У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами засудженого ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_5

на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 січня 2021 року у відношенні засудженого ОСОБА_5

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

захисник ОСОБА_6 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 січня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В поданих апеляційних скаргах захисник та засуджений ОСОБА_5 просять ухвалу скасувати та звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.

Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційну скаргу.

Захисник ОСОБА_6 та засуджений ОСОБА_5 , наводячи аналогічні доводи, вважають ухвалу незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Зазначили, що вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 27.08.2014, ОСОБА_5 засуджений за ч. 1 ст. 187 КК України, з урахуванням вироку апеляційного суду Миколаївської області від 17.06.2015, до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

Вказують, що вирок Центрального суду м. Миколаєва від 27.08.2014 був відправлений на виконання в Заводський РВ ГУ НП Миколаївської області лише 24.09.2020, та з моменту набрання законної сили та до 24.09.2020, даний вирок не виконувався.

Просять врахувати, що підставою відмови в задоволенні клопотання суд зазначив, що ОСОБА_5 27.02.2016 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 355 КК України, за який ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 19.04.2019, його було звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

В обгрунтування своїх вимог послалися на ч. 4 ст. 80 КК України, згідно якої, перебіг давності зупиняється, якщо до закінчення строків, зазначених у ч.1 та ч. 3 цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину. Зазначили, що злочин, передбачений ч. 1 ст. 355 КК України, є злочином невеликої тяжкості, засуджений ОСОБА_5 не ухилявся від відбування покарання, а тому немає підстав вважати, що перебіг строку давності зупинявся чи переривався.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

До Центрального районного суду м. Миколаєва надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Відмовляючи у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , суд першої інстанції встановив, що з досліджених матеріалів справи №490/10719/17 вбачається, що ОСОБА_5 притягувався до кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні №0001060 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 355 КК України.

Суд першої інстанції послався на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 19.04.2019, якою ОСОБА_5 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 355 КК України на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності. Ухвала набрала законної сили, засудженим або його захисником не оскаржувалась. Судом враховано, що відповідно до мотивувальної частини ухвали, злочин, передбачений ч. 1 ст.355 КК України, ОСОБА_5 вчинив 27.02.2016.

Тому, суд першої інстанції дійшов висновку, що строки обчислення давності виконання обвинувального вироку Центрального районного суду від 27.08.2014, слід рахувати з 27.02.2016, тобто з моменту вчинення іншого злочину. Тому дійшов висновку, що строки давності виконання обвинувального вироку до моменту приведення його до виконання не закінчились.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Засуджений ОСОБА_5 належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, про що свідчать розписки, що повернулись на адресу суду. Клопотання про бажання брати участь у судовому засіданні ОСОБА_5 не подавав. У зв`язку з чим, справа була розглянута у відсутність ОСОБА_5 , оскільки його неявка не перешкоджає апеляційному розгляду, а його інтереси представляє захисник ОСОБА_6 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_6 на підтримку апеляційних скарг, думку прокурора ОСОБА_7 , який вважав апеляційні скарги обгрунтованими, вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши викладені в апеляційних скаргах доводи, суд вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 80 КК України (в редакції Закону № 2617-VIII від 22.11.2018, який набрав чинності 01.07.2020 та діяв на момент прийняття судом рішення), особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано у строк п`ять років при засудженні до позбавлення волі на строк не більше п`яти років за тяжкий злочин.

Як передбачено ч. 4 ст. 80 КК України (в редакції Закону № 2617-VIII від 22.11.2018, який набрав чинності 01.07.2020 та діяв на момент прийняття судом рішення), перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

В редакції закону, який діяв до 01.07.2020, частиною 4 ст. 80 КК України передбачалося, що перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин.

Зазначені вимоги закону не враховані судом першої інстанції при прийнятті рішення.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження № 0003890, вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 27.08.2014 ОСОБА_5 засуджений за ч. 1 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки.

Вироком Апеляційного суду Миколаївської області від 17.06.2015, зазначений вирок суду першої інстанції скасовано в частині звільнення від відбування покарання, та ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. Постановлено строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту затримання. В іншій частині вирок залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24.03.2016, вирок Апеляційного суду Миколаївської області від 17.06.2015 залишено без змін.

