Провадження №1-кп/127/579/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2021 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

сторони захисту: адвоката ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі № 12 обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною першою статті 286 Кримінального кодексу України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.03.2021 за № 0000311,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286 Кримінального кодексу України (далі КК).

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_5 просив звільнити його підзахисного від кримінальної відповідальності та закрити кримінальне провадження на підставі положень статті 46 Кримінального кодексу України (далі КК). Повідомив суду, що ОСОБА_6 повністю відшкодував, завдані потерпілій збитки.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав клопотання свого захисника. При цьому зазначив, що наслідки звільнення від кримінальної відповідальності йому зрозумілі.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні заявлене клопотання підтримала та просила його задовольнити. Зазначила, що їй у повному обсязі відшкодована завдана шкода.

Прокурор проти закриття кримінального провадження у зв`язку з примиренням винного з потерпілим не заперечував. Разом з тим, звернув увагу суду на необхідність вирішення питання щодо процесуальних витрат та долі речових доказів у кримінальному провадженні.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши надані суду матеріали, суд дійшов до такого висновку.

З частини третьої статті 314 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) випливає, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: 1) затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу; 2) закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу; 3) повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу; 4) направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження; 5) призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру; 6) доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь.

Частиною четвертою статті 286 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) регламентовано, що якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 284 КПК кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Сторона захисту в судовому засіданні заявила клопотання про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим та закриття кримінального провадження. Потерпіла ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_6 заявлене клопотання підтримали. При цьому обвинувачений в судовому засіданні повідомив, що йому зрозуміло, що звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілим є звільненням з нереабілітуючих підстав і проти такого звільнення не заперечував.

Зі змісту статті 46 КК випливає, що особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Згідно з обвинувальним актом 29.02.2021 близько 10.30 год. ОСОБА_6 , керуючи технічно-справним автомобілем марки Тоyоtа corolla verso, д. н. НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині вулиці Кропивницького, зі сторони вулиці Монастирська, при виїзді на нерегульоване перехрестя нерівнозначних доріг з вулицею Соборна не виконав вимоги дорожнього знаку 3.2 (рух механічних транспортних засобів заборонено), та виїхав на вищезазначене перехрестя, де продовжив рух у напрямку вулиці Миколи Оводова, наближаючись до розмітки нерегульованого пішохідного переходу, в районі будинку № 12, не вжив своєчасних заходів до зменшення швидкості руху чи зупинки керованого ним транспортного засобу, в момент об`єктивної появи в полі зору пішохода ОСОБА_4 , яка перетинала проїзну частину справа-наліво по розмітці нерегульованого пішохідного переходу, не надав переваги у русі останній, внаслідок чого з необережності допустив на неї наїзд.

Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди у ОСОБА_4 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: тупа травма лівого колінного суглобу, (неповні переломи - імпресія латерального мищелку стегнової кістки та тріщини проксильних епіфізів великогомілкової та малогомілкової кісток; пошкодження медіальної колатеральної, передньої хрестоподібної, медіальної пателофеморальної зв`язок із дисколацією наколінника і пошкодженням його суглобового хряща. Вказані тілесні ушкодження за ступенем тяжкості належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, оскільки не являлись небезпечними для життя в момент спричинення і не супроводжувались загрозливими для життя явищами, але за своїм характером такі, що потягли за собою тривали (понад 21 день) розлад здоров`я.

В ситуації, яка склалася, водій ОСОБА_6 мав технічну можливість попередити наїзд на пішохода шляхом виконання вимог пункту 18.1 Правил дорожнього руху (далі ПДР), при цьому в діях ОСОБА_6 вбачається невідповідність вимогам зазначеного пункту ПДР, які з технічної точки зору, знаходилися в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди.

Отже, ОСОБА_6 порушив вимоги підпункту «а» пункту 4.16, пункту 18.1, дорожнього знаку 3.2 ПДР, відповідно до яких:

- підпункт «а» пункту 4.16: пішохід має право на перевагу під час переходу проїзної частини позначеними нерегульованими пішохідними переходами, а також регульованими переходами за наявності на те відповідного сигналу регулювальника чи світлофора;

- пункт 18.1 ПДР: водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека;

- заборонний знак: 3.2 «Рух механічних транспортних засобів заборонено».

Порушення вищезазначених вимог ПДР ОСОБА_6 знаходяться у причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди.

Отже, органами досудового розслідування дії ОСОБА_6 кваліфіковано за частиною першою статті 286 КК за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження. ОСОБА_6 проти такої кваліфікації його дій не заперечував.

З наданих суду матеріалів випливає, що ОСОБА_6 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, тобто вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення вперше, з потерпілою примирився, відшкодував завдані їй збитки, і остання претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не має. Також суд враховує, що проти звільнення від кримінальної відповідальності з підстав, передбачених статтею 46 КК, ОСОБА_6 не заперечував. Тому суд вважає, що правові підстави, які б унеможливлювали закриття кримінального провадження, встановлені частиною восьмою статті 284 КПК, в судовому засіданні не встановлені, а отже, клопотання необхідно задовольнити.

Питання щодо речових доказів необхідно вирішити відповідно до приписів статті 100 КПК.

Суд також враховує позицію Верховного Суду, висловлену в постанові від 17.06.2020 (справа № 598/1781/17), згідно з якою КПК не обмежує процесуальну форму вирішення питання щодо розподілу процесуальних витрат, у тому числі витрат на правову допомогу, виключно обвинувальним вироком. Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

А тому, суд дійшов до переконання, що згідно з частиною другою статті 124 КПК судові витрати необхідно покласти на обвинуваченого.

Керуючись статтями 284, 314-316 КПК, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, передбаченої частиною першою статті 286 Кримінального кодексу України, на підставі статті 46 Кримінального кодексу України у зв`язку з примиренням винного з потерпілим.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною першою статті 286 Кримінального кодексу України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.03.2021 за № 0000311, закрити.

Речовий доказ, а саме CD-R-диск з відеозаписом події, який приєднаний до матеріалів кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 1144 (одну тисячу сто сорок чотири) гривень 15 (п`ятнадцять) копійок витрат на залучення експертів.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: