Справа №751/4100/21
Провадження №1-кс/751/1228/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 червня 2021 р. місто Чернігів

Слідчий суддя Новозаводського районного суду м. Чернігова ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Новозаводського районного суду м. Чернігова клопотання слідчого СУ ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000054, за ознаками злочинів, передбачених ч.ч.1,2 ст.307 КК України, відносно підозрюваного:

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігова, громадянина України, офіційно не зареєстрованого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, що передбачене ч.2 ст.307 КК України

за участі сторін кримінального провадження:

слідчий - ОСОБА_3 ,

прокурор - ОСОБА_5 ,

підозрюваний - ОСОБА_4 ,

захисник - ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

І. Суть клопотання

1. 05.06.2021 року слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 строком на шістдесят діб.

2. СУ ГУНП в Чернігівській області здійснюється досудове слідство в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000054 від 17.02.2021 року, стосовно причетності ОСОБА_4 до незаконного придбання з метою збуту, зберіганні з метою збуту та збуті наркотичного засобу за попередньою змовою групою осіб наркотичного засобу - метадону.

3. Вказані обставини органом досудового слідства попередньо кваліфіковані за ч.ч.1,2 ст.307 КК України.

4. 03.06.2021 року ОСОБА_4 був затриманий в порядку ч.3 ст.208 КПК України, а 04.06.2021 року останньому повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст.307 КК України.

5. Посилаючись на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, наявність ризиків передбачених п.п.1,2,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, та неможливості запобігти зазначеним ризикам застосуванням більш м`яких запобіжних заходів, слідчий просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят діб.

ІІ. Позиція сторін

6. В судовому засіданні слідчі та прокурор подане клопотання підтримали з наведених у ньому підстав, наполягали на його задоволенні.

7. Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні категорично заперечували щодо застосування запропонованого органом досудового слідства запобіжного заходу, вказуючи про можливість обрання більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Узагальнені доводи сторони захисту зводяться до необґрунтованості пред`явленої підозри та недоведеності існування заявлених ризиків, які б виправдовували обрання виняткового запобіжного заходу. Підозрюваний не заперечував належність виявлених в нього наркотичних засобів, однак стверджував про власну наркозалежність і їх зберігання обґрунтовував особистим вживанням.

Захисник наголошувала на позитивних загально-соціальних даних ОСОБА_4 , зокрема наявність міцних соціальних зв`язків за місцем постійного проживання (перебування на утриманні матері пенсійного віку).

ІІІ. Процедура

8. Порядок застосування запобіжних заходів визначений ст.194 КПК України. Клопотання та матеріали, якими обґрунтовується органом досудового слідства необхідність обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, погоджене з прокурором та у відповідності до ч.2 ст.184 КПК України надані 04.06.2021 року підозрюваному ОСОБА_4 .

9. Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

10. Згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

11. Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

12. Згідно ч.4 ст.194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч.ч.5 та 6 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

IV. Оцінка слідчого судді

13. Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя відповідно до вимог ст.194 КПК України зобов`язаний з`ясувати наступні обставини:

13.1 Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення.

Національне законодавство не містить визначення поняття обґрунтованої підозри, однак відповідно до частини 5 статті 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини "розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграфу 1(с) Європейської Конвенції про захист прав людини, передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (рішення O'Hara v. United Kingdom, § 34).

Згідно повідомлення про нову підозру від 04.06.2021 року ОСОБА_4 підозрюється в причетності до незаконного придбання з метою збуту, зберіганні з метою збуту та збуті наркотичного засобу, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб наркотичного засобу метадону, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Розумна підозра не означає, що винуватість підозрюваного має бути встановлена на цій стадії. Саме у чіткому доведенні як події, так і характеру того злочину, у якому підозрюється особа, і полягає мета розслідування (див. рішення N.C. v. Italy of 11 January 2001, §45).

