Провадження № 1-кп/643/719/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 травня 2021 року Московський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7
захисників обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 адвокатів
ОСОБА_10 , ОСОБА_11
захисника обвинуваченого ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_13
обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальні провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в:

В провадженні Московського районного суду м. Харкова перебуває вищезазначене кримінальне провадження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 звернувся до суду з заявою, в якій просить про здійснення його захисту захисником ОСОБА_10 , від послуг адвоката ОСОБА_11 він відмовляється.

Від інших учасників кримінального провадження заперечень не надійшло.

Відповідно до ч.3 ст. 54 КПК України, відмова від захисника не приймається у випадку, якщо його участь є обовязковою. У такому випадку, якщо підозрюваний, обвинувачений відмовляється від захисника і не залучає іншого захисника, захисник повинен бути залучений у порядку, передбаченому статтею 49 цього Кодексу, для здійснення захисту за призначенням.

Положеннями частин першою та другою статті 52 КПК України передбачено, що участь захисника є обовязковою у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів. У цьому випадку участь захисника забезпечується з моменту набуття особою статусу підозрюваного.

В інших випадках обов`язкова участь захисника забезпечується у кримінальному провадженні, щодо осіб, які не володіють мовою, якою ведеться кримінальне провадження, - з моменту встановлення цього факту.

Таким чином, суд вважає можливим прийняти відмову обвинуваченого ОСОБА_9 від захисника адвоката ОСОБА_11 та здійснювати розгляд кримінального провадження за участю адвоката ОСОБА_10 .

Крім того, в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 звернулась з клопотанням, в якому просила скасувати арешт та змінити місце зберігання належного їй тимчасово вилученого майна жіночої норкової шуби чорного кольору та передати його їй на відповідальне зберігання, оскільки шуба зберігається в неналежних умовах, що призведе до втрати її властивостей.

Від інших учасників кримінального провадження стосовно клопотання потерпілої ОСОБА_6 заперечень не надійшло.

Суд, перевіривши матеріали справи, встановив, що ухвалою слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03 вересня 2019 накладено арешт на тимчасово вилучене 01.09.2019 року майно, по кримінальному провадженню № 0002128 від 01.09.2019 року, за ознаками складу злочину, передбаченого ч. З ст. 185 КК України, під час огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: жіночу норкову шубу чорного кольору без торгової марки, яку зберігати у камері схову речових доказів Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області.

Відповідно до вимог ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, які зокрема можуть бути у виді арешту майна.

Згідно з положеннями ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним устатті 98 цього Кодексу.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до п. 20 Постанови Кабінету Міністрів України № 1104 від 19.11.2012 р. «Про затвердження порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження» (далі Постанова), зберігання речових доказів у вигляді автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, здійснюється на спеціальних майданчиках і стоянках територіальних органів Національної поліції для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів.

Згідно з положеннями ч.1, 2 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Однією із загальних засад кримінального провадження, визначених п. 21 ч.1 ст. 7 КПК України, є розумність строків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Згідно з ч.1 ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Частиною шостою статті 100 КПК України передбачено, що речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю: повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку про можливість задоволення клопотання потерпілої ОСОБА_6 в частині передачі тимчасово вилученого майна жіночої норкової шуби чорного кольору без торгової марки на відповідальне зберігання з покладенням на неї обов`язків забезпечити зберігання вказаної речі до скасування арешту майна у встановленому законом порядку, в іншій частині у задоволенні клопотання - відмовити.

Керуючись ст.ст. 52, 170, 174, 314, 376 ч.2 КПК України, суд -

у х в а л и в:

Прийняти відмову обвинуваченого ОСОБА_9 від захисника адвоката ОСОБА_11 .
Розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, здійснювати за участю захисника адвоката ОСОБА_10 .
Клопотання власника тимчасово вилученого майна ОСОБА_6 про зміну місця зберігання тимчасово вилученого майна задовольнити частково.
Змінити місце зберігання арештованої жіночої норкової шуби чорного кольору без торгової марки по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР № 0002128 від 01.09.2019, та передати на відповідальне зберігання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , з покладенням на неї обов`язків забезпечити зберігання вказаної речі до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.
Попередити ОСОБА_6 про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України про необхідність збереження арештованого майна.
В іншій частині в задоволенні клопотання потерпілої ОСОБА_6 відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Повну ухвалу суду оголосити о 12.30 год. 17 травня 2021 року.

Суддя ОСОБА_1