Справа № 761/9270/21
Провадження № 1-кс/761/6077/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2021 року місто Київ

Шевченківський районний суд міста Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
захисника ОСОБА_3 ,
розглянувши в приміщені суду клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_4 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні №0000928, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань08.03.2021, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,
В С Т А Н О В И В:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_4 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні №0000928 від 08.03.2021, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що упровадженні слідчого відділення ВП № 2 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві перебуває кримінальне провадження №0000928 від 08.03.2021, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що група осіб на території міста Києва та Полтавської області займається незаконним зберіганням особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу, наркотичного засобу кокаїну з метою збуту, та займаються безпосередньо збутом особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу, наркотичного засобу кокаїну.

Так, в ході проведення досудового розслідування 08.03.2021 в період часу з 06:43 по 09:28 за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , проведено санкціонований обшук, в ході якого виявлено та вилучено:

- 3 поліетиленових пакети з речовиною рослинного походження зеленого кольору;

- електроні ваги;

- частину пластикової пляшки з нашаруванням;

- пристрій для куріння з залишками;

- 2 комплекта ключів від автомобіля;

- мобільний телефон марки «APPLE» ІМЕІ: НОМЕР_1 з сім-карткою НОМЕР_2 ;

- мобільний телефон марки «APPLE» ІМЕІ 1: НОМЕР_3 ІМЕІ 2: НОМЕР_4 з сім-карткою НОМЕР_5 ;

- банківську картку ПриватБанк НОМЕР_6 ;

- банківську картку ПриватБанк НОМЕР_7 ;

- банківську картку ПриватБанк НОМЕР_8 ;

- банківську картку ПриватБанк НОМЕР_9 ;

- банківську картку ОщадБанк НОМЕР_10 .

Також 08.03.2021 в період часу з 09:40 по 11:15 за адресою: АДРЕСА_1 , проведено обшук автомобіля марки «ТОYОТА» моделі «LAND CRUISER», р.н. НОМЕР_11 , який перебуває у користуванні ОСОБА_6 , в ході якого виявлено та вилучено:

- свідоцтво транспортного засобу, серія НОМЕР_12 на автомобіль марки «TOYOTA» моделі «LAND CRUISER», р.н. НОМЕР_11 , номер шасі (кузова) НОМЕР_13 ;

- банківську картку НОМЕР_14 № НОМЕР_15 ;

- довіреність від 11.02.2021 між ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 щодо користування та розпорядження автомобілем марки «TOYOTA» моделі «LAND CRUISER», р.н. НОМЕР_11 , номер шасі (кузова) НОМЕР_13 ;

- автомобіль марки «TOYOTA» моделі «LAND CRUISER», р.н. НОМЕР_11 , номер шасі (кузова) НОМЕР_13 .

Постановою слідчого СВ ВП № 2 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_9 від 08.03.2021 вилучене під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000928 від 08.03.2021, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
Враховуючи та узагальнюючи вищевикладене, з метою збереження речових доказів, до моменту з`ясування всіх подій та обставин розслідуваного кримінального провадження виникла необхідність у накладенні арешту на майно, тимчасово вилучене під час проведення обшуку 08.03.2021.
Слідчий у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлений вчасно та належним чином, про причини неявки не повідомив.
Захисник ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотання про арешт майна, у зв`язку з його необгрунтованістю.
Дослідивши доводи щодо підстав накладення арешту на майно, копії матеріалів кримінального провадження, надані в обґрунтування доводів клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання.
Так, в провадженні слідчого відділення ВП № 2 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві перебуває кримінальне провадження №0000928 від 08.03.2021, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
Як убачається із матеріалів клопотання, накласти арешт на вказане тимчасово вилучене майно необхідно з метою збереження речових доказів, оскільки вилучені речі мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).
Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п.1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Отже, майно, яке за обґрунтованої підозри органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак, наведених у ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого, яке відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України приймається у формі постанови.
Постановою слідчого у кримінальному провадженні від 08.03.2021 майно, на яке прокурор просить накласти арешт, визнано речовим доказом.
Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Крім того, при вирішенні клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя враховує, що закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.
В даному клопотанні та в долучених до нього матеріалах відсутні доводи щодо причетності зазначеного майна до кримінального правопорушення, також не надана оцінка майну в розумінні ст. 94 КПК України, відповідно до якої слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Відповідно ч. 1 ст. 173 КПК України, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої 170 КПК України оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Крім того, згідно клопотання майно було тимчасово вилучено під час обшуку автомобіля марки «ТОYОТА» моделі «LAND CRUISER», р.н. НОМЕР_11 , при цьому, відсутні будь-які відомості про його санкціонованість в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України.
При цьому, частиною 1 статті 22 КПК України встановлено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Разом із цим, слідчий у судове засідання не з`явився, вимоги клопотання не підтримав, не обґрунтував необхідності арешту зазначеного майна, а також не довів наявності ризиків, передбачених абзацом 2 частини 1 ст. 170 КПК України, зокрема можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та/або відчуження такого майна.
Неявка без поважної причини сторони кримінального провадження, якою подано до суду клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, свідчить про фактичне непідтримання поданого клопотання та недоведення згаданих обставин, що має розцінюватися як підстава для відмови в задоволенні такого клопотання.

Керуючись статтями 2, 7, 8, 98, 170-173, 309, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_4 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні №0000928, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань08.03.2021, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, - залишити без задоволення.
На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя ОСОБА_1