Отже, ОСОБА_5 засуджено за вчинення злочину за ч. 1 ст. 187 КК України, який відповідно до положень ст. 12 КК України є тяжким.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 532 КПК України, у разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Тому, вирок Апеляційного суду Миколаївської області від 17.06.2015 набрав законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, тобто 17.06.2015. За такого, строк виконання зазначеного обвинувального вироку слід рахувати з 17.06.2015.

З матеріалів кримінального провадження №0003890 вбачається, що з дня набрання вироку Центрального районного суду м. Миколаєва від 27.08.2014, яким з урахуванням вироку Апеляційного суду Миколаївської області від 17.06.2015, ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, тобто з 17.06.2015 та до 24.09.2020, зазначений вирок не виконувався.

Зазначене підтверджено повідомленням Заводського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області №19518/52-20 від 22.12.2020, з якого слідує, що копія вироку Центрального районного суду м. Миколаєва відносно ОСОБА_5 на виконання до райвідділу у період з 17.06.2015 по 24.09.2020 не надходила. Станом на 24.09.2020 надійшла копія вироку та дві копії розпорядження відносно ОСОБА_5 (а.с. 17).

Враховуючи, що до 17.06.2020 включно зазначений вирок не був виконаний протягом п`яти років за вчинення тяжкого злочину, то відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 80 КК України, засуджений підлягав звільненню від покарання.

Висновки суду першої інстанції про те, що перебіг давності виконання обвинувального вироку переривався, є безпідставними, з огляду на наступне.

З матеріалів судового провадження за клопотанням про звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку вбачається, що судом першої інстанції досліджено матеріали іншого кримінального провадження №0001060.

З цих матеріалів вбачається, що ОСОБА_5 притягувався до кримінальної відповідальності за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 355 КК України. Однак, під час судового розгляду прокурором змінено обвинувальний акт та ОСОБА_5 висунуто обвинувачення у вчиненні 27.02.2016 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 355 КК України.

Відповідно до ухвали Центрального районного суду м. Миколаєва від 19.04.2019, ОСОБА_5 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 355 КК України на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

З огляду на вище зазначені вимоги ч. 4 ст. 80 КК України, перебіг давності у даному випадку не переривається, оскільки зазначеною нормою закону перебіг давності переривається лише у разі вчинення засудженим нового злочину.

Разом з тим, судом першої інстанції не враховано, що у кримінальному провадженні №0001060 ОСОБА_5 обвинувачувався у вчиненні злочину невеликої тяжкості (у редакції закону, який діяв на момент його притягнення до кримінальної відповідальності), та який наразі, на момент розгляду клопотання, і є кримінальним проступком.

За такого, суд першої інстанції дійшов неправильного висновку, що строки обчислення давності виконання вироку від 27.08.2014 слід рахувати із 27.02.2016, тобто з дня вчинення ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 355 КК України. Судом не враховано, що на момент його притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_5 обвинувачувався у вчиненні злочину невеликої тяжкості, а на момент розгляду клопотання зазначене кримінальне правопорушення взагалі віднесено до кримінального проступку.

Також, з матеріалів судового провадження вбачається, що засуджений ОСОБА_5 не ухилявся від відбування покарання за вироком.

З огляду на наведене, з урахуванням вимог ч. 4 ст. 80 КК України, перебіг строку давності виконання обвинувального вироку не зупинявся та не переривався. Строк давності виконання обвинувального вироку слід рахувати з 17.06.2015, тобто з дня набрання законної сили вироку Центрального районного суду м. Миколаєва від 27.08.2014, з урахуванням вироку Апеляційного суду Миколаївської області від 17.06.2015.

Отже, прийняте судом першої інстанції рішення є незаконним та необгрунтованим.

Наведені апелянтами доводи знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому подані апеляційні скарги підлягають задоволенню. Засуджений ОСОБА_5 підлягає звільненню від відбування покарання на підставі п. 3 ч. 1 ст. 80 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 424, 425, 532 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 січня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку скасувати.

Задовольнити клопотання засудженого ОСОБА_5 та звільнити його від відбування покарання, призначеного вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 27.08.2014 та вироком Апеляційного суду Миколаївської області від 17.06.2015 у виді позбавлення волі строком на 3 роки, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_8 -Губарєва