення повздовжньої осі автомобіля марки «КІА» моделі «Sportage», та автомобіля марки «Opel», моделі «Zafira», із реєстраційним номером « НОМЕР_3 », під керуванням ОСОБА_11 , який рухався у правій смузі, призначеній для руху в напрямку м. Стрия, Львівської області, одна відносно одної під кутом 170 +/- 5 градусів. Дана дорожньо-транспортна пригода відбулася внаслідок суперечності дій водія автомобіля марки ««КІА» моделі «Sportage» із державним реєстраційним номером « НОМЕР_1 » ОСОБА_7 , технічним вимогам Правил дорожнього руху України, а саме: п.п.1.2., 2.3.б)., 10.1., 12.1., 13.1. та вимог горизонтальної розмітки 1.1 (вузька суцільна лінія) розділу 34. «Дорожня розмітка». Порушення ОСОБА_7 вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України призвело до того, що пасажир марки «Opel», моделі «Zafira», із реєстраційним номером « НОМЕР_3 » ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 отримала тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, закритого перелому основної фаланги 1-го пальця лівої ступні, які відносяться до тілесного ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я.

В апеляційній скарзі заступник керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 , не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 та правильності кваліфікації його дій, покликається на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним і таким, що підлягає зміні з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність в частині призначення покарання.

Зазначає, що з 01 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №2617-VIII від 22 листопада 2018 року, яким зокрема, внесено зміни до санкції ч. 1 ст. 286 КК України «Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами» та передбачено покарання у виді штрафу від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.
Звертає увагу на те, що зазначена норма кримінального закону поширює свою дію відповідно до ч.2 ст. 4 КК України на ті кримінальні правопорушення, що вчинені після набрання нею чинності. Окрім цього, відповідно до ч.3 ст. 5 КК України дана редакція статті в частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання нею чинності.
Акцентує, що попередня редакція ч.1 ст. 286 КК України, що діяла на час вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 злочину, передбачала покарання у виді штрафу від двохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого. Тобто зазначеною нормою кримінального закону покарання у виді обмеження волі не передбачено.
Наголошує, що ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст. 286 КК України 14 червня 2020 року, тобто до набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №2617-VIII від 22 листопада 2018 року, яким внесено зміни до ч.1 ст. 286 КК України.
Вважає, що застосування нової редакції ч.1 ст. 286 КК України в частині застосування покарання у виді штрафу, розмір якого у редакції статті на момент вчинення злочину був меншим, є погіршенням становища особи, а тому згідно із ст. 5 КК України нова редакція ч.1 ст. 286 КК України в частині, що погіршує становище особи (встановлює покарання у виді обмеження волі) не має зворотної сили та не може бути застосована в цій частині до осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності.
Покликається на те, що суд першої інстанції не дотримався положень щодо дії кримінального закону в часі, внаслідок чого допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, застосувавши закон, що не підлягає застосуванню та не застосувавши закон, що підлягає застосуванню.
Просить змінити вирок Миколаївського районного суду Львівської області від 17 листопада 2020 року в частині призначення покарання, вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.1 ст. 286 КК України (в редакції Закону № 586-VІ від 24.09.2008) до покарання у виді штрафу в розмірі 500 (п`ятисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятисот) грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
В решті вирок залишити без змін.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 покликається на те, що вирок суду є незаконним та таким, що не відповідає матеріалам справи і винесений з порушеннями норм процесуального права.
Наголошує на наявності підстав для застосування положень ст. 46 КК України і звільнення його від кримінальної відповідальності, які були встановлені судом першої інстанції.
Акцентує, що він раніше не судимий, вчинив злочин невеликої тяжкості і у потерпілих відсутні щодо нього претензії майнового та морального характеру.
Звертає увагу на те, що потерпіла ОСОБА_9 та власники пошкоджених транспортних засобів ОСОБА_12 і ОСОБА_10 ще 19 червня 2020 року подали заяви до поліції про відсутність претензій будь-якого характеру щодо нього.
Просить скасувати вирок Миколаївського районного суду Львівської області від 17 листопада 2020 року та закрити кримінальне провадження про обвинувачення його у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, звільнивши його від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілими.
Окрім апеляційної скарги, до початку апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_7 подав клопотання, в якому також просить звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України та закрити щодо нього кримінальне провадження.
Заслухавши пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав подане клопотання, пояснення потерпілої та думку прокурора, які не заперечили щодо задоволення такого, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що таке підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, ст. 46 КК України визначено матеріально-правові підстави та умови для звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим. Зокрема, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів і якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.
Примирення означає досягнення угоди, в якій зафіксовано, що потерпілий примирився з винним, задоволений вжитими останнім заходами з відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди і внаслідок цього не заперечує щодо звільнення винного від кримінальної відповідальності (чи просить про таке звільнення).
Наведене є своєрідним відходом кримінальної політики держави від виключно каральної функції, розширення засади диспозитивності в кримінальному процесі.
Передбачений кримінальним законом інститут звільнення від кримінальної відповідальності дозволяє не застосовувати жодну із форм реалізації кримінальної відповідальності до особи (осуд, покарання чи судимість).
Відповідно до положень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №12 "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності" звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, яке передбачено ст. 46 КК України, є обов`язковим.
Звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з примирення винного з потерпілим здійснюється в порядку, передбаченому ст. 284 КПК України.
За правилами ст. 417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст. 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.
Виходячи із встановленої ст. 12 КК України класифікації злочинів, інкриміноване обвинуваченому ОСОБА_7 кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 286 КК України, є злочином невеликої тяжкості, вчиненим ним вперше.

Крім цього, до початку апеляційного розгляду, потерпіла ОСОБА_9 подала заяву, в якій зазначила про те, що обвинувачений відшкодував їй завдану матеріальну та моральну шкоду і вона примирилась з ОСОБА_7 та не заперечує щодо звільнення останнього від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції потерпіла підтвердила факт примирення з обвинуваченим, ствердила про відсутність у неї до ОСОБА_7 будь-яких претензій, та просила звільнити останнього від кримінальної відповідальності за вчинений злочин і закрити кримінальне провадження.
Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що фактичні обставини справи у світлі викладених норм права свідчать про наявність складових примирення винного з потерпілою та можливе виправлення обвинуваченого без застосування заходів кримінального покарання.
Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що вирок суду підлягає скасуванню, а кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 закриттю, відповідно до п.1 ч.2 ст. 284 КПК України у зв`язку з примиренням винного з потерпілою, на підставі ст. 46 КК України.

Керуючись ст.ст. 284, 404, 405, 407, 417, 418, 419 КПК України, ст.ст. 44, 46 КК України, колегія суддів, -

постановила:
клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 задоволити.
Вирок Миколаївського районного суду Львівської області від 17 листопада 2020 року відносно ОСОБА_7 скасувати.
Звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням винного з потерпілою.
Кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України - закрити.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3