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що сукупність наданих слідчим та прокурором доказів, зокрема: протоколи допиту свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , протоколи огляду та протоколи проведення слідчих експериментів, висновки експертів, дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 можливо скоїв злочин, передбачений ч.2 ст.307 КК України, та на даному етапі досудового слідства є достатніми для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу.

Доводи захисника щодо відсутності обґрунтованості підозри в зв`язку з наявністю в діях особи, яка залучалася для оперативної закупки наркотичних речовин, ознак провокації є безпідставними, оскільки питання вагомості та допустимості зібраних органом досудового розслідування доказів не є предметом розгляду на стадії обрання запобіжного заходу.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, оскільки це є завданням наступних етапів кримінального процесу, досудового розслідування та розгляду кримінальної справи судом.

13.2 Наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. КПК України покладає на слідчого, прокурора обов`язок обґрунтувати ризики кримінального провадження.

В поданому клопотанні слідчий вказав на наявність ризиків, передбачених п.п.1,2,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризик переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; ризик незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; ризик вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

В контексті практики Європейського суду з прав людини переховування не може бути встановлений лише на основі суворості можливого покарання. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (п.102,107 рішення ЄСПЛ у справі «Panchenko v.Russia» від 8 лютого 2005 (заява № 45100/98). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (п.58 рішення ЄСПЛ у справі «Becciev v.Moldova» від 04 жовтня 2005 (заява № 9190/03).

Слідчий суддя приймає до уваги те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України. Максимальна санкція відповідної частини статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років. Окрім того, в судовому засіданні встановлено, що підозрюваний раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, офіційно не зареєстрований та не працевлаштований, наявні слабкі соціальні зв`язки. Сукупність вказаних обставин, в тому числі і наявність на утриманні матері похилого віку, не виступили стримуючими факторами для попередження скоєння кримінального правопорушення і очевидно не забезпечать і в подальшому його належної процесуальної поведінки.

Переконливим є також твердження органу досудового слідства про можливість незаконного впливу підозрюваного на свідків в даному кримінальному провадженні та ризик штучного створення доказів, оскільки ймовірність на початковому етапі впливу на свідка, який залучався працівниками поліції для проведення оперативних закупок є достатньо високою.

Слушними є доводи слідчого щодо існування ризику вчинення підозрюваним інших кримінальних правопорушень, оскільки останній офіційно не працевлаштований та не повідомив про джерела отримання коштів для забезпечення життєвих потреб, та підтвердив свою наркозалежність. Відсутність сталих соціальних зв`язків та заходи конспірації, які застосовувались при вчиненні злочину, наркозалежність, в сукупності свідчать про системність та обдуманість підозрюваним власних дій, і як наслідок свідчать про високу ймовірність вчинення нових кримінальних правопорушень, що пов`язані з незаконним обігом наркотичних речовин.

Разом з тим, доводи слідчого про ризик знищення або спотворення речей та документів, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, окрім загальних формулювань та необґрунтованих припущень, жодним доказом не підтверджено.

Суд констатує, що в конкретній ситуації існування ризиків, передбачених п.п.1, 3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, з урахуванням тяжкості покарання в співставленні з характеризуючими даними та процесуальною поведінкою підозрюваного, є достатньо високими.

13.3 Можливість застосування альтернативних запобіжних заходів

Відповідно до ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, зокрема, і якщо потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора.

Пункт 1 ст.5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свобод и не вважалося свавільним, недостатньо самого факту застосування цього заходу згідно з національним законодавством - він також повинен бути необхідним за конкретних обставин /див. рішення від 27 лютого 2007 року у справі «Нештяк проти Словаччини»/.

Тримання під вартою відповідно до підпункту «c» п.1 ст.5 Конвенції має відповідати вимозі пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, в якому здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення /див. рішення у справах «Ладент проти Польщі» (Ladent v. Poland), заява № 11036/03, п. 55, ECHR 2008-... (витяги), та «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), заява №38 717/04, п. 28, від 14.10.2010 року)/.

