Справа № 749/79/21
Номер провадження 1-кп/749/30/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2021 року місто Сновськ

Щорський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
за участю секретаря: ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , представника потерпілої ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000082, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 березня 2020 року, який надійшов до суду від Сновського відділу Менської місцевої прокуратури Чернігівської області, щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Бориспіль Київської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною вищою освітою, працюючого оператором клейового устаткування в товаристві з обмеженою відповідальністю «ДНМ-Ріелті», військовозобов`язаного, розлученого, такого, що має на утриманні двох малолітніх дітей, народним депутатом та депутатом органів місцевого самоврядування не є, особою з інвалідністю не являється, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 Кримінального кодексу України, сторони кримінального провадження: прокурор (цивільний позивач), обвинувачений (цивільний відповідач), інші учасники кримінального провадження: потерпіла ОСОБА_6 (цивільний позивач), представник потерпілої ОСОБА_5 (представник цивільного позивача), -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 14.03.2020 р. близько 18 год. 00 хв., перебуваючи у порушення вимог п.п. «а» п. 2.9 Правил дорожнього руху в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем «Opel Vectra», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , знаходячись на мосту, неподалік будинку № 10 по вул. Гагаріна в с. Смяч Корюківського (Сновського) району Чернігівської області та рухаючись при цьому в напрямку вулиці Колгоспної цього ж населеного пункту, порушуючи п. 10.1, п. 12.1 Правил дорожнього руху, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху, не врахував стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, внаслідок чого, без причин технічного характеру, втратив керованість над автомобілем «Opel Vectra», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та з`їхав у кювет, де здійснив наїзд на перешкоду у вигляді придорожнього дерева та перекинувся.

Внаслідок ДТП пасажир ОСОБА_6 , яка перебувала на задньому сидінні автомобіля «Opel Vectra», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритої травми хребта, яка супроводжується компресійно-уламковим переломом тіла 12 грудного хребця з імпресією фрагментів в спинно-мозковий канал, компресійним переломом 11 грудного хребця з нижньою параплегією та порушенням функції тазових органів по типу затримки сечі, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 162 від 09.12.2020 р. відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент їх спричинення.
Згідно висновку інженерно-транспортної експертизи від 30.11.2020 р. № 587 невідповідність дій водія автомобіля «Opel Vectra», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , вимогам п. 10.1 ПДР була, з технічної точки зору, у причинному зв`язку з виникненням та настанням даної ДТП.
Відповідальність за злочин, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений, передбачена ч. 2 ст. 286 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений свою винуватість у вчиненні злочину визнав повністю, щиро розкаявся, та показав, що автомобіль придбав у 2018 році приблизно наприкінці весни початку літа. У 2019 році вони з дружиною розлучилися, проте залишились у добрих відносинах і він приїжджав до колишньої дружини та дітей періодично, оскільки працює в м. Києві за графіком: 2 дні робочі, 2 ночі робочі, 4 дні вихідні.

14 березня 2020 року обвинувачений після нічної зміни близько 14 год. 00 хв. приїхав на маршрутному таксі до міста Городня Чернігівської області, де його зустріла потерпіла на цьому автомобілі (автомобіль облаштований ручним керуванням, оскільки потерпіла мала до події інвалідність І групи). Приїхавши за адресою місця проживання потерпілої, обвинувачений разом з нею близько 15 16 години пообідали та вжили алкогольні напої. Сам обвинувачений вжив приблизно 100 200 грамів горілки. Потім обвинувачений запропонував потерпілій поїхати до джерела по воду, на що остання спочатку відмовлялася, пропонувала відкласти поїздку на наступний день, а потім після вмовлянь обвинуваченого погодилась.

