Справа №463/9551/19
Провадження №1-кп/463/156/21
В И Р О К
іменем України

15 квітня 2021 року Личаківський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

та обвинуваченого ОСОБА_4

в м. Львові

у відкритому судовому засіданні,

розглянувши кримінальне провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001740 від 24 липня 2019 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, громадянина України, українця, з професійно-технічною освітою, не працюючого, раніше не судимого, одруженого, має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_5 , 2016 р.н., зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1

- за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 Кримінального кодексу України, суд -

ВСТАНОВИВ:

обвинувачений ОСОБА_4 24 липня 2019 року о 13 годині 20 хвилин, перебуваючи поблизу ботанічного саду Львівського Національного університету імені Івана Франка, що по вул.Погулянка у м. Львові незаконно придбав (знайшов) два прозорі полімерні пакети у яких знаходилася особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонений PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пеннтан-1-он), масою 0,7153 грам, яку незаконно зберігав при собі без мети збуту.

Таким чином, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.309 Кримінального кодексу України.

В судовому засіданні обвинувачений вину у скоєному визнав, суду показав, що дійсно 24 липня 2019 року у парку по вул. Погулянка, неподалік ботанічного саду Львівського Національного університету імені Івана Франка, він знайшов пакет, у якому знаходилися 2 полімерні пакети із пазовим замком, а в них речовина блідо синього кольору. По запаху у кольору зрозумів, що це є наркотичний засіб PVP, а тому залишив його для себе. Пройшовши декілька метрів він зустрів працівників поліції, а тому розхвилювався, чим викликав підозру і під час спілкування із працівниками поліції зізнався, що зберігає при собі наркотичний засіб. У вчиненому розкаюється. Разом з тим, пояснив, що не погоджується із кваліфікацією цього діяння за ч.2 ст.309 КК України, оскільки вирок Галицького районного суду м.Львова від 06.12.2017 року, яким його було засуджено за ч.2 ст.307 КК України не набув законної сили, він його оскаржив і справа перебуває на розгляді у апеляційній інстанції.

Оскільки обвинувачений повністю визнав вину у незаконному придбанні, зберіганні особливо небезпечної психотропої речовини, і в цій частині обставини, ніким не оспорюються, роз`яснивши учасникам судового розгляду положення ч.3 ст.349 КПК України, суд з`ясував, що вони правильно розуміють зміст обставин, встановлених у даному кримінальному провадженні та не оспорюють їх, і така позиція є добровільною, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку та отримавши згоду учасників судового провадження на проведення судового розгляду в такому порядку, прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо обставин скоєння обвинуваченим зазначеного злочину, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням обставин кваліфікації скоєного діяння за ч.2 ст.309 КК України як повторність і дослідженням характеризуючих матеріалів.

Провівши допит обвинуваченого, з дотриманням положень ст.351 КПК України, суд приходить до переконливого висновку про те, що винуватість обвинуваченої у скоєному є доведена повністю.

При цьому суд вважає, що кваліфікація діяння за ч.2 ст.309 КК України як повторність є помилковою.

У матеріалах кримінального провадження відсутні докази того, що обвинувачений скоїв злочин повторно.

Для кваліфікації дій особи за ч.2 ст.309 КК (вчинення злочину особою, яка раніше вчинила один із злочинів, передбачених статтями 307, 308, 310, 317 КК) факт засудження особи (наявність обвинувального вироку, який набрав законної сили) за однією з цих статей не є обов`язковим. Послідовне вчинення особою кількох злочинних діянь утворює сукупність злочинів, у якій кожен наступний злочин (крім першого) кваліфікується з вказівкою на кваліфікуючі ознаки. Аналогічне правило кваліфікації має застосовуватися і у випадку, коли особа раніше була засуджена за вчинення будь-якого із злочинів, передбачених статтями 307, 308, 310, 317 КК. Якщо кілька кримінальних правопорушень, вчинених особою, є предметом різних кримінальних проваджень, то відсутність вироку суду, який набрав законної сили, наявність кримінального провадження, у тому числі на стадії його судового розгляду, не породжує правових наслідків для юридичної оцінки наступних чи попередніх діянь особи, у вчиненні яких вона обвинувачується.

В даному провадженні дії обвинуваченого кваліфіковані як повторність, оскільки у іншому кримінальному провадженні, яке розглядалося іншим судом, особа обвинувачувалася у скоєнні кримінального правопорушення за ч.2 ст.307 КК України.

Разом з тим, в судовому засіданні прокурор підтвердила, що вирок суду по вказаному обвинуваченню не набрав законної сили. Отже кваліфікація діяння, як повторність у цьому провадженні виходячи з кількох кримінальних правопорушень, вчинених особою, які є предметом різних кримінальних проваджень, не породжує правових наслідків для юридичної оцінки наступних чи попередніх діянь особи, у вчиненні яких вона обвинувачується.

Тому суд вважає, що дії обвинуваченого слід правильно кваліфіковані за ч.1 ст.309 КК України, оскільки він, незаконно придбав та зберігав без мети збуту особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонений - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пеннтан-1-он), масою 0.7153 грам.

Призначаючи покарання обвинуваченому, судом враховується ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, які пом`якшує покарання є щире каяття у скоєному, сприяння органам слідства у розслідуванні справи.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого не встановлені.

Обираючи покарання обвинуваченому, суд враховує, що він вчинив злочин середньої тяжкості, в той же час щиро розкаюється у скоєному та сприяв органам досудового розслідування у швидкому розкритті злочину, по місцю проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, має на утриманні малолітню дитину. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

А тому, з врахуванням складеної щодо обвинуваченої досудової доповіді, суд приходить до висновку про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, і такому сприятиме покарання у виді штрафу.

У відповідності до положень ст.100 КПК України, слід також вирішити питання речових доказів у кримінальному провадженні. Також слід стягнути з обвинуваченого в користь Державного бюджету України вартість проведених експертиз в розмірі 1884,12 грн. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосувались, запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст.ст.370, 373, 374 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України.

Обрати покарання ОСОБА_4 за ч.1 ст.309 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. (вісімсот п`ятдесят гривень).

Стягнути із ОСОБА_4 в користь Державного бюджету України процесуальні витрати витрати пов`язані із залученням експерта в розмірі 1884,12грн. (дев`ятсот сорок дві гривні шість копійок)

Речові докази: спец пакет з написом «Україна МВС Експертна служба» №3816967 із психотропною речовиною PVP масою 0.7153 грам - знищити.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга в порядку та строки визначені ст.395 КПК України, протягом 30 днів з дня їх проголошення до апеляційного суду через суд, який ухвалив рішення.

Суддя: ОСОБА_1