Аргументи «за» і «проти» звільнення (з-під варти), включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою /див. рішення від 4.10.2005 року у справі «Бекчієв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59; «Клоот проти Бельгії» (Cloot v. Belgium, § 40,44)/.

Загальним правилом, яке випливає із рішень ЄСПЛ від 27 червня 1968 р. «Вемгофф проти Німеччини», від 24 липня 2003 р. у справі «Смірнови проти Росії», є те, що особа, обвинувачена у правопорушенні, має перебувати на волі до початку судового розгляду її справи, якщо держава не наведе відповідних і достатніх підстав для тримання під вартою цієї особи. Тобто держава має довести необхідність тримання під вартою особи, а суди, виходячи із презумпції на користь свободи, вирішити, на основі принципу змагальності, чи є достатні підстави для тримання особи під вартою.

Враховуючи доведеність існування ризиків, передбачених п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, відомості про особу підозрюваного, який раніше не судимий, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, відсутність стійких соціальних зв`язків та реєстрації за фактичним місцем проживання, відсутність постійного джерела прибутку, суть та характер, а особливо латентність кримінального правопорушення та конспіративної поведінки учасників групи, вагомість доказів, слідчий суддя вважає, що органом досудового розслідування доведено недостатність застосування до підозрюваного на початковому етапі інших більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вище вказаних ризиків.

Разом з тим, слідчий суддя звертає увагу, що обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не позбавляє права підозрюваного або ж його захисника порушувати питання про зміну обраного йому запобіжного заходу за умови надання відповідних аргументів чи доказів, які не були враховані судом при прийнятті рішення.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного (його роль, функцію), інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Враховуючи вище наведені обставини та характер кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , вважаю за необхідне визначити йому заставу у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

V. Межі строку дії запобіжного заходу

14. Враховуючи те, що досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, яким в даному випадку є 04.06.2021 року (п.4 ч.3 ст.219 КПК України), слідчий суддя вважає за необхідне застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 04.08.2021 року.

Керуючись ст.ст.131,176-179,193,194,309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СУ ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000054, за ознаками злочинів, передбачених ч.ч.1,2 ст.307 КК України, до підозрюваного ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 шістдесят днів, тобто до 04.08.2021 року.

Зобов`язати слідчого, який вніс клопотання повідомити родичам затриманого про взяття під варту.

Визначити підозрюваному ОСОБА_4 заставу 60 (шістдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 136 200 (сто тридцять шість тисяч двісті) гривень.

Застава може бути внесена у будь-який момент протягом дії ухвали як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок: одержувач ТУ ДСА в Чернігівській області, UA0005960, Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, банк одержувач ГУДКС України в Чернігівській області, код 26295412 , призначення платежу - застава.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент часу внести заставу у визначеному розмірі до закінчення строку дії цієї ухвали.

У разі внесення застави на ОСОБА_4 покласти наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою у кримінальному провадженні №0000054 (залежно від стадії кримінального провадження);

- не відлучатися із м. Чернігова без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватись від спілкування зі свідками та іншими підозрюваними у кримінальному провадженні №0000054 з приводу обставин інкримінованого йому злочину в усіх випадках, крім спільної участі у слідчих та процесуальних діях;

- здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю;

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, визначити з моменту звільнення з-під варти внаслідок внесення застави до 04.08.2021 року включно.

Попередити підозрюваного ОСОБА_4 , що невиконання покладених на нього обов`язків після внесення застави, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід, та накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Роз`яснити заставодавцю обов`язок із забезпечення належної поведінки підозрюваного та його явки за викликом, а також підозрюваному та заставодавцю, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава може бути звернута в дохід держави.

Контроль за виконанням ухвали щодо виконання покладених на підозрюваного обов`язків у разі внесення застави покласти на слідчих СУ ГУНП в Чернігівській області, які здійснюють повноваження слідчого в кримінальному провадженні № 0000054.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали негайно вручити підозрюваному, слідчому та прокурору - для виконання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1