В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2021 р. Кобеляцький районний суд Полтавської області в складі:

судді - ОСОБА_1 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представників потерпілого адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000036 по обвинуваченню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ляшківка Царичанського району Дніпропетровської області, громадянина України, проживаючого в АДРЕСА_1 , освіта повна загальна середня, не одруженого, не працюючого

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162 та ч. 2 ст. 125 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_7 в ніч з 06 січня 2020 року на 07 січня 2020 року, точного часу судом не встановлено, за попередньою змовою з особою, відносно якої справу виділено в окреме провадження, на автомобілі, модель та марку якого встановити не представилось можливим, приїхали до вітчима ОСОБА_7 ОСОБА_4 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , де цього ж дня близько 3 години, умисно, без належного дозволу володільця, протиправно, в порушення ст. 30 Конституції України, статті 12 Загальної декларації з прав людини, статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, шляхом відчинення хвіртки проникли на територію домогосподарства, після чого шляхом відчинення незачинених на замикаючий пристрій дверей приміщення будинку, проникли до нього.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_7 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 162 КК України, оскільки незаконно проник до житла ОСОБА_4 .

Крім цього, 07 січня 2020 року приблизно о 03 годині, після проникнення до будинку АДРЕСА_2 , в якому проживає ОСОБА_4 , перебуваючи в одній із кімнат будинку, на грунті раптово виниклих неприязних стосунків між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 і іншою особою, відносно якої справу виділено в окреме провадження, виникла сварка, під час якої ОСОБА_7 разом з особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, умисно наніс ОСОБА_4 удари кистями рук, зігнутими в кулак, ногами у взутті, спричинивши тілесне ушкодження у вигляді ЗЧМТ, струсу головного мозку; лівосторонньої параорбітальної гематоми; забійної рани з набряком навколишніх м`яких тканин (ушиті) в області лівої брови і на волосяній частині голови в тім`яній області справа (дві); забійної рани і крововиливу на слизовій оболонці лівої щоки; синців спинці носу; на зовнішній поверхні лівого плеча; синці з саднами в області правої вилиці; спинці з саднами в області правої вилиці; синців з раною на підборідді зліва, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_7 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст. 125 КК України, оскільки умисно наніс ОСОБА_4 легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненому визнав повністю. Від давання показань відмовився. Цивільний позов визнав частково.

Крім визнання своєї вини, винність ОСОБА_7 підтверджується перевіреними в судовому засіданні доказами:

- показаннями потерпілого ОСОБА_4 , який пояснив суду, що вночі з 06 на 07 січня 2020 року він перебував у себе вдома за адресою: АДРЕСА_2 та спав. Прокинувся від того, що опинився на полу, де йому наносили удари в різні частини тіла руками та ногами. Наносив удари ОСОБА_7 та інша особа. Від ударів періодично втрачав свідомість. Дозволу зайти в будинок нікому не давав;

-показаннями свідка ОСОБА_10 , яка пояснила, що є матір`ю ОСОБА_4 06.01.2020 вона разом з сином близько 23 години лягли спати. Проснулася від того, що хтось світить їй в обличчя ліхтариком і говорить, що це не він. По голосу впізнала ОСОБА_7 , який запитував де ОСОБА_11 . Син спав на сусідньому ліжку. ОСОБА_7 бив її сина на ліжку. Вона намагалася припинити побиття, однак інші особи її тримали. Пізніше їй вдалося вибігти надвір та вона побігла до сусідів. Коли разом з сусідами зайшла до будинку, то в кімнаті було все розкидано, а ОСОБА_11 був на полу та весь у крові. ОСОБА_7 проживав у них з двох років. В даний час близько 5 років він не проживає, з часу коли її син розлучився з матір`ю ОСОБА_7 ;

-показаннями свідка ОСОБА_12 , яка пояснила, що проснулася від крику серед ночі. До неї прибігла сусідка ОСОБА_13 і сказала, що б`ють ОСОБА_14 . Вони прийшли в будинок ОСОБА_15 , де сидів ОСОБА_11 зі слідами побиття, в кімнаті був безлад, ялинка перекинута. Інших осіб у будинку вже не було. ОСОБА_10 сказала, що впізнала онука ОСОБА_16 ;

-показаннями свідка ОСОБА_17 , яка пояснила суду, що вночі прибігла сусідка ОСОБА_10 та сказала, що ОСОБА_18 . Вони пішли до будинку ОСОБА_15 , інших осіб, крім ОСОБА_14 там не було. ОСОБА_11 сидів з рушником на голові і був у крові. В будинку був безлад;

-показаннями свідка ОСОБА_19 , який пояснив, що вранці дружина ОСОБА_20 повідомила, що вночі побили ОСОБА_14 . Зі слів ОСОБА_13 це зробив її онук ОСОБА_16 разом з іншими особами. Напередодні вдень приходив невідомий йому молодий чоловік, який цікавився, де ОСОБА_11 . Пізніше у відділі поліції він впізнав його та дізнався, що це був ОСОБА_21 ;

-показаннями свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , які повідомили, що на виконання доручення слідчого, їздили у лікарню до потерпілого ОСОБА_4 , де останній був зі слідами побиття на обличчі та повідомив, що його бив ОСОБА_7 ;

- протоколами прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію, відповідно до якого вбачається, що ОСОБА_4 звернувся до поліції з заявою про незаконне проникнення 07 січня 2020 року до належного йому житла та нанесення йому тілесних ушкоджень, тому потерпілим в кримінальному провадженні за ч. 1 ст. 162 КК України є ОСОБА_4 . Інші особи, які є користувачами зазначеного домоволодіння заяви про кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 162 КК України не подавали (а.с.92-93, 149-151);

- протоколом огляду місця події з фототаблицями до нього, зі змісту якого вбачається, що 15 квітня 2020 року проведено огляд домоволодіння АДРЕСА_2 та будинку, в який проник ОСОБА_7 і наніс тілесні ушкодження ОСОБА_4 (а.с.142-147);

- висновком експерта № 63, зі змісту якого вбачається, що при судово-медичній експертизі ОСОБА_4 виявлено такі тілесні ушкодження: ЗЧМТ; струс головного мозку; лівостороння параорбітальна гематома; забійні рани з набряком навколишніх м`яких тканин (ушиті) в області лівої брови і на волосяній частині голови в тім`яній області справа (дві); забійна рана і крововилив на слизовій оболонці лівої щоки; синці спинці носу, на зовнішній поверхні лівого плеча; синці з саднами в області правої вилиці; синці з раною на підборідді зліва; садно на фоні синця на задній поверхні правого плеча. Підекспертному завдано не менше 12 ударів. Виявлені тілесні ушкодження виникли 07 січня 2020 року від дії тупих предметів, відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Тілесні ушкодження, які б могли виникнути при падінні з висоти власного зросту чи самоушкодження не виявлені. Перелічені ушкодження могли виникнути від ударів кістями рук зігнутими в кулак, ногами у взутті, трубами чи кастетом або іншими тупими предметами зі схожими характеристиками, індивідуальні характеристики яких не відобразились в місцях ушкоджень (а.с.117-118);

-довідкою з КНП «Кобеляцька центральна районна лікарня» від 30.01.2020, з якої вбачається, що ОСОБА_4 знаходився на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні КНП «Кобеляцька ЦРЛ» з 07.01.2020 по 17.01.2020 (а.с.94);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.02.2020 року, зі змісту якого вбачається, що свідок ОСОБА_10 на наданих їй для впізнання фотознімках, а саме на знімку № 3 впізнала особу ОСОБА_7 , який 07.01.2020 року з іншою особою наносив тілесні ушкодження ОСОБА_4 (а.с.107-109);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.02.2020 року зі змісту якого вбачається, що потерпілий ОСОБА_4 на наданих йому для впізнання фотознімках, а саме на знімку № 3 впізнав особу ОСОБА_7 , який 07.01.2020 року проник до його дому та з іншою особою наносив тілесні ушкодження (а.с.110-111);

- протоколом проведення слідчого експерименту з фототаблицями до нього, згідно якого свідок ОСОБА_10 під час проведення слідчого експерименту показала, як особи, які проникли до будинку ОСОБА_4 , у якому на той час спала і вона, наносили тілесні ушкодження її сину ОСОБА_4 . Чоловік, якого вона впізнала наносив удари в область тулуба та голови (а.с.119-126);

- протоколом проведення слідчого експерименту з фототаблицями до нього, зі змісту яких вбачається, що 25.02.2020 року потерпілий ОСОБА_4 під час проведення слідчого експерименту показав, як особи, які проникли до його будинку, наносили йому тілесні ушкодження. ОСОБА_7 бив в область обличчя, плечей, підборіддя та голови. Ударів було більше п`яти. Точну кількість сказати та показати не зміг (а.с.131-137);

- висновком експерта № 64, відповідно до якого судово-медичним експертом встановлено, що на підставі судово-медичної експертизи, враховуючи обставини випадку покази свідка ОСОБА_10 , дані під час слідчого експерименту відповідають об`єктивним даним судово-медичної експертизи (а.с.28);

- висновком експерта № 65, відповідно до якого судово-медичним експертом встановлено, що на підставі судово-медичної експертизи, враховуючи обставини випадку, покази потерпілого ОСОБА_4 , дані під час слідчого експерименту відповідають об`єктивним даним судово-медичної експертизи (а.с.139);

- висновком експерта № 66, відповідно до якого встановлено, що виявлені при судово-медичній експертизі ОСОБА_4 тілесні ушкодження, які міг заподіяти ОСОБА_7 , відповідно до показів ОСОБА_10 , наданих на слідчому експерименті, а саме: ЗЧМТ; струс головного мозку; лівостороння параорбітальна гематома; забійні рани з набряком навколишніх м`яких тканин (ушиті) в області лівої брови і на волосяній частині голови в тім`яній області справа (дві); забійна рана і крововилив на слизовій оболонці лівої щоки; синці спинці носу, на зовнішній поверхні лівого плеча; синці з саднами в області правої вилиці; синці з раною на підборідді зліва, відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасного розладу здоров`я (а.с.130);

- висновком експерта № 67, відповідно до якого встановлено, що виявлені при судово-медичній експертизі ОСОБА_4 тілесні ушкодження, які міг заподіяти ОСОБА_7 , відповідно до показів ОСОБА_4 , наданих на слідчому експерименті, а саме: ЗЧМТ; струс головного мозку; лівостороння параорбітальна гематома; забійні рани з набряком навколишніх м`яких тканин (ушиті) в області лівої брови і на волосяній частині голови в тім`яній області справа (дві); забійна рана і крововилив на слизовій оболонці лівої щоки; синці спинці носу, на зовнішній поверхні лівого плеча; синці з саднами в області правої вилиці; синці з раною на підборідді зліва, відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасного розладу здоров`я (а.с.141).

Суд не приймає до уваги показання свідка ОСОБА_26 , оскільки остання не була очевидцем кримінального правопорушення та не може повідомити про обставини його вчинення.

У відповідності до вимог статтей 85 та 86 КПК України, суд вважає вище перелічені докази, які досліджені в судовому засіданні належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого та визнання його винуватості у скоєнні кримінальних проступків, передбачених ч.1 ст. 162 та ч. 2 ст. 125 КК України.

Таким чином, кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч.1 ст. 162 КК України визначена вірно, оскільки він незаконно проник до будинку ОСОБА_4 .

Кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 125 КК України визначена вірно, оскільки він умисно наніс ОСОБА_4 тілесні ушкодження, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому, виходячи з вимог закону про достатність покарання для його виправлення, запобігання скоєнню нових кримінальних правопорушень, суд враховує ступінь тяжкості скоєних них кримінальних проступків, обставин за яких вони були вчинені, особу обвинуваченого.

Обставиною, що обтяжує покарання суд вважає вчинення кримінальних проступків групою осіб.

Обставиною, що пом`якшує покарання є повне визнання ОСОБА_7 своєї вини.

При призначенні покарання обвинуваченому суд, керуючись вимогами ