Номер провадження: 11-сс/813/473/21
Номер справи місцевого суду: 495/451/21 1-кс/495/591/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.03.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05.03.2021 року про застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні №0000040 від 26.01.2021 року, -

встановив:

оскаржуваною ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування у кримінальному проваджені №0000040 запобіжного заходу у виді тримання під вартоюта застосовано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, строком до 05.04.2021 року, щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Стара Царичанка Білгород-Дністровського району, Одеської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , працюючого водієм в ТОВ «АТП 15107», раніше не судимого,-
підозрюваного у кримінальному провадженні №0000040 від 26.01.2021 року у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.

Як убачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській областіперебувають матеріали кримінального провадження №0000040 від 26.01.2021 року за підозрою у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, за таких обставин.

04.01.2021 року, більш точну дату та час в ході проведення досудового розслідування встановити не надалось можливим, ОСОБА_8 , стало достовірно відомо, про те що у пенсіонерів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за місцем їх мешкання, а саме в АДРЕСА_3 , можуть зберігатися грошові кошти. Після чого, ОСОБА_8 з метою заволодіння майном ОСОБА_9 та ОСОБА_10 шляхом розбою, приготував знаряддя скоєння злочину, а саме: молоток з дерев`яним руків`ям та металевий прут загострений з одного кінця, а з іншого зігнутий, з утворенням форми кільця.
Далі, 04 січня 2021 року, приблизно о 21 год. 30 хв., ОСОБА_8 реалізуючи свій злочинний намір на вчинення нападу, з метою заволодіння грошовими коштами, через дах господарських приміщень проник на територію загородженого двору домоволодіння, де проживає ОСОБА_9 , разом із ОСОБА_10 . В цей час останні перебували в приміщенні будинку, і на підозрілий шум з приміщення будинку вийшов ОСОБА_9 , на якого одразу ж із заду напав ОСОБА_8 , який із застосуванням молотка почав наносити ОСОБА_9 удари по спині та голові. Від отриманих ударів ОСОБА_9 , впав на землю, але ОСОБА_8 , з метою придушення волі останнього, до вчинення опору продовжував наносити удар ОСОБА_9 в область спини при цьому висловлював вимоги, щоб останній відав йому гроші. На крик потерпілого, з приміщення будинку вийшла ОСОБА_10 , яка ввімкнула світло на подвір`ї будинку та побачила як ОСОБА_8 , наносить удари молоток по тілу ОСОБА_9 , який на той час лежав на землі. З метою припинення побиття ОСОБА_9 , з боку ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , підійшла до ОСОБА_8 , і почала його відтягувати від лежачого ОСОБА_9 . Далі підозрюваний, розуміючи, що його можуть впізнати ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , повернувся у бік ОСОБА_10 , і кулаком правої руки наніс їй один удар в область лівої частини голови, після чого зник в невідомому напрямку, залишивши на місці скоєння злочину знаряддя злочину, а саме молоток з дерев`яним руків`ям та металевий прут.
26.01.2021 року відомості про вчинення кримінального правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000040.
05.02. 2021 року, ОСОБА_8 повідомлено про підозру у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.
04.03.2021 року слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05.03.2021 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування в рамках кримінального провадження №0000040 запобіжного заходу у виді тримання під вартоюта застосовано, відносно ОСОБА_8 , запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, строком до 05.04.2021 року, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Обґрунтовуючи рішення про необхідність забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного слідчий суддя послався на те, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, перебуває у цивільному шлюбі, офіційно працевлаштований, а тому ризики можливих спроб переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду являються мінімізованими. Одночасно слідчий суддя визнав недоведеними доводи прокурора про необхідність застосування до підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді прокурор подав апеляційну скаргу, в якій сторона обвинувачення просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого та обрати відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою. Прокурор посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді, оскільки запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, на думку прокурора, не здатний в повній мірі забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, у зв`язку з чим такий запобіжний захід не є співмірним з існуючими у кримінальному провадженні ризиками.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу; підозрюваного та його захисника, які заперечували проти апеляційної скарги прокурора; дослідивши матеріали судового провадження; обговоривши доводи апеляційних скарг та провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Частина перша ст. 404 КПК України (далі КПК) передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначені положеннями ст.ст. 177, 178, 183 КПК.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Так, відповідно до ст.ст. 177, 178 КПК та практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

При цьому, слідчому судді слід мати на увазі, що обмеження розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи, є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Рішення Європейського суду з прав людини «Харченко проти України», «Белевитський проти Росії»).

