Роздільнянський районний суд Одеської області
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 511/2/21

Номер провадження: 1-кс/511/204/21

19.03.2021 року слідчий суддя Роздільнянського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника власника майна ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Роздільна Одеської області, клопотання представника потерпілого АТ «Укрзалізниця» регіональна філія «Одеська залізниця» виробничий підрозділ «Моторвагонне депо Одеса Застава І» в особі ОСОБА_3 про зняття арешту з тимчасово вилученого майна, -
ВСТАНОВИВ:
18 березня 2021 року на адресу Роздільнянського районного суду Одеської області надійшло вищевказане клопотання, згідно якого заявник просить суд скасувати арешт з вагону електропотягу ЭР9Т 73301, накладений ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області.
В обгрунтування своєї позиції ОСОБА_3 зазначив, що слідчим відділом Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000002 від 01.01.2021 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 194 КК України.
04 січня 2021 року слідчим суддею Роздільнянського районного суду Одеської області було накладено арешт на вагон електропотягу ЭР9Т 73301.
В подальшому по вищевказаним матеріалам кримінального провадження було призначено судово пожежно-технічну експертизу.
Наразі проведення судово пожежної-технічної експертизи завершено, тому на думку представника власника майна, відпала необхідність у арешті вагону електропотягу ЭР9Т 73301.
В судовому засіданні представник потерпілого (власника майна) ОСОБА_3 клопотання підтримав, просив задовольнити. Наполягав на тому, що арешт вказаного майна перешкоджає відновлювальному ремонту головного вагону електропотягу та запуску його на лінію, що призводить до зменшення пасажиропотоку та неможливості надання якісних послуг з перевезень пасажирів.
Від слідчого СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 надійшла заява про розгляд клопотання без її участі у зв`язку з проведенням невідкладних слідчих дій.
Прокурор Роздільнянської окружної прокуратури ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечував, оскільки воно є передчасним.
Дослідивши клопотання, оглянувши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.
Положення статті шостої Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначають, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

З диспозиції статті 174 КПК України вбачається, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Частина друга вищевказаної статті КПК України регламентує, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Судовим розглядом встановлено, що арешт на вагон електропотягу ЭР9Т 73301 було накладеного з метою забезпечення збереження речових доказів.
Положення статті 98 КПК України регламентують, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно пункту першого частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до частини третьої вищевказаної статті КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Стаття 41 Конституції України визначає, що право власності є непорушним, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Наведена конституційна норма гарантує, що позбавлення права власності, невід`ємними складовими частинами якого є володіння, користування та розпорядження об`єктом власності, можливе виключно у випадках та у спосіб, які передбачені відповідними правовими нормами.

Стаття перша Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Обтяження відповідного майна арештом становить втручання держави у право на мирне володіння майном у значенні другого речення першого пункту статті 1 Першого протоколу. Таке втручання має відбуватись із чітким, послідовним дотриманням вимог національного закону та забезпеченням гарантій захисту основоположних прав особи, має бути законним та пропорційним.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним, п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом ведення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр» проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Арешт на майно накладений у відповідності до норм діючого кримінально процесуального законодавства України, тобто дане позбавлення права відбулось на умовах, передбачених законом, що погоджується з практикою Європейського Суду з прав людини та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

За встановлених обставин, а також враховуючи позицію прокурора та те, що відносно даного вагону необхідно провести експертні дослідження, слідчий суддя прийшов до висновку, що представником потерпілого (власника майна) не доведено, що на сьогоднішній день відпала потреба у подальшому накладенні арешту.

На підставі викладеного, керуючись статтями 98, 170, 171, 174, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
Відмовити в задоволенні клопотання представника потерпілого АТ «Укрзалізниця» регіональна філія «Одеська залізниця» виробничий підрозділ «Моторвагонне депо Одеса Застава І» в особі ОСОБА_3 про зняття арешту з тимчасово вилученого майна.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1