Справа № 761/850/21
Провадження № 1-кс/761/1446/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2021 року місто Київ
Шевченківський районний суд міста Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
заявника ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , на рішення слідчого про повідомлення про підозру у кримінальному провадженні №0012899, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 06 грудня 2018 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 139, ч.1 ст.140 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

До Шевченківського районного суду міста Києва звернувся адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , зі скаргою на рішення слідчого про повідомлення про підозру у кримінальному провадженні №0012899, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 06 грудня 2018 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 139, ч.1 ст.140 КК України.

Обгрунтовуючи подану скаргу, заявник зазначив, що пред`явлена ОСОБА_6 за ч.1 ст.140 та ч.2 ст.139 КК України підозра є необгрунтованою. Зазначив, що слідством при повідомленні про підозру за ч.2 ст.139 КПК України проігноровано докази того, що лікар-хірург-онколог ОСОБА_6 проводив оперативне втручання ОСОБА_7 21.11.2018, проте смерть останньої настала більше ніж через місяць - 28.12.2018. Також слідством не взято до уваги, що у наступні дні після проведеної ОСОБА_7 операції ОСОБА_6 родичами останньої висловлено недовіру та лікар був відсторонений від лікування хворої, якій іншими лікарями проведено шість оперативних втручань: 01.12.2018, 05.12.2018, 07.12.2018, 08.12.2018, 11.12.2018.

Також заявником зазначено, що в ухвалі Шевченківського районного суду міста Києва від 23.10.2020 викладено висновки щодо необгрунтованості висновку судово-медичної експертизи №29/20, яка суперечить іншим доказам, а саме: висновку комісії Департаменту охорони здоров`я КМДА; висновку кокмісії Міністерства охорони здоров`я України, висновкам спеціалістів, отриманих в порядку ст.71 КПК України, неправильність та безпідставність правової кваліфікації кримінальних правопорушень, ніби-то вчинених підозрюваним ОСОБА_6 . Крім того, звернув увагу на докази систематичного неналежного виконання слідчим своїх посадових обов`язків та грубе порушення прав підозрюваного на захист, що є підставами для скасування повідомлення про підозру від 22.07.2020 з підстав її необгрунтованості через відсутність достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

У судовому засіданні захисники підозрюваного підтримали свою позицію, викладену у скарзі, просили її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення скарги заявника, просив у його задоволенні відмовити. Вказав на те, що на даному етапі досудового розслідування відкриті матеріали кримінального провадження на підставі ст.290 КПК України, підозра є обгрунтованою, підстави для її скасування відсутні.

Дослідивши матеріали скарги, заслухавши доводи учасників судового провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Так, повідомлення слідчого, прокурора про підозру є рішенням, оскарження якого допускається відповідно до п.10 ч.1 ст.303 КПК України.

Таке рішення може бути оскаржено підозрюваним, його захисником чи законним представником після спливу одного місяця з дня повідомлення про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду з обвинувальним актом.

Процесуальна процедура повідомлення про підозру регулюється положеннями глави 22 КПК України: порядок повідомлення про підозру передбачено ст. 278, випадки повідомлення про підозру передбачені ст.276, зміст повідомлення про підозру ст. 277 вказаного закону.

Отже підставою оскарження вказаного процесуального рішення є порушення вище вказаних процесуальних норм.

Так, відповідно до положень ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Особливості повідомлення про підозру окремій категорії осіб визначаються главою 37 цього Кодексу. У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа (особа, якій законом надано право здійснювати затримання) зобов`язані невідкладно повідомити підозрюваному про його права, передбачені статтею 42 цього Кодексу. Після повідомлення про права слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа на прохання підозрюваного зобов`язані детально роз`яснити кожне із зазначених прав.

Згідно із ст. 277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором.

Повідомлення має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. У разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню. Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ст.278 КПК України). У випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені статтею 278 цього Кодексу. Якщо повідомлення про підозру здійснив прокурор, повідомити про нову підозру або змінити раніше повідомлену підозру має право виключно прокурор (ст.279 КПК України).

У тому разі, якщо підставою скасування повідомлення про підозру є порушення вказаних процесуальних норм, можна зробити висновок про недійсність повідомлення про підозру з моменту його (повідомлення) здійснення.

Перевірка повідомлення про підозру з точки зору обґрунтованості підозри з врахуванням положень ст. 17 КПК України не входить до предмету судового розгляду, який здійснюється слідчим суддею відповідно до положень ст. 303 ч. 1 п. 10 КПК України на стадії досудового розслідування, а може бути лише предметом безпосереднього судового розгляду кримінального провадження судом, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вдаватись до оцінки отриманих слідством доказів та порядку їх отримання, давати оцінку зібраним доказам з точки зору їх допустимості, а без такої оцінки висновок щодо обґрунтованості повідомленої особі підозри неможливий.

Згідно з положеннями ст. 89 КПК України, визнання доказів недопустимими належить виключно до компетенції суду під час судового розгляду.

На стадії досудового розслідування слідчий суддя може, враховуючи правову позицію ЄСПЛ щодо визначення поняття «обґрунтована підозра» як існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п. 175 Рішення в справі «Нечипорук і Йонкало проти України»), оцінити лише достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, не вдаючись до їх оцінки як допустимих.

При цьому, повнота та всебічність проведеного розслідування не є тими обставинами, які мають оцінюватись слідчим суддею при з`ясуванні достатності доказів, що стали підставою повідомлення особі про підозру.

Із поданої скарги вбачається, що підставами для скасування повідомлення про підозру захисник вважає те, що повідомлення про підозру було передчасним, оскільки на момент повідомлення достатні докази вчинення правопорушення відсутні. Свої доводи обґрунтовує тим, що викладені в повідомленні про підозру відомості не підтверджуються належними, допустимими та достовірними доказами.

Як встановлено при розгляді скарги, за своїм змістом повідомлена 22.07.2020 ОСОБА_6 підозра відповідає вимогам ст. 277 КПК, при врученні повідомлення слідчим були дотримані вимоги ст. 278 КПК України, повідомлення про підозру було здійснено за наявності достатніх доказів, які давали можливість дійти висновку, що ОСОБА_6 причетний до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263, ч.2 ст.263-1 КК України.

Згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини у справах «Ilgar Mammadov v. Azerbaijan» (пункт 88), «Erdagozv. Turkey» (пункт 51), «Cebotari v. Moldova» (пункт 48) «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, зокрема, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Murray v. the United Kingdom». Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.

Разом з тим, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Також відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

При цьому обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки і оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, в рішенні у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» Суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Разом з тим, відповідно до пункту 10 ч. 1 ст. 303 КПК України хоча і передбачено право оскарження повідомлення про підозру, втім кримінальним процесуальним законодавством не визначено критеріїв і підстав, які можуть бути покладені в основу скасування повідомлення слідчого, прокурора про підозру у вчинені особою злочину.

За вказаних обставин, слідчий суддя приходить до переконання про відсутність правових підстав для задоволення скарги заявника.

Керуючись статтями 2, 7, 276-278, 303, 304, 309, 372, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:
Скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , на рішення слідчого про повідомлення про підозру у кримінальному провадженні №0012899, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 06 грудня 2018 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 139, ч.1 ст.140 КК України, залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1