По дорозі обвинувачений та потерпіла зустріли знайомого, який запросив їх до себе у гості. Оскільки обвинувачений вважав, що у гості потрібно йти з гостинцями, він пішов до магазину та попросив товар у борг, так як його гроші знаходились у будинку потерпілої. Надавати товар без коштів у магазині йому відмовили, саме тому вони з потерпілою поїхали до неї додому за грошима на вулицю Колгоспна. Оскільки часу було приблизно 17 год. 45 хв., а магазин працював до 18 год. 00 хв., вони поспішали. Потерпіла сіла у автомобілі позаду обвинуваченого. На містку, здійснюючи маневрування у вигляді повороту, обвинувачений не розрахував швидкості руху транспортного засобу, який становив у цей момент приблизно 50 60 км/год, однак, на думку обвинуваченого, мав становити не більше 30 км/год.

Перевищення швидкості та стан алкогольного сп`яніння, на думку обвинуваченого, призвело до того, що останній не впорався з керуванням та допустив з`їзд у кювет метрів 3-4 вниз, після чого автомобіль зіткнувся з деревом та перекинувся.
Вийшовши з машини обвинувачений почав допомагати колишній дружині вибратися з нього, однак зрозумів, що може нашкодити і припинив свої дії. Швидку допомогу викликали очевидці події. Після приїзду медичних працівників обвинувачений допомагав їм діставати потерпілу з автомобіля. Разом з нею у лікарню поїхати не міг, оскільки його не відпустили працівники поліції.
В подальшому, обвинувачений потерпілу у лікарні не відвідував, оскільки здійснював догляд за дітьми, однак телефонував їй кожного дня. Відшкодувати шкоду одразу матеріально не мав змоги у зв`язку з відсутністю у нього коштів. Проте пропонував потерпілій здійснювати відшкодування частинами, однак вона відмовилась, вирішивши подати цивільний позов. Крім того, обвинувачений зазначив, що звертався по допомогу до роботодавця і в якості благодійної допомоги потерпіла неофіційно отримала 75000, 00 грн. В подальшому обвинувачений планує забрати дітей, аби потерпіла змогла пройти курс реабілітації. Незважаючи на те, що колишня дружина, як йому здається, його не пробачила, збирається вільний від роботи час присвячувати допомозі їй та дітям по господарству. Поки обвинувачений працює, таку допомогу надає друг покійного батька потерпілої.
Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи, які ним не оспорюються.
Згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
На виконання положень вказаної норми суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, оскільки проти цього не заперечують учасники судового провадження, які правильно розуміють зміст обставин у провадженні та суд переконався у добровільності їх позиції.
Судом роз`яснено про неможливість оскарження цих обставин в апеляційному порядку.
Керуючись внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_4 , знайшло своє підтвердження у судовому засіданні і обвинувачений своїми умисними діями порушив правила безпеки дорожнього руху під час керування транспортним засобом,що спричинило потерпілій тяжкі тілесні ушкодження.
Пом`якшуючою покарання обставиною є щире каяття обвинуваченого, що суд вбачає з висловленого жалю обвинуваченим щодо події, свідому демонстрацію суду виключно власної винуватості (незважаючи на обопільне вживання алкогольних напоїв та волю потерпілої їхати в автомобілі, яким керувала особа у стані алкогольного сп`яніння).
Обставиною, що обтяжує покарання, є вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

При призначенні покарання суд також враховує висновки досудової доповіді, згідно якої обвинувачений спокійний, врівноважений, вихований, не конфліктний, мислить чітко та раціонально. Підтримує добрі відносини зі своїми двома неповнолітніми дітьми, надає кошти на їх утримання. З особами антисоціальної поведінки зв`язки не підтримує. Раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався. Згідно характеристики з місця роботи обвинувачений характеризується як відповідальний, дисциплінований та працелюбний працівник. Згідно характеристики депутата Бориспільської міської ради скарг від жителів на обвинуваченого не надходило.

Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення - середній. Ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, - середній.

За таких обставин, орган пробації дійшов висновку, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі можливе та не становить небезпеку для суспільства, однак потребує покладення на обвинуваченого наступних обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи чи навчання.

При призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суд повинен враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Суд враховує, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим вперше, обвинувачений характеризується позитивно. На скоєння вказаного правопорушення обвинувачений експліцитного наміру не мав. Скоєне правопорушення мало місце в умовах доброзичливих відносин обвинуваченого з потерпілою та свідомої згоди потерпілої на перебування в автомобілі під керуванням особи у стані алкогольного сп`яніння. Порушення правил дорожнього руху з боку обвинуваченого в частині неуважності до дорожньої обстановки не було зухвалим чи демонстративним.

При цьому, з матеріалів справи про кримінальне правопорушення вбачається, що обвинувачений притягувався до адміністративної відповідальності один раз постановою Щорського районного суду Чернігівської області від 12.05.2020 р. (справа № 749/197/20) за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що мало місце 14.03.2020 р., тобто в день вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення.

Суд відхиляє доводи обвинуваченого про стягнення з нього аліментів на утримання потерпілої, оскільки такий обов`язок у обвинуваченого припинився з 09.01.2021 р. згідно рішення Щорського районного суду Чернігівської області від 21.11.2019 р.
Водночас, суд враховує висловлену представником у судовому засіданні позицію потерпілої щодо застосування при призначенні покарання ст. 75 КК України, а також позбавлення обинуваченого права керувати транспортними засобами.
Одночасно, суд враховує доводи обвинуваченого про те, що за рішенням суду з нього утримуються аліменти на двох малолітніх дітей з заробітної плати, що свідчить про наявність у обвинуваченого двох утриманців.
Визначення більш сприятливого середовища для дітей в контексті спілкування з батьком та отримання від нього матеріальної допомоги в умовах попередньої законослухняності обвинуваченого та висновку органу пробації про оцінку ризиків повторності вчинення правопорушення та небезпеки для суспільства є пріоритетним.
Водночас, на думку суду, в умовах наявності обтяжуючої обставини у вигляді перебування обвинуваченого у стані алкогольного сп`яніння під час керуванням автомобілем, а також безвідповідального ставлення обвинуваченого до перебування у автомобілі особи, життя та здоров`я якої залежало від обережності та правомірності його дій, суд вважає доцільним позбавити обвинуваченого права керування транспортними засобами.
При цьому, суд враховує, що станом на дату ухвалення вироку обвинувачений вважається таким, що не має права керувати транспортними засобами згідно постанови Щорського районного суду Чернігівської області від 12.05.2020 р. (справа № 749/197/20), якою обвинуваченого позбавлено права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
В той же час, вказана постанова набрала законної сили 25.05.2020 р., тобто річний строк спливає 25.05.2021 р.

Зважаючи на те, що у обвинуваченого право керування транспортними засобами не є відсутнім взагалі, а його відновлення перебуває в межах строку, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, суд вважає, що тимчасова відсутність у особи права керування транспортними засобами на строк, що є меншим строку, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, не є перешкодою для призначення судом додаткового покарання.

Таким чином, обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України, застосувавши покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.
Прокурором разом з обвинувальним актом заявлено цивільний позов, у якому він просить стягнути з ОСОБА_4 на користь комунального некомерційного підприємства «Броварська багатопрофільна клінічна лікарня» кошти в сумі 28639, 90 грн, витрачені на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_6 від злочину.

Відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 р. № 1697-VII прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

В той же час, в матеріалах справи відсутні докази про те, що орган місцевого самоврядування не здійснює (неналежно здійснює) захист інтересів, або є відсутнім.

Крім того, некомерційне підприємство «Броварська багатопрофільна лікарня» є самостійною юридичною особою (), наділеною процесуальною правоздатністю та дієздатністю, та судом з матеріалів справи не вбачається, що у відносинах з потерпілою така юридична особа діяла як суб`єкт владних повноважень. В протилежному випадку суд не може вважати належним представництво інтересів юридичної особи без такого статусу прокуратурою.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Питання звернення з цивільним позовом особою, право на представництво якої не підтверджено, положеннями КПК України не врегульоване.
Згідно п. 4 ч. 4 ст. 185 ЦПК України заява повертається у випадках, коли відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави або для звернення до суду особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Оскільки в силу приписів ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді, у суду на стадії прийняття до розгляду цивільного позову були відсутні підстави для повернення прокуратурі позовної заяви.

Відтак суд вважає за можливе застосувати до встановлених обставин положення п. 2 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, відповідно до яких суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Також потерпілою ОСОБА_6 подано цивільний позов про стягнення з обвинуваченого завданої кримінальним правопорушенням майнової шкоди у розмірі 94456, 21 грн, моральної шкоди у розмірі 1200000, 00 грн, а також понесених потерпілою усіх судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, у розмірі 19155, 20 грн.
Свої вимоги потерпіла обґрунтовує тим, що в результаті вчинення цивільним відповідачем суспільно небезпечних дій позивачу було спричинено тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя та здоров`я в момент заподіяння, а тому позивач зазнала втрат майнового характеру, пов`язаних з відновленням стану свого здоров`я. Крім того, неправомірними діями цивільного відповідача, внаслідок яких відбулося ДТП, позивачу було заподіяно моральну шкоду, що знайшло своє вираження в кардинальній зміні звичного укладу життя, відсутністю можливості самостійного пересування, задоволення гігієнічних потреб та зміну способу життя на лежачий. До моменту ДТП позивач вела досить активне життя, щодня керувала транспортним засобом, самостійно доглядала за собою та своїми малолітніми дітьми. Натомість, після ДТП позивач втратила змогу самостійно забезпечувати свої власні потреби та здійснювати догляд за своїми дітьми без сторонньої допомоги.
Також, за твердженням позивача, в результаті ДТП було пошкоджено належний їй автомобіль, яким керував у момент вчинення ДТП відповідач.

У судовому засіданні 05.04.2021 р. представник позивача заявлений позов підтримала у повному обсязі.

Відповідач проти його задоволення в частині стягнення матеріальної шкоди не заперечував.

Водночас, вважає, що заявлений розмір моральної шкоди становитиме для нього непосильний тягар, позаяк весь дохід останнього на місяць складає близько 15000, 00 грн. При цьому, з заробітної плати відповідача утримуються аліменти на двох дітей.

Відтак відповідач визнав цивільний позов щодо стягнення моральної шкоди частково, зазначивши про згоду на її відшкодування у розмірі 500000, 00 грн, що також буде надмірним для його майнового стану, однак - справедливим.

Щодо заявлених судових витрат у судовому засіданні 15.04.2021 р. відповідач їх також визнав у повному обсязі.

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків.

Як вбачається з копії виписного епікризу № 4159/204 від 24.04.2020 р. КНП «Броварська БКЛ», ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебувала на лікуванні з 16.03.2020 р. по 24.04.2020 р. Встановлений діагноз: XCMT (14.03.20 р.). Компресійно-уламковий перелом тіла Th12 хребця з імпресією фрагментів в спинно-мозковий канал, компресійний перелом Th11. Кл. гр. FrA.

ОСОБА_6 здійснено клінічні обстеження, дослідження інструментальними методами та лабораторними. Проводилась консервативна терапія: емсеф, метрогіл, кетанал, дексон, омез, фізрозчин лізину есцинат, нуклео-ЦМФ, нейрокабал, актовегін, аксеф, ципробел. 18.03.2020 р. проведена операція.

Рекомендовано продовжити лікування в спеціальному реабілітаційному центрі, ЛФК, масаж нижніх кінцівок. Актовегін по 1 пігулці 3 рази на день, Нейрокабал по 1 пігулці 3 рази на день. Нуклео-ЦМФ - 1 пігулка 2 рази на день протягом 1 місяця, Фуромаг - 1 пігулка 2 рази на день протягом 14 днів. Контроль грудно-поперекового з`єднання через 1 місяць. Освідчення на МСЕК.

Згідно довідки вартості одного ліжко-дня в КНП «Чернігівська обласна лікарня» Чернігівської обласної ради від 04.02.2021 р. № 3-05/99, загальний розмір вартості лікування, що включає вартість ліжко-дня, становить 25538, 46 грн.

На підтвердження розміру заподіяної матеріальної шкоди позивачем в якості доказів надано копію акта № 140 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 17.03.2020 р., згідно якого вартість наданих ТОВ «Сомар Груп» послуг складає: набір імплантів для транспедикулярної фіксації хребта «NX Medical» - 41800, 00 грн, доставка 100, 00 грн; копію акта надання послуг від 18.03.2020 р., згідно якого вартість наданих ТОВ «Фінпрофіль Плюс» послуг складає: послуги з проведення оперативного втручання після компресійно-уламкового перелому тіла Th 12 хребця з імпресію фрагментів в спинно-мозковий канал, компресійний перелом Th10, Th11 L1, L2 30000, 00 грн, послуги з проведення анестезії 1400, 00 грн.

Також потерпілою надано копії фіскальних чеків (оригінали яких надані представником позивача на вимогу суду) на підтвердження придбання позивачем медикаментів, обґрунтованість яких не заперечується відповідачем (а. с. 94 100).

Надаючи оцінку вказаним обставинам суд виходить із наступного.

Згідно ч. 1 ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
За положеннями ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати. Шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, відшкодовується без урахування пенсії, призначеної у зв`язку з втратою здоров`я, або пенсії, яку вона одержувала до цього, а також інших доходів. Договором або законом може бути збільшений обсяг і розмір відшкодування шкоди, завданої потерпілому каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.
З огляду на визнання цивільним відповідачем цивільного позову в цій частині, позовні вимоги щодо відшкодування майнової шкоди підлягають задоволенню.
Надаючи оцінку позовним вимогам в частині відшкодування моральної шкоди суд зазначає про таке.
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Як вбачається зі змісту п. 3 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди» від 31.03.1995 р. № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Верховний Суд у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 464/3789/17 зокрема вказав, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. А також зазначив, що моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Окрім того, Верховний Суд звернув увагу, що не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.
З матеріалів справи вбачається, що потерпіла є особою працездатного віку, розлучена та здійснює догляд за двома малолітніми дітьми, оскільки батько дітей з ними спільно не проживає. Внаслідок протиправних дій відповідача позивач втратила можливість самостійно пересуватися, здійснювати догляд за собою і через це змушена була звернутися по допомогу до сторонньої людини. Під час лікування були проведені оперативні втручання, що свідчить про перенесення фізичного болю позивачем.
Відповідно, зміна способу життя позивача є суттєвою та має прямий вплив на її психоемоційний стан та самооцінку.
Після ДТП у позивача виник страх щодо пересування автомобільним транспортом.
На думку суду, доводи позивача щодо виникнення у неї реальних, а не уявних, моральних страждань та душевних хвилювань є переконливими.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, враховує характер вчиненого злочину та непоправність його наслідків, глибину душевних страждань потерпілої через фізичний біль та страждання у вигляді муки через безпорадний стан, зниження рівня самооцінки, триваючу невизначеність щодо подальшого способу життя (здійснення догляду за дітьми та собою), стрес.

В той же час, на думку суду, заявлений позивачем розмір моральної шкоди не відповідає вимогам розумності та справедливості (не є співмірним до порушення, оскільки таке не містить ознак зухвалості та демонстрації свідомого нехтування здоров`ям позивача). Крім того, вирішення спору має бути ефективним, а не формальним.
Відповідач під час розгляду справи вказав на розмір свого щомісячного доходу, що не заперечувала представник позивача. При цьому, визнаючи, що позивач має право на відшкодування коштів і у заявленому нею розмірі, відповідач зазначив, що готовий за певний проміжок часу сплатити позивачу моральну шкоду у розмірі 500000, 00 грн, однак рішення про стягнення більшої суми коштів через майновий стан відповідача не зможе бути реалізованим.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що цивільний позов потерпілої підлягає частковому задоволенню в частині стягнення з обвинуваченого моральної шкоди у розмірі 500000, 00 грн.

