Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/2346/21
У Х В А Л А
06.08.2021 року м.Виноградів

Слідчий суддя Виноградівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м.Виноградів клопотання адвоката ОСОБА_3 , представника третьої особи, на майно якої накладено арешт, - ОСОБА_4 , про часткове скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000214,

В С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_3 , що представляє інтереси третьої особи, на майно якої накладено арешт, - ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді із клопотанням про часткове скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000214.

Клопотання мотивовано тим, що 14 травня 2021 року ухвалою слідчого судді Виноградівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_5 від 14.05.2021 р. накладено арешт у виді заборони: відчуження, розпоряджання та користування транспортними засобами на автомобіль марки «ВАЗ» моделі «21013», 1984 року випуску,номер кузова: НОМЕР_1 реєстраційний номер НОМЕР_2 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_4 , мешканці АДРЕСА_1 , який вилучено протоколом огляду 09.05.2021, а також накладено арешт на мотоцикл марки «Lifan» моделі «LF 150-2Е», реєстраційний номер НОМЕР_3 , номер шасі(кузова,рами): НОМЕР_4 ; який належить на праві власності ОСОБА_6 . На даний час проведені всі необхідні судові авто технічні експертизи в кримінальному провадженні про, що свідчить довідка надана слідчим у даному кримінальному провадженні за №4392/106/27/1-21 від 27.04.2021. Відтак, необхідність в утриманні автомобіля на штрафмайданчику та забороні користування ним - відпала.

В судове засідання учасники кримінального провадження та заявник не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду клопотання.

Заявник подав письмову заяву, у якій просить розглянути клопотання без його участі. Клопотання підтримав, просив задовольнити.

Слідчий та прокурор подали заяву, у якій просили розглядати клопотання без їх участі.

Суду на запит надано матеріали кримінального провадження №0000214.

Вивчивши зміст клопотання та дослідивши додані письмові докази, ознайомившись із матеріалами кримінального провадження, слідчий суддя вирішив наступне.

Встановлено, що 09.05.2021 до ЄРДР внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України, з приводу ДТП, що мала місце 09.05.2021 о 00-49 год в с.Тросник Берегівського району.

За даними досудового розслідування 09 травня 2021 року близько 00 години 30 хвилин, ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ-21013», реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись із села Фанчиково, Берегівського району по вул. Перемоги в с. Тросник, Берегівського району, зі швидкістю близько 20 км/год, в порушення вимог п. 11.3 Правил дорожнього руху України «на дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу», не вжив всіх заходів для забезпечення безпеки дорожнього руху, виїхав на зустрічну смугу руху, де навпроти будинку №116 по вул.Перемоги, с.Тросник, Берегівського району допустив зіткнення передньою частиною свого автомобіля з передньою частиною мотоцикла марки «LIFAN», реєстраційний номер НОМЕР_5 , під керуванням ОСОБА_8 , на якому в якості пасажира на задньому пасажирському місці перебував ОСОБА_9 , та які рухалися назустріч автомобілю в напрямку с.Фанчиково, Берегівського району на своїй смузі руху.

За результатами огляду місця події автомобіль оглянуто, вилучено та поміщено на зберігання на майданчик тимчасового тримання транспортних засобів Виноградівського відділення поліції, та вилучено свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу

14 травня 2021 року ухвалою слідчого судді Виноградівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_5 від 14.05.2021 р. накладено арешт у виді заборони: відчуження, розпоряджання та користування транспортними засобами на автомобіль марки «ВАЗ» моделі «21013», 1984 року випуску,номер кузова: НОМЕР_1 реєстраційний номер НОМЕР_2 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_4 , мешканці АДРЕСА_1 , який вилучено протоколом огляду 09.05.2021, а також накладено арешт на мотоцикл марки «Lifan» моделі «LF 150-2Е», реєстраційний номер НОМЕР_3 , номер шасі(кузова,рами): НОМЕР_4 ; який належить на праві власності ОСОБА_6 .

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 автомобіль марки «ВАЗ» моделі «21013», 1984 року випуску, номер кузова: НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , належить ОСОБА_4 , мешканці АДРЕСА_1 .

Слідчий суддя переконався, що на даний час проведені всі необхідні судові авто технічні експертизи в кримінальному провадженні про, що свідчить довідка надана слідчим у даному кримінальному провадженні за №4392/106/27/1-21 від 27.04.2021.

Пунктом 1 частини першої статті 395 ЦК України передбачено, що речовим правом на чуже майно є право володіння. За статтею 398 ЦК України право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передано власником, а також на інших підставах, встановлених законом.

Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч.3 ст.41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

У справі Раймондо проти Італії ( Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994), заявник скаржився на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу № 1, Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п.35).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як передбачено ч.1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Згідно ч.1 ст. 172 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Забезпечення прав і свобод та надання людині ефективного засобу юридичного захисту від їх порушень з огляду на положення статті 3 Конституції України є головним обов`язком держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.

Обмеження в одній із складових права власності на необмежений час (права розпорядження річчю), порушує на думку суду принцип правової визначеності та право власності володільця майна, яке гарантується ЦК України. Конституцією України, ст. 1 Протокола N 1 до Европейської Конвенції з прав людини.

На необхідність дотримання принципу правової визначеності вказував Европейський Суд у справі Кавка проти Польщі (Kawka v. Poland, рішення суду від 9 січня 2001 р. п. 49, зазначивши, що: "важливим є чітке визначення умов обмеження свободи відповідно до внутрішнього права, та щоб право як таке було передбачуваним у своєму застосуванні....")

В даному випадку орган досудового розслідування проводить досудове слідство за фактом ДТП з наслідками.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що оскільки арешт накладено з метою збереження речового доказу, а зберігання автомобіля на відкритій місцевості може призвести до його пошкодження, відсутні достатні підстави та відпала необхідність, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння ОСОБА_4 своїм майном, тому є підстави для передання його на зберігання їй, як власнику автомобіля, при цьому накладений арешт в частині заборони відчуження та розпорядження автомобілем продовжує свою дію та забезпечить завдання застосованого заходу забезпечення кримінального провадження.

Приймаючи таке рішення суд, серед вищезазначеного враховує, що власник автомобіля не є обвинуваченим по даному кримінальному провадженню, всі необхідні слідчі процесуальні дії із автомобілем органом досудового розслідування виконані, тому, відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе змінити спосіб арешту майна, а саме в частині заборони користування майном скасувати накладений арешт і передати вказаний автомобіль та документи до нього на відповідальне зберігання ОСОБА_4 , як власнику цього майна, заборонивши йому відчужувати та іншим чином розпоряджатися речовим доказом.

Керуючись ст.ст.173, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Скасувати накладений ухвалою слідчого судді Виноградівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_5 від 14.05.2021 року у справі №299/2346/21 у кримінальному провадженні 0000214 арешт на автомобіль марки «ВАЗ» моделі «21013», 1984 року випуску, номер кузова: НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 ., , який належить на праві власності ОСОБА_4 - у частині заборони користування автомобілем.

Передати на відповідальне зберігання автомобіль марки ВАЗ 21013, реєстраційний номер НОМЕР_2 , жовтого кольору, 1984 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із визначенням місця зберігання автомобіля за адресою її проживання АДРЕСА_1 , заборонивши їй відчужувати, розпоряджатися автомобілем, приховувати, пошкоджувати, перетворювати і псувати автомобіль.

На ухвалу слідчого судді відповідно до п.2 ч.2, п.3 ч.2 ст.395 КПК України може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, в порядку передбаченому ст.382 КПК України, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1