Номер провадження: 11-сс/813/1189/21
Номер справи місцевого суду: 507/1014/21 1-кс/507/450/2021
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.08.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції між Одеським апеляційним судом та Любашівським районним судом Одеської області матеріали справи за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Любашівського районного суду Одеської області від 21.07.2021 року про застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні №0000198 від 18.07.2021 року, щодо:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Байтали Подільського району Одеської області, громадянина України, маючого середню освіту, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -
підозрюваного за ч. 1 ст. 115 КК України, -

встановив:

оскарженою ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого СВ ВП № 1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 , погодженого прокурором Любашівської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_6 про застосування у кримінальному проваджені №0000198 від 18.07.2021 року запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відносно підозрюваного ОСОБА_9 .
Як убачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні СВ ВП № 1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000198 від 18.07.2021 року за підозрою у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, за наступних обставин.

18.07.2021 року близько 17 год. 20 хв., ОСОБА_11 , прибув до домоволодіння в якому мешкає ОСОБА_9 , при цьому на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин між ними, взявши із собою сокиру з дерев`яною рукояткою і перебуваючи біля паркану, за територією місця проживання ОСОБА_9 між ОСОБА_11 та підозрюваним, який перебував у дворі домоволодіння, виникла раптова сварка на ґрунті неприязних відносин між ними.
В результаті особистих неприязних відносин, які виникли при сварці ОСОБА_9 вирішив вчинити вбивство ОСОБА_11 . У цей же день та час, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на протиправне позбавлення життя ОСОБА_11 і усвідомлюючи значення своїх злочинних дій, діючи умисно, з мотивів явної неповаги до охоронюваних законом цінностей життя та здоров`я людини, ОСОБА_9 пішов до свого будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , де взяв мисливську гладкоствольну рушницю марки МР-153, 1 ств.,12 клб., № НОМЕР_1 та повернувся на територію подвір`я домоволодіння.
18.07.2021 року близько 17 год. 20 хв., перебуваючи на території подвір`я свого домоволодіння, ОСОБА_9 , реалізуючи свій злочинний намір, направлений на протиправне позбавлення життя ОСОБА_11 і усвідомлюючи значення своїх злочинних дій, тримаючи мисливську рушницю в руках здійснив постріл в область грудної клітини ОСОБА_11 , який в цей час намагався перелізти через дерев`яний паркан, який огороджував територію домоволодіння в якому проживає ОСОБА_9 .
Внаслідок пострілу ОСОБА_9 заподіяв ОСОБА_11 вогнепальне поранення в область грудної клітини, в результаті чого настала смерть потерпілого на місці події. Смерть ОСОБА_11 знаходиться у прямому причинному зв`язку з наявним у нього вогнепальним пораненням грудної клітини та гострою кровотечою.
19.07.2021 року ОСОБА_9 затриманий, в порядку ст. 208 КПК України та того ж дня йому повідомлено про підозру в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
20.07.2021 року слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про обрання відносно ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави.
21.07.2021 року ухвалою слідчого судді Любашівського районного суду Одеської області задоволено клопотання слідчого та до підозрюваного ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком до 17.09.2021 року.
Клопотання слідчого мотивоване тим, що в ході досудового розслідування кримінального провадження встановлено наявність ризиків: переховування ОСОБА_9 від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливу на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні; скоєння ним іншого кримінального правопорушення; які обґрунтовують обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді, стверджує, що ризики не доведені, клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу не відповідає вимогам законодавства, підстави для застосування найсуворішого запобіжного заходу відсутні. Захисник просить скасувати оскаржену ухвалу, постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого та обрати ОСОБА_9 запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, а саме домашній арешт. Захисник посилається на те, що ОСОБА_9 діяв у стані необхідної оборони або, щонайбільше, у стані перевищення меж необхідної оборони, і аж ніяк не діяв з умислом на вбивство. Крім того захисник вказує на те, що сукупність даних, які долучені до клопотання слідчого, не підтверджують собою факту існування обґрунтованої підозри в скоєнні ОСОБА_9 відносно ОСОБА_11 умисного вбивства. В матеріалах справи відсутні дані, які б свідчили про наявність сукупності ознак, що формують об`єктивну сторону складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
Апеляційний розгляд проведено за відсутністю підозрюваного ОСОБА_9 оскільки останній не заявляв клопотання про розгляд апеляційної скарги за його участі, але апеляційний розгляд проведено за участю його захисника ОСОБА_7 .
Заслухавши суддю-доповідача; доводи захисника, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; думку прокурора та потерпілого, які заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника; дослідивши матеріали судового та кримінального провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги; апеляційний суд дійшов до висновку про таке.

Частина перша ст. 404 КПК України (далі КПК) передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначені змістом ст.ст. 177, 178, 183 КПК.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Під час апеляційного перегляду оскарженої ухвали встановлено, що слідчий суддя дотримався вказаних вимог закону при розгляді клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Прийняте рішення слідчий суддя мотивував наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, тяжкістю покарання яке загрожує останньому в разі визнання його винуватим, а також наявністю ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний, перебуваючи на свободі, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків та потерпілого у даному кримінальному провадженні, чи вчинити інше кримінальне правопорушення, а також врахував дані про особу підозрюваного.
З викладеного вбачається, що слідчий суддя, приймаючи рішення про доцільність застосування, щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу та обґрунтовано дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого, в зв`язку з відсутністю достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам дієво запобігти ризикам, доведеним слідчим і прокурором.
Докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження, та зазначені у клопотанні слідчого, у своїй сукупності, вказують на те, що на даній стадії досудового розслідування існує обґрунтована підозра, яка разом з існуючими ризиками та конкретними обставинами справи, зокрема фактом інкримінування підозрюваному особливо тяжкому злочину, що вказує на існування ризиків переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків та потерпілого, з метою зміни їх показів, а також вчинення інших кримінальних правопорушень, що на думку апеляційного суду, виключає можливість обрання відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.
Доводи захисника про неправильну кваліфікацію дії підозрюваного апеляційний суд визнає неспроможними, оскільки на даній стадії кримінального провадження, судом лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання відповідного запобіжного заходу, а тому суд не може давати оцінку допустимості та належності доказів, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.

Слід зазначити, що у відповідності до положень ч.2 ст.94 КПК, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі доказі в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою у відповідності до положень ч.1 ст.94 КПК.

Відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті. При цьому підстав для визнання доказів недопустимими, які передбачені в ч.2 ст.87 КПК, стороною захисту апеляційному суду не наведено.

Погоджуючись з рішенням слідчого судді щодо обґрунтованості підозри, апеляційний суд враховує те, що діючий Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» («Нечипорук і Йонкало проти України», no. 42310/04, §219, 21 квітня 2011 року).

Згідно практики ЄСПЛ, зокрема згідно п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, апеляційний суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок слідчого судді про необхідність обрання на даній стадії досудового розслідування, підозрюваному ОСОБА_12 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів може виявитися не достатнім для забезпечення існуючих ризиків, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону і правовими позиціями ЄСПЛ.

З урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, в якому ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні особливо тяжкого злочину, в результаті якого настала смерть потерпілого та практики ЄСПЛ, апеляційний суд вважає, що надані органом досудового розслідування до клопотання про обрання запобіжного заходу докази, в своїй сукупності, на даній стадії досудового розслідування, вказують на обґрунтованість висунутої останньому підозри у вчиненні інкримінованих йому дій, а тому доводи сторони захисту в частині відсутності ризиків, передбачених ст.177 КПК та відсутності обґрунтованої підозри, апеляційний суд вважає безпідставними.

Апеляційний суд визнає необґрунтованими доводи сторони захисту в частині відсутності ризиків, передбачених ст.177 КПК, які зазначені в оскарженій ухвалі слідчого судді, з огляду на таке.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.ч. 1, 2 ст.177 КПК.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати його до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь-яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Вирішуючи питання щодо існування ризику переховування підозрюваного ОСОБА_9 від органу досудового розслідування та суду, апеляційний суд враховує те, що він є неодруженим, доказів наявності на утриманні підозрюваного неповнолітніх дітей суду не надано, підозрюваний офіційно не працевлаштований, на даний час підозрюється у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, яка у відповідності до ст.12 КК, є особливо тяжким. Санкція вказаної норми кримінального закону передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років.

Таким чином, обставини даного кримінального провадження, в тому числі і дані про особу підозрюваного, на думку апеляційного суду, дають достатні підстави припускати, що ОСОБА_9 , розуміючи можливість призначення суворого покарання, яке йому загрожує у разі доведеності його вини за результатами розгляду кримінального провадження, може здійснити спроби переховування від органу досудового розслідування чи суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК, не можна визнавати недоведеним.

При встановленні наявності ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК - впливу на свідків в даному кримінальному провадженні, апеляційний суд враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК.

Апеляційний суд також визнає неспроможними доводи сторони захисту щодо відсутності ризику незаконного впливу підозрюваного ОСОБА_9 на свідків, оскільки покази останніх, які станом на даний час ще не допитані в судовому засіданні, мають істотне значення для проведення повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування. Перебуваючи на свободі, підозрюваний може здійснювати незаконний вплив на свідків, схиляючи їх до зміни показів в рамках даного кримінального провадження, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Дійшовши висновку про законність та обґрунтованість оскарженої ухвали апеляційний суд також враховує, що доцільність необхідності подальшого утримання підозрюваного під вартою буде перевірена через нетривалий час в порядку ст.199 КПК України, в тому числі і з урахуванням результатів досудового розслідування.
Матеріали справи не містять інших даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою за станом здоров`я. Стороною захисту апеляційному суду не надано відповідних та належних документів, які б свідчили про неможливість перебування підозрюваного під вартою.
Апеляційним судом враховуються доводи сторони захисту стосовно того, що підозрюваний ОСОБА_9 раніше не судимий.

Разом з тим, на противагу цим доводам, апеляційний суд вважає, що на даний час, вказані обставини не можливо віднести до тих достатніх стримуючих чинників, які у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення підозрюваним дій, спрямованих на переховування від органу досудового розслідування та суду; здійснення незаконного впливу на свідків; або вчинення ним іншого кримінального правопорушення, тобто визнати ці обставини такими, що можуть гарантувати запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про існування достатніх підстав для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а дані про особу підозрюваного і сама підозра у вчиненні особливо тяжкого злочину, дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існують зазначені слідчим суддею ризики, які виправдовують тримання підозрюваного під вартою.
Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку про неспроможність доводів захисника стосовно незаконності оскарженої ухвали, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає залишенню без задоволення, а ухвала слідчого судді - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 376, 404, 405, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -
постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Любашівського районного суду Одеської області від 21.07.2021 року, якою підозрюваному ОСОБА_9 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000198 від 18.07.2021 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4