Справа № 646/2747/21
№ провадження 1-в/646/197/2021
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.05.2021 м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю прокурора ОСОБА_2 ,
представника установи виконання покарань ОСОБА_3 ,
засудженого ОСОБА_4 ,
захисника- адвоката ОСОБА_5 ,
секретар судових засідань ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові в режимі відеоконференції під час трансляції з приміщення Державної установи «Диканівська виправна колонія (№12)» подання начальника Державної установи «Диканівська виправна колонія (№12)» начальника арештного дому ОСОБА_7 , погоджене заступником голови спостережної комісії ОСОБА_8 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Лисичанськ Луганської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, засудженого вироком Чугуївського міського суду Харківської області від 13 березня 2012 року за ч.2 ст.15 п.6 ч.2 ст. 115 КК України до 11 років позбавлення волі з конфіскацією майна,
про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

У С Т А Н О В И В:

До Червонозаводського районного суду м.Харкова надійшло подання начальника Державної установи «Диканівська виправна колонія (№12)» начальника арештного дому ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_4 .
Клопотання обґрунтовано тим, що ОСОБА_4 засуджено вироком Чугуївського міського суду Харківської області від 13 березня 2012 року до 11 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Ухвалою Червонозавдського районного суду м.Харкова від 09 лютого 2016 року зараховано ОСОБА_4 в строк відбуття покарання за вироком Чугуївського міського суду Харківської області від 13 березня 2012 року строк попереднього ув`язнення з 22 жовтня 2011 до 20 квітня 2012 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. За період відбування покарання в Державній установі «Диканівська виправна колонія (№12)» характеризується позитивно, вимоги режиму тримання порушував 6 разів, адміністрацією установи заохочувався 13 разів, працевлаштований на електромеханічній дільниці фрезерувальником з погодинною оплатою праці. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці, дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу, у вільний від роботи час займається самоосвітою, читає художню літературу, підтримує доброзичливі стосунки з матір`ю, батьком, сестрою та донькою. За характером спокійний, врівноважений, в колективі засуджений не конфліктний. У скоєному злочині вину визнає. За вироком Чугуївського міського суду Харківської області від 13 березня 2012 року добровільно сплатив майновий позов у загальному розмірі 8438 грн. 40 коп. Станом на день звернення з поданням засуджений ОСОБА_4 відбув 9 років 11 місяців 28 днів, невідбута частина складає 1 рік 2 дні. На підставі викладеного адміністрація ДУ «Диканівська виправна колонія (№12)» разом із спостережною комісією в Основ`янському районі м.Харкова вважають, що засуджений ОСОБА_4 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, тому на підставі ст. 81 КК України його можливо звільнити умовно-достроково.
У судовому засіданні представник Державної установи «Диканівська виправна колонія (№12)» ОСОБА_3 підтримав подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_4 .
Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_4 , вказав, що при розгляді питання про умовно-дострокове звільнення підлягає аналізу весь період відбування покарання засудженим. З матеріалів особової справи слідує, що дійсно засуджений має 13 заохочень, працевлаштований, при цьому у відношенні нього за період відбуття покарання застосовувались заходи дисціплінарного характеру.
Захисник засудженого адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримала подання, посилаючись на те, що засуджений ОСОБА_4 на день розгляду подання відбув ѕ частини строку призначеного йому покарання, за цей час має 13 заохочень, застосовані до нього стягнення погашені у встановленому законом порядку, за весь час відбування покарання залучався до праці, за що йому нараховувалась заробітна плата, отже належною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, крім того, має міцні зв`язки з сім`єю, яка його підтримує, судові витрати за вироком суду добровільно сплачені.
Засуджений у судовому засідання підтримав подання та просив суд його задовольнити.
Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання та оглянувши матеріали особової справи на засудженого, вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 КПК України, має право вирішувати питання: про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Статтею 539 КПК України визначено, що питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом, в тому числі і про умовно дострокове звільнення.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений вироком Чугуївського міського суду Харківської області від 13 березня 2012 року за ч.2 ст.15 п.6 ч.2 ст. 115 КК України до 11 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислюється з 25 жовтня 2011 року, з моменту фактичного затримання.
Вирок Чугуївського міського суду Харківської області від 13 березня 2012 року набрав законної сили 20 квітня 2012 року.
Ухвалою Червнозаводського районного суду м. Харкова від 09 лютого 2016 року зараховано ОСОБА_4 у строк відбуття покарання за вироком Чугуївського міського суду Харківської області від 13 березня 2012 року строк попереднього ув`язнення з 22 жовтня 2011 до 20 квітня 2012 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала Червонозавдського районного суду м. Харкова від 09 лютого 2016 року набрала законної сили 17 лютого 2016 року.
Початок строку відбування покарання 22 жовтня 2011 року.
Кінець строку відбування покарання 23 квітня 2022 року.
Зі змісту з характеристики на засудженого, складеної начальником відділення соціально-психологічної служби ОСОБА_9 , погодженої заступником начальника колонії з соціально-виховної та психологічної роботи ОСОБА_10 та затвердженої начальником ДУ «Диканівська виправна колонія (№12)» ОСОБА_7 слідує, що засуджений ОСОБА_4 у місцях позбавлення волі знаходиться з 26 жовтня 2011 року.
З 26 жовтня 2011 року по 19 квітня 2012 року перебував у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор», де характеризувався посередньо, вимоги режиму тримання не порушував, заохочень не мав, до праці не залучався.
З 19 квітня 2012 року по 01 жовтня 2012 року перебував у Державній установі «Диканівська виправна колонія (№12)», де характеризувався посередньо, вимоги режиму тримання не порушував, адміністрацією установи не заохочувався.
З 01 жовтня 2012 року по 15 жовтня 2012 року перебував у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор», де характеризувався посередньо, вимоги режиму тримання не порушував, заохочень не мав, до праці не залучався.
З 15 жовтня 2012 року по 03 лютого 2015 року перебував у Державній установі «Диканівська виправна колонія (№12)», де характеризувався посередньо, вимоги режиму тримання порушував 2 рази, адміністрацією установи для стимулювання слухняної поведінки заохочувався 2 рази.
З 03 лютого 2015 року по 24 лютого 2015 року перебував в лікувальному закладі при Темнівській виправній колонії (№100), де характеризувався посередньо, вимоги режиму тримання не порушував, адміністрацією установи не заохочувався, до праці не залучався.
З 24 лютого 2015 року відбуває покарання в Державній установі «Диканівська виправна колонія (№12)», за час перебування вимоги режиму тримання та розпорядок дня порушував 4 рази, стягнення погашені у встановленому законом порядку, адміністрацією установи заохочувався 11 разів, на даний час характеризується позитивно. Працевлаштований на електромеханічній дільниці фрезерувальником з погодинною оплатою праці, до виконання поставлених завдань ставиться позитивно, дбайливо ставиться до майна установи та предметів, якими користується при виконанні роботи. До робіт по благоустрою установи ставиться позитивно. За характером спокійний, врівноважений, у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує взаємовідносини із засудженими позитивної спрямованості. Утримує у чистоті та порядку спальне місце, має охайний зовнішній вигляд. Відповідно до ст. 123 КВК України бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Фізкультура і спорт», «Духовне відродження», до реалізації програм ставиться із зацікавленістю. Відповідно до ст. 126 КВК України прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня, у вільний від роботи час займається самоосвітою, читає художню літературу. Відповідно до ст. 110 Кримінально-виконавчого кодексу України підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними, а саме: з матір`ю, батьком, сестрою та донькою шляхом листування, телефонних дзвінків, отримує посилки та передачі. За вироком Чугуївського міського суду Харківської області від 13 березня 2012 року добровільно сплатив судові витрати на суму 8438 грн. 40 коп.
Згідно з довідкою про стягнення та заохочення засуджений ОСОБА_4 має тринадцять заохочень, з яких одне це зняття раніше накладеного стягнення, оскільки протягом відбування покарання у Державній установі «Диканівська виправна колонія (№12)» засуджений шість разів допускав порушення режиму тримання, за що до нього були застосовані заходи дисциплінарного характеру у виді попередження, догани, навіть поміщення в ДІЗО на 4 доби, які на день розгляду клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення погашені у встановленому законом порядку.
З матеріалів особової справи на засудженого ОСОБА_4 вбачається, що 26 жовтня 2016 року комісією установи по розгляду матеріалів про переведення засудженого до дільниці соціальної реабілітації при колонії розглядалося питання про переведення засудженого ОСОБА_4 до дільниці соціальної реабілітаціїї при колонії відповідно до ст.101 КВК України, згідно з висновком комісії у застосуванні пільги відмовлено як особі, яка не стала на шлях виправлення.
26 вересня 2018 року комісією установи по розгляду матеріалів про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким розглядалося питання про застосування до засудженого ОСОБА_4 положень ст. 82 КК України, згідно з висновком комісії у застосуванні пільги відмовлено як особі, яка не стала на шлях виправлення.
31 липня 2019 року комісією установи по розгляду матеріалів про умовно-дострокове звільнення з під варти засуджених розглядалося питання про застосування до засудженого ОСОБА_4 положень ст. 81 КК України, згідно з висновком комісії відмовлено в застосуванні пільги як особі, яка своєю поведінкою та ставленням до праці не довела свого виправлення.
