Справа № 947/5578/21
Провадження № 1-кп/947/574/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2021 року Київський районний суд м. Одеси у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції у м. Одесі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000055 від 14.01.2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новолександрівка, Нововоронцовського району, Херсонської області, громадянина України, українця, із середньою освітою, неодруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
-28.09.2017 року Великоолександрівським районним судом Херсонської області за ч.2 ст.190 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки;
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України,
ВСТАНОВИВ:

Так, 10.01.2021 року в денний час, обвинувачений ОСОБА_4 в телефонній розмові із потерпілою ОСОБА_5 , домовився про покупку у останньої, за обумовленою ними ціною бувших у використанні двокамерного холодильника та двокамерної морозильної камери фірми «Electrolux», сірих кольорів, при цьому, сторони також узгодили час та місце здійснення купівлі продажу вказаного товару.
Так, на виконання цієї домовленості, 13.01.2021 року близько 10:00 години, обвинувачений знаходячись в АДРЕСА_2 , повторно умисно, з корисливих мотивів, маючи за мету шляхом обману, заволодіти вказаними холодильником та морозильною камерою, що належать потерпілій ОСОБА_5 , видаючи себе начебто добросовісним покупцем перед її довіреною особою, якою виступала присутня там ОСОБА_6 використовуючи допомогу 2-х сторонніх осіб (які не знали про злочинний намір ОСОБА_4 ), завантажив з дозволу ОСОБА_6 зазначені товари в їх автомобіль, при цьому вказав ОСОБА_6 намір, що за декілька хвилин розрахується із нею за покупку даних товарів. Однак ОСОБА_4 , попередньо узгодженої суми коштів ОСОБА_6 так і не надав, в той час як вказані 2 особи, виконуючи розпорядження ОСОБА_4 , із зазначеним майном на своєму автомобілі поїхали у невідомому напрямку, після чого і останній, обманувши ОСОБА_6 , зник із місця скоєння кримінального правопорушення. Такими діями обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілій ОСОБА_5 завдано майнової шкоди на загальну суму 13225 гривень, так як зазначений двокамерний холодильник фірми «Electrolux» сірого кольору, коштував 6500 гривень, морозильна камера фірми «Electrolux» коштувала 6725 гривень.
Таким чином своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України, за кваліфікуючими ознаками заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, визнав повністю, розкаявся у скоєному, та пояснив, що він дійсно вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення при обставинах викладених в обвинувальному акті та пояснив, що дійсно вчинив заволодів шляхом обману холодильником та морозильною камерою, фактичні обставини справи не оспорював та підтвердив вищеописані та встановлені судом обставини справи, а саме: дати, час, місця вчинення інкримінованого йому злочину, майно яким він заволодів, правову кваліфікацію своїх діянь. У скоєному щиро кається, та просив суворо його не карати.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, та у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким з учасників не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності їх позицій немає, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч. 3 ст. 349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого ОСОБА_4 та дослідженням матеріалів характеризуючи його особу.
Зазначене повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.
Таким чином, суд, приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину, знайшла своє підтвердження і кваліфікує його дії за ч.2 ст. 190 КК України, за кваліфікуючими ознаками - заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, необхідні і достатні для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає визнання вини, щире каяття у скоєному.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Враховуючі сукупність вищезазначених обставин, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, що ОСОБА_4 визнав вину, його щире каяття у скоєному, таособу обвинуваченого який офіційно не одружений, не працює, раніше судимий, знов вчинив умисний злочин, що свідчить про те, що обвинувачений ОСОБА_4 на шлях виправлення не став.
Наведені обставини про сформованість стійкої направленості особистості ОСОБА_4 на вчинення злочинів корисливого характеру і про підвищений ступінь його суспільної небезпечності, та реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, і йому слід призначити покарання у вигляді позбавленням волі, яке необхідне й достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи фактичні обставини справи, характер вчиненого злочину та ступінь його тяжкості, суд не знаходить підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 ст.ст.69, 75 КК України.
Крім того, призначення покарання у вигляді позбавлення волі ОСОБА_4 буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.
Потерпіла ОСОБА_5 цивільний позов не заявляла.
Долю речових доказів у кримінальному провадженні належить вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати у відповідності до ст. 124 КПК України по справі відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 369, 370, 371, 373, 374, 392, 393, 395 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України та призначити покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_4 в межах кримінального провадження № 0000055 від 14.01.2020 року, не обирався.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня його проголошення. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1