Також з обвинуваченого на користь потерпілої підлягають стягненню понесені нею судові витрати, з огляду на відсутність заперечень щодо їх розміру з боку відповідача.

Водночас, оскільки цивільний позов задоволено частково, врахувавши, що представник цивільного позивача у судовому процесі мала статус також представника потерпілої, суд вважає, що стягненню з обвинуваченого на користь потерпілої підлягають судові витрати у розмірі 12155, 20 грн.

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні у ромірі 4576, 60 грн на проведення судової інженерно-транспортної експертизи підлягають стягненню з обвинуваченого.
Арешт, накладений ухвалою Щорського районного суду Чернігівської області від 19 березня 2020 року, підлягає скасуванню.

Щодо речового доказу, автомобіля Opel Vectra, н. з. НОМЕР_1 , суд зазначає про таке.
Вказаний транспортний засіб є предметом злочину.

За положеннями п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу. При цьому: гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю), а якщо його не встановлено - переходять у власність держави в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

З пояснень обвинуваченого вбачається, що обвинувачений придбав вказаний автомобіль у 2018 році на території України без оформлення правовстановлюючих документів на його законне володіння за 3000 доларів США.
Представник потерпілої зазначала, що цей автомобіль придбала потерпіла та вона є його власником.
При цьому, пунктом 1.6 статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 1 липня 2004 року № 1961-IV надано визначення власників транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах.
У розумінні ч. 5 ст. 380 Митного кодексу України тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб.

В силу положень зазначених норм, суд зауважує, що в матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують статус обвинуваченого чи потерпілої як законних володільців автомобіля, ними не надано відповідного реєстраційного талону із зазначенням строку тимчасового ввезення. Ввезення автомобіля на територію України одним з них обвинувачений та потерпіла не підтвердили. При цьому, обвинувачений підтвердив відсутність правовстановлюючих документів на автомобіль.

Суд також позбавлений можливості встановити, чи володіє власник автомобіля інформацією про використання його обвинуваченим та потерпілою, чи перетнув автомобіль кордон України в режимі тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування, яке дозволено на строк до одного року.

В той же час, оскільки з копії технічного паспорта вбачається власник автомобіля Eberhard Wilhelm Paulenz (адреса: 47802, Федеративна Республіка Німеччина, Krefeld, Buscher Holzweg, 110), автомобіль необхідно повернути йому, оскільки його статус підтверджено належними доказами.

Запобіжний захід не обирався.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 349, 368, 370, 371, 373, 374, 376, 394 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 Кримінального кодексу України.
Призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

На підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю в 3 (три) роки.
На підставі статті 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов прокурора залишити без розгляду.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_6 (РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) майнову шкоду у розмірі 94456, 21 гривень (дев`яносто чотири тисячі чотириста п`ятдесят шість гривень 21 копійку).
Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_6 (РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) моральну шкоду у розмірі 500000, 00 гривень (п`ятсот тисяч гривень 00 копійок).
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Скасувати накладений ухвалою Щорського районного суду Чернігівської області від 19 березня 2020 року арешт на автомобіль марки Opel Vectra, номерний знак НОМЕР_1 .
Речовий доказ: автомобіль Opel Vectra, номерний знак НОМЕР_1 , повернути власнику ОСОБА_7 (адреса: АДРЕСА_4 ).

Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь держави витрати, пов`язані з проведенням судової інженерно-транспортної експертизи, у розмірі 4576, 60 гривень (чотири тисячі п`ятсот сімдесят шість гривень 60 копійок).
Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_6 (РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) витрати, пов`язані з розглядом справи, у розмірі 12155, 20 гривень (дванадцять тисяч сто п`ятдесят п`ять гривень 20 копійок).

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений з особливостями, передбаченими статтею 394 Кримінального процесуального кодексу України, до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Щорський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копію судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати іншим учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1