Справа № 953/7321/21
н/п 1-кс/953/7367/21
УХВАЛА
"27" липня 2021 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчої судді- ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судовий засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника адвоката ОСОБА_4 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 28, ст. 348, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України, -
Крім того, ОСОБА_5 , підозрюється в тому, що він 09.12.2020 близько 01:30 год., за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та невстановленою у ході досудового розслідування особою, вчинили умисне знищення шляхом підпалу автомобіля марки «Toyota Land Cruiser -200» д.н.з. НОМЕР_2 (161 rus), який належав ОСОБА_12 , 1986 р.н. та автомобіля марки «Infiniti FX-37» д.н.з. НОМЕР_3 , який належав ОСОБА_13 , 1991 р.н., спричинивши їм матеріальної шкоди.
У зв`язку з чим, 27.07.2021 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.14, ч.2 ст.28, ст.348 КК України, тобто за готування до вчинення на посягання на життя працівника правоохоронного органу, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, що вчинене за попередньою змовою групою осіб; ч.5 ст.27, ч.2 ст.28, ч.2 ст.194 КК України, тобто за пособництво в умисному знищенні чужого майна, що вчинене шляхом підпалу та за попередньою змовою групою осіб.
Підставою для звернення до слідчої судді із клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стали наявність достатніх підстав вважати, що ОСОБА_5 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст.14, ч.2 ст.28, ст.348, ч.5 ст.27, ч.2 ст.28, ч.2 ст.194 КК України та наявність ризиків, передбачених пунктами 1,2,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України, саме: переховуватися від органів досудового розслідування або суду; незаконно впливати на потерпілих та свідків; вчинити інші кримінальні правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Сторона обвинувачення у судовому засіданні клопотання про обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримала. Прокурор зазначив, що зібрані на час розгляду клопотання докази свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.14, ч.2 ст.28, ст.348, ч.5 ст.27, ч.2 ст.28, ч.2 ст.194 КК України та підтверджують наявність ризиків, передбачених пунктами 1,2,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України. Обрання більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання належної процесуальної поведінки підозрюваного, у зв`язку з чим, сторона обвинувачення просила застосувати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.
Сторона захисту обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.14, ч.2 ст.28, ст.348, ч.5 ст.27, ч.2 ст.28, ч.2 ст.194 КК України, не заперечувала. Прохала суд врахувати соціальні зв`язки підозрюваного, перебування на його утриманні дитини, у зв`язку з чим застосувати до нього більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою.
Слідча суддя, заслухавши позицію сторін, дослідивши надані матеріали та докази у їх сукупності, прийшла до наступного висновку.
27.07.2021 о 10 годині 00 хвилин ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.14, ч.2 ст.28, ст.348, ч.5 ст.27, ч.2 ст.28, ч.2 ст.194 КК України.Зі змісту підозри вбачається, що злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , а саме ч.1 ст. 14, ч.2 ст. 28 ст.348 КК України, вчинений з погрозою життю та здоров`ю потерпілого- ОСОБА_9 , який займав посаду старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ Управління стратегічних розслідувань в Харківській області ДСР НП України.
Щодо наявності обґрунтованої підозри слідча суддя зазначає наступне.
Відповідно до ч.5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.
Оскільки положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідчий суддя користується практикою ЄСПЛ.
У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.
«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).
При цьому факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи
Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.
Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий - що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.
З матеріалів доданих до клопотання вбачається, що ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.14, ч.2 ст.28, ст.348 КК України, тобто за готування до вчинення на посягання на життя працівника правоохоронного органу, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, що вчинене за попередньою змовою групою осіб; ч.2 ст.28, ч.2 ст.194 КК України, тобто за пособництво в умисному знищенні чужого майна, що вчинене шляхом підпалу та за попередньою змовою групою осіб.
Слідчою суддею встановлено, що на час вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, ОСОБА_5 є осудною особою, який досяг 14-річного віку. Потерпілим у даному кримінальному провадженні визнаний, зокрема, ОСОБА_9 , який,згідно наказу ДСР НПУ від 09.12.2019 № 100 о/с, займав посаду старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ Управління стратегічних розслідувань в Харківській області ДСР НП України.
Слідча суддя зазначає, що на цій стадії кримінального провадження, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, а також положення кримінального процесуального закону, суд повинен лише надати оцінку тому чи достатньо отриманої інформації та досліджених доказів, для того, щоб допустити можливість, що особа щодо якої вирішується питання про застосування запобіжного заходу могла вчинити кримінальне правопорушення, яке їй інкримінується. Питання ж оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні того чи іншого злочину входить до компетенції суду під час розгляду кримінального провадження по суті.
З огляду на зазначене, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 , виходячи з наявних у суду матеріалів клопотання, слідча суддя дійшла висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.14, ч.2 ст.28, ст.348, ч.2 ст.28, ч.2 ст.194 КК України за викладених у клопотанні обставин.
