Справа № 163/3243/20 Провадження №11-кп/802/253/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: в порядку КПК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого - ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційну скаргу прокурора Любомльського відділу Ковельської місцевої прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу Любомльського районного суду Волинської області від 22 грудня 2020 року про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання засудженого ОСОБА_7 ,-

В С Т А Н О В И В:

Засуджений ОСОБА_7 звернувся до Любомльського районного суду Волинської області з клопотанням про умовно-дострокове його звільнення від додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами призначеного вироком Голосієвського районного суду міста Києва від 18 липня 2017 року. Клопотання обґрунтував тим, що має намір влаштуватись на оплачувану роботу за кордоном, однак для цього є необхідним звільнення його від додаткового покарання. З травня 2020 року перебуває на обліку Любомльського РС філії ДУ "Центр пробації".
Ухвалою Любомльського районного суду Волинської області від 22 грудня 2020 року задоволено клопотання засудженого ОСОБА_7 . Звільнено умовно-достроково засудженого ОСОБА_7 , від невідбутої частини додаткового покарання, призначеного вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 18 липня 2017 року у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 2 роки 4 місяці 26 днів.
Таке своє рішення місцевий суд мотивував тим, що засуджений, який позитивно характеризується за місцем проживання, нового злочину не вчинив, до адміністративної відповідальності не притягувався, порушень порядку та умов відбування покарання не допускав, довів своєю поведінкою виправлення і заслуговує на звільнення його від відбуття додаткової міри покарання, на строк який залишився, умовно-достроково. А тому, суд вирішив клопотання засудженого задоволити (а.с.7).
Не погоджуючись з таким судовим рішенням прокурор подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання відмовити.
Вважає, що ухвала суду винесена з неправильним застосуванням Закону України про кримінальну відповідальність, а також невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи. Вказує на те, що вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 18.07.2017 року ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст.286 КК України до 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортним засобом строком на 3 роки. Початком відбування основного покарання 26.12.2017 року. Разом з цим, 08.05.2020 року Рівненським районним судом Рівненської області ОСОБА_7 звільнено умовно-достроково від основного покарання за вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 18.07.2017 року на невідбутий термін 07 місяців 18 днів. З 28.05.2020 року ОСОБА_7 перебуває на обліку в Любомльському районному секторі філії ДУ «Центр пробації» у Волинській області. Разом з цим, 18.05.2020 року ОСОБА_7 (з моменту фактичного звільнення) розпочав відбувати додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк три роки. Вказує на те, що на момент розгляду клопотання про умовно-дострокове звільнення від додаткового покарання, останній, не відбув фактичного встановленої п.1 ч.3 ст.81 КК України частини покарання. А тому судом першої інстанції вказані обставини не враховані (а.с.12-14).
Заслухавши доповідача, який доповів зміст оскаржуваної ухвали суду першої інстанції і доводи апеляційної скарги, прокурора, який апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити, засудженого, який вважає скаргу безпідставною та просив її залишити без задоволення, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Апеляційний суд вважає, що оскаржуване судове рішення не відповідає вказаній вимозі процесуального закону.
Висновки суду про наявність законних підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами є неправильними з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбуття додаткового покарання.

Строк додаткового покарання, виходячи із норм ч.3 ст.55 КК України обчислюється з моменту відбуття основного покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст.81 КК України).

При цьому, згідно із п.1 ч.3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин.

Судом встановлено, що вироком Голосієвського районного суду міста Києва від 18.07.2017 року ОСОБА_7 засуджений за ч.2 ст.286 КК України до 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортним засобом строком на 3 роки (а.о.с.6-8).
Ухвалою апеляційного суду міста Києва від 07.11.2017 року апеляційну скаргу цивільного відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України ОСОБА_9 залишено без задоволення, а вирок Голосієвського районного суду міста Києва від 18.07.2017 року відносно ОСОБА_7 без змін (а.о.с.9-12).
Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 08.05.2020 року звільнено засудженого ОСОБА_7 умовно-достроково від відбування невідбутої частини основного покарання, призначеного згідно вироку Голосіївського районного суду міста Києва від 18.07.2017 року у виді позбавлення волі строком на 07 місяців 18 днів (а.о.с.19).
З 28.05.2020 року ОСОБА_7 перебуває на обліку в Любомльському районному секторі філії ДУ «Центр пробації» у Волинській області. Разом з цим, 18.05.2020 року ОСОБА_7 (з моменту фактичного звільнення) розпочав відбувати додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.
Враховуючи положення п.1 ч.3 ст.81 КК України та тяжкість вчиненого засудженим ОСОБА_7 злочину, передумовою застосування до нього інституту умовно-дострокового звільнення від покарання є фактичне відбуття не менше половини строку покарання, в тому числі додаткового.

Оскільки ОСОБА_7 не відбув половини строку додаткового покарання, відповідно до положень ст.81 КК України, то визначених законом підстав на момент розгляду клопотання для його умовно-дострокового звільнення від додаткового покарання немає.

А тому, доводи апеляційної скарги прокурора про те, що рішення суду першої інстанції про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування додаткового покарання винесене з неправильним застосуванням Закону України про кримінальну відповідальність, а також невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, є цілком слушними.
Беручи до уваги вищенаведене, оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню як незаконне з постановленням нового - про відмову в задоволенні клопотання засудженого, як це передбачено в п.4 ч.1 ст.407 КПК України.

Керуючись ст.81 КК України, ст.ст.404, 405, 407, 419, 537, 539 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора Любомльського відділу Ковельської місцевої прокуратури ОСОБА_8 задоволити.

Ухвалу Любомльського районного суду Волинської області від 22 грудня 2020 року про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання засудженого ОСОБА_7 скасувати та ухвалити нову.

В задоволенні клопотання ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: