Провадження № 1-в/638/3/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2021 року Суддя Дзержинського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

засудженої ОСОБА_7 ,

розглянувши заяву засудженої:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, громадянки України, із середньою освітою, розлученої, офіційно не працюючої, яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:

?10.12.2004 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 307, ч.2 ст. 309, ч.2 ст. 315 КК України до 5 років позбавлення волі, в силу ст. 75 КК України умовно з іспитовий строк тривалістю 3 роки,

?06.02.2006 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 307, 71 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

?06.10.2015 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, в силу ст. 75 КК України умовно з іспитовий строк тривалістю 1 рік,

засудженої вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 червня 2017 року за ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі,

про звільнення від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році», -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 визнана винною та засуджена за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 червня 2017 року за ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі. Вирок набув чинності.

До Дзержинського районного суду м. Харкова надійшло клопотання засудженої ОСОБА_7 про звільнення від відбування покарання, призначеного за вищевказаним вироком суду на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році».

Вислухавши думку прокурора, який вважав не можливим задовольнити заяву, засудженої ОСОБА_7 , яка підтримала вказану заяву, суд вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 537 КПК України встановлений вичерпний перелік питань, які суд має право вирішувати під час виконання вироку.

Питання про застосування амністії та звільнення від відбування покарання відноситься до п.14 ч.1 ст. 537 КПК України, а саме «інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку».

У свою чергу, на підставі п.4 ч.2 ст. 539 КПК України, клопотання щодо виконання вироку, у разі необхідності вирішення питання, передбаченого, зокрема, п.14 ч.1 ст. 537 КПК України, подається до суду, який постановив вирок.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили:
а) які на момент вчинення злочину були неповнолітніми;
б) жінок, вагітних на день набрання чинності цим Законом;
в) не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами;
г) яких на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами першої, другої чи третьої групи, а також хворими на активну форму туберкульозу (диспансерні категорії 1-4), онкологічні захворювання (III, IV стадії за міжнародною класифікацією TNM), СНІД (III, IV клінічні стадії за класифікацією ВООЗ) та інші тяжкі хвороби, що перешкоджають відбуванню покарання та підпадають під визначення Переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого у додатку 12 до Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15 серпня 2014 року № 1348/5/572;
ґ) які на день набрання чинності цим Законом досягли пенсійного віку, встановленогостаттею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";
д) ветеранів війни (учасники бойових дій, інваліди війни та учасники війни, які підпадають під дію Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту");
е) учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи - осіб, які підпадають під дію Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та аналогічних законів інших держав - колишніх республік СРСР;
є) які на день набрання чинності цим Законом мають одного чи обох батьків, які досягли 70-річного віку або визнані інвалідами першої групи, за умови, що в цих батьків немає інших працездатних дітей.
Вивченням матеріалів заяви та матеріалів кримінального провадження судом встановлено, що до ОСОБА_7 не може бути застосований жоден з положень ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому її заява задоволенню не підлягає.

Більш того, згідно листа начальника Державної установи «Надержинщинська виправна колонія (№65)» від 29.09.2020 року №15/07/3481 ОСОБА_7 09.04.2020 року була звільнена умовно-достроково на невідбуту частину строку 1 рік 3 місяця 14 днів по ст. 81 КК України з установи та вибула по місцю проживання: АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву засудженої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про звільнення від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році» - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1