Вказане може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу.
Щодо наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України слідчий суддя зазначає наступне.
Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Слідча суддя враховує наявність ризиків, передбачених п.п. 1,2,3,4 ст. 177 КПК України, а саме можливість запобігання спробам підозрюваним: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно вплинути на потерпілого, свідків та інших підозрюваних у кримінальному провадженні, в тому числі на тих, що не допитані в ході досудового розслідування; перешкоджати кримінальному провадженню..
Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Суворість покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти або повторного вчинення злочинів («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).
Так, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочину. Санкція ст. 348 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі.
Очікування можливого суворого покарання має значення під час оцінки ризику переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Зазначена обставина на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. При цьому, ризик втечі повинен оцінюватися й у світлі інших факторів, а тому слідча суддя, вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу, враховує тяжкість злочину, в якому підозрюється ОСОБА_5 у сукупності з іншими обставинами.
Крім того, в межах розгляду даного клопотання встановлено, що ОСОБА_5 має паспорт громадянина України для виїзду за кордон.
Слідча суддя зазначає, що наявність у підозрюваного паспорту громадянина України для виїзду за кордон підвищує ризик переховування від органів досудового розслідування, оскільки за наявності такого документу можливість безперешкодно покинути територію України є вищою, ніж за відсутності нього. Вказане дає підстави слідчій судді вважати, що в ході подальшого досудового розслідування або судового розгляду справи, розуміючи невідворотність покарання за скоєний злочин, підозрюваний може дійти висновку про доцільність переховування від органів досудового розслідування чи суду.
При встановленні наявності ризику про можливе перешкоджання кримінальному провадженню та впливу на свідків чи потерпілих, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).
За таких обставин ризик впливу на свідків та потерпілих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.
Вищезазначене дає підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість незаконного впливу зі сторони підозрюваного або інших зацікавлених осіб, як на свідків, потерпілих, так і на інших невстановлених органом досудового розслідування осіб, що може перешкоджати кримінальному провадженню.
Слідча суддя також погоджується з доводами сторони обвинувачення про наявність ризику знищення, приховування або спотворення речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин правопорушення, оскільки на теперішній час органом досудового розслідування не встановлені усі обставини кримінального правопорушення, у тому числі дотепер не встановлено місцезнаходження знаряддя злочину, а тому обґрунтованими є підстави вважати, що підозрюваний може знищити сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.
Разом з тим, слідча суддя вважає не доведеними ризик вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки підозрюваний раніше до кримінальної відповідальності не притягувався. А тому, будь-які обґрунтовані підстави вважати, що наявний ризик можливого вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, є неприпустимим і суперечить презумпції невинуватості.
Крім того, слідча суддя враховує, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України є: за ч.2 ст.194 КК України тяжким, за ст.348 КК України особливо тяжким, дані щодо його особи, який раніше не судимий, має повнолітнього сина, одружений, разом з цим фактично з дружиною та сином не проживає, ніде не працює та має зареєстроване місце проживання, тобто не має стійких соціальних зав`язків та виявляє підвищену соціальну небезпеку.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, Право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
З урахуванням конкретних обставин вчинення кримінальних правопорушень, у вчинені яких підозрюється ОСОБА_5 , даних про його особу, слідча суддя вважає, що з урахуванням характеру та тяжкості злочинів, сукупність обставин, на підставі яких встановлено наявність ризиків, передбачених у статті 177 КПК України, вказує на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для забезпечення підозрюваним виконувати покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.
При цьому слідча суддя зазначає, що при оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, слідча суддя використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, в тому числі застава, домашній арешт, не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.
З огляду на зазначене, те, що злочини у вчинені яких підозрюється ОСОБА_5 , є проти власності та авторитету органів державної влади- замах на вбивство працівника правоохоронного органу, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, а отже у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав як інтересів суспільства, так і потерпілих, те, що на даний час по цьому кримінальному провадженню необхідно провести ряд слідчих дій направлених на встановлення та зібрання доказів, слідча суддя вважає, що для запобігання доведеним у суді ризикам, слід обрати підозрюваному саме такий запобіжний захід, про який прохає прокурор, незважаючи на виключний характер цього запобіжного заходу.
Крім того, слідча суддя, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, а також змість повідомленої ОСОБА_5 підозри , не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні .
Керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 211, 309, 372, 395 КПК України, суд,
Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України в межах строку досудового розслідування на 60 діб до 24.09.2021 включно, без застосування застави.
Зобов`язати слідчого СУ ГУНП України в Харківській області ОСОБА_6 негайно повідомити близького родича підозрюваного ОСОБА_5 про взяття під варту останнього.
Встановити строк дії ухвали до 24.09.2021 включно.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той же строк, але з моменту отримання копії ухвали слідчого судді.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Повний текст ухвали складено 29.07.2021.

Слідча суддя ОСОБА_1