З вказаними висновками комісії установи з розгляду заохочувальних норм до засуджених засуджений ОСОБА_4 ознайомлений під підпис.
Відповідно до наявної у матеріалах справи довідки, що видана головним бухгалтером Державної установи «Диканівська виправна колонія (№12)» ОСОБА_11 , засуджений ОСОБА_4 згідно з вироком Чугуївського міського суду Харківської області від 13 березня 2012 року добровільно сплатив судові витрати за проведення експертизи на загальну суму 8438 грн. 40 коп.
Зі змісту довідки щодо працевлаштування вбачається, що засуджений ОСОБА_4 станом на 16 березня 2021 року працевлаштований на електромеханічній дільниці підприємства установи за фахом фрезерувальника з погодинною формою оплати праці.
Згідно з довідкою про заробітну плату засуджений ОСОБА_4 у період з січня 2018 року по лютий 2021 року працював, за що отримував заробітну плату
За відомостями адміністрації установи виконання покарань станом на 21 квітня 2021 року засуджений ОСОБА_4 фактично відбув 9 років 11 місяці 28 дні, невідбута частина складає 1 рік 2 днів.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Отже, однією із найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
Згідно з ч.1 ст. 6 КВК України виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються у його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Відповідно до ч.3 ст.6 КВК України основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 Кримінального кодексу України.
Крім того, у п.2 вказаної Постанови зазначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст. 81 КК). Також умовно-дострокове звільнення можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого даних про його попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків.
Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.
Свідчення того, що засуджений став на шлях виправлення, є його зразкова поведінка, яка визначається активною участю у суспільному житті, сумлінним виконанням громадських доручень в процесі виконання покарання, сумлінною поведінкою в побуті, прагненням засудженого своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, а також полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечним виконанням законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватись інші особи, які відбувають покарання.
Окрім цього, процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього перебування засудженого в установі виконання покарання. Умовно-дострокове звільнення можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за змістом ст.81 КК України є правом, а не обов`язком суду.
Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.
Аналізуючи дані, що містяться в особовій справі на засудженого ОСОБА_4 , який за час відбування покарання має тринадцять заохочень та шість стягнень, які у встановленому законом порядку погашені, за весь час відбування покарання залучався до праці, але наявними у справі документами підтверджується відпрацьований період лише з 01 січня 2018 року по лютий 2021 року, аналіз даних про особу засудженого та його поведінку за весь час відбування покарання, якому при цьому рішенням комісії виправної колонії тричі відмовлялось у застосуванні заохочувальних норм на підставі ст.ст.100,101 КВК України, 81, 82 КК України як особі яка не стала на шлях виправлення та не довела свого виправлення, звісно відображає процес того, що засуджений за період відбування покарання став на шлях виправлення, при цьому зміст вищезазначених матеріалів не свідчить про те, що засуджений ОСОБА_4 довів своє виправлення, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком Ізюмським міськрайонним судом Харківської області від 21 листопада 2012 року.

Досліджені в судовому засіданні матеріали звісно відображають процес того, що засуджений за період відбування покарання став на шлях виправлення, при цьому зміст вищезазначених матеріалів не свідчить про те, що засуджений ОСОБА_4 довів своє виправлення, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком Чугуївського міського суду Харківської області від 13 березня 2012 року.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про неможливість застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за вироком Чугуївського міського суду Харківської області від 13 березня 2012 року та вважає подання начальника Державної установи «Диканівська виправна колонія (№12)» начальника арештного дому ОСОБА_7 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_4 передчасним та таким, що задоволенню не підлягає.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, ст. 154 КВК України, суд
У Х В А Л И В:

У задоволенні подання начальника Державної установи «Диканівська виправна колонія (№12)» начальника арештного дому ОСОБА_7 , погодженого заступником голови спостережної комісії ОСОБА_8 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_4 відмовити.
Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Червонозаводський районний суд м. Харкова, а засудженим - у той же строк, але з моменту вручення йому ухвали суду.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Повний текст судового рішення у формі ухвали складений 18 травня 2021 року.

Суддя ОСОБА_1