Провадження № 1-кс/947/1102/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2021 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000866 від 29.10.2020 року, за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000866 від 29.10.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні здійснюється Одеською обласною прокуратурою.
Приводом та підставою до внесення Одеською обласною прокуратурою відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань стало звернення члена ГО «водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів» щодо неправомірних дій з боку ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які вчиняють неправомірні дії, направлені на неправомірне заволодіння майном вказаної громадської організації.
В ході проведення досудового розслідування встановлено, що відповідно до статуту ГО «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок любителів» (ВМСОТРЛ), створена та зареєстрована в 1995 році, яка є правонаступником ГО «Одеська водо-моторна пристань» та всього її майна. Після створення ГО «ВМСОТРЛ», майно, яке перебувало на балансі ГО «Одеська водо-моторна пристань», було поставлено на облік до ГО «ВМСОТРЛ». Зокрема, нежитлові приміщення, в яких свою роботу здійснює керівництво громадської організації «ВМСОТРЛ» «шкіперські», комунікаційні мережі (енергомережі, електромережі, водопостачання) на п`яти причалах. А саме, причал № 195 «Ярморочна», розташований за адресою: м. Одеса, вулиця Чорноморського Козацтва, 110, причал № 133 «Зелений Мис», розташований за адресою: м. Одеса, вул. Набережна, причал № 137 «Маяк», розташований за адресою: м. Одеса, вул. Шкіперська, причал № 114 «Бугово», розташований за адресою: м. Чорноморськ, вул. Набережна, 25, причал № 611 «Хаджибей», розташований на території Нерубайської сільської ради. На кожному з причалів розташовані місця для зберігання рибацького інвентарю, човнів, нежитлові приміщення «шкіперські» та будинки рибалок. Вказані споруди знаходяться на земельних ділянках, які перебувають у власності відповідної територіальної громади, у залежності від адреси розташовування причалу, проте земельні ділянки перебувають у довгостроковій оренді громадської організації «ВМСОТРЛ».
Зазначене вище рухоме та нерухоме майно, яке належить ГО «ВМСОТРЛ» на праві приватної власності, на підставі п.п. 2, 3, 4 ч. 2 ст. 170 КПК України підлягає арешту, з метою забезпечення спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання та відшкодування шкоди завданої внаслідок кримінального правопорушення.
Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання сторони обвинувачення не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Стаття 41 Конституції України закріплює положення про те, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до п. 1, 2 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 1ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України, до клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Слідчим суддею встановлено, що подане сторони обвинувачення клопотання про арешт майна не відповідає вимогам ст.ст. 170, 171 КПК України.

В порушення вимог ч. 3 ст. 171 КПК України, до клопотання, не були долучені матеріали, які б обґрунтовували всі доводи, викладені в клопотанні, на які посилається в клопотанні сторона обвинувачення. Зокрема, сторона обвинувачення обґрунтовує необхідність у накладенні арешту з метою забезпечення спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання та відшкодування шкоди завданої внаслідок кримінального правопорушення.

Разом з тим, до матеріалів клопотання не долучено жодних доказів, підтверджуючих викладені обставини, а саме в клопотанні не вказаний розмір шкоди завданий кримінальним правопорушенням, а також те, що в рамках кримінального провадження заявлений цивільний позов.

Крім того, в клопотанні стороною обвинувачення не було доведено необхідність накладення арешту.

На підставі викладеного, враховуючи необґрунтованість та вищевказані недоліки клопотання, оскільки в клопотанні відсутнє належне обґрунтування необхідності накладення арешту на майно, а стороною обвинувачення не доведено, що потреби досудового розслідування в конкретному вищевказаному кримінальному провадженні на теперішній час виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи осіб, про який йдеться в клопотанні, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання сторони обвинувачення задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 131, 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000866 від 29.10.2020 року, за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1