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя правильно врахував, що досліджені в судовому засіданні докази свідчать про наявність, на даний час, фактів, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що останній міг вчинити інкримінований йому злочин.
Одночасно слідчий суддя не погодився з доводами клопотання про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою та прийшов до висновку, що забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного можливо шляхом застосування до останнього запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання.
Зокрема, слідчий суддя правильно встановив, що на даній стадії досудового розслідування, існує обґрунтована підозра у вчиненні підозрюваним інкримінованого йому злочину та наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК, але вони є мінімізованими.

Наявність обґрунтованої обумовлюєнеобхідність забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження, зокрема: протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 26.01.2021 року; протокол допиту потерпілих: ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ; висновок судово-медичної експертизи щодо тяжкості тілесних ушкоджень, отриманих потерпілими; вказують на те, що на даній стадії досудового розслідування існує обґрунтована підозра, яка разом з існуючими ризиками та конкретними обставинами справи, на думку апеляційного суду, слугують підставами для застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 §1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» («K.-F. проти Німеччини», 27 листопада 1997, §57).

Апеляційний суд констатує, що у відповідності до положень ч. 2 ст. 94 КПК, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі доказі в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою у відповідності до положень ч.1 ст.94 КПК.

З урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, в якому ОСОБА_8 оголошено про підозру та практики ЄСПЛ, апеляційний суд вважає, що надані слідчим до клопотання докази, в своїй сукупності, на даній стадії досудового розслідування, вказують на обґрунтованість висунутої останньому підозри у вчиненні інкримінованих йому дій.

Приймаючи рішення, слідчий суддя врахував те, що підозрюваний раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, офіційно працевлаштований, має постійне місце проживання на території Одеської області, позитивно характеризується за місцем роботи та проживання, брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, має позитивну характеристику з місця проходження служби.
Врахувавши наведені обставини, слідчий суддя прийшов до висновку, що прокурором та слідчим не наведена неможливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Одночасно, слідчий суддя з достатньою повнотою мотивував своє рішення про можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, як такого, що забезпечить виконанням останнім покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених ст.194 КПК.
Що стосується доводів прокурора про існування потреби застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з посиланням на неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, то вони на думку апеляційного суду є непереконливими, з огляду на таке.

Як свідчать матеріали кримінального провадження, 05.02.2021 року підозрюваному ОСОБА_8 повідомлено про підозру. Далі, 08.02.2021 року, слідчим було складено клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, але лише 05.03.2021 року слідчий звернувся з даним клопотання до слідчого судді, Тобто, в період з дня повідомлення про підозру до звернення слідчого з клопотанням про застосування запобіжного заходу до суду, органом досудового розслідування та прокурором не було зафіксовано спроб підозрюваного переховування від органів досудового розслідування або суду, фактів впливу останнього на інших учасників кримінального провадження, а також вчинення інших дій направлених на перешкоджання досудовому розслідуванню.

Крім того, поведінка підозрюваного після застосування відносно нього запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, зокрема те, що органом досудового розслідування та прокурором не було зафіксовано порушень підозрюваним умов особистого зобов`язання, на думку апеляційного суду, свідчать про відсутність у підозрюваного мети переховуватися від органу досудового розслідування та суду, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

З урахуванням наведеного апеляційний суд констатує, що під час апеляційного розгляду прокурор не надав суду доказів реального існування заявлених в клопотанні ризиків, які б вказували на те, що застосований до підозрюваного запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, не забезпечує на даний час виконання покладених на підозрюваного обов`язків.

За таких обставин, доводи прокурора про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з посиланням лише на тяжкість обвинувачення, за відсутністю порушень підозрюваним умов перебування під особистим зобов`язанням, не є достатньою підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Будь-яких порушень норм КПК під час розгляду клопотання слідчим суддею, які могли б стати підставою для скасування оскаржуваної ухвали, не встановлено.
Відповідно до приписів ч. 3 ст. 407 КПК, За наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

На підставі викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, оскільки ухвалене у відповідності до вимог закону, та винесене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими слідчим суддею, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 376, 405,419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05.03.2021 року, якою підозрюваному ОСОБА_8 , у кримінальному провадженні №0000040 від 26.01.2021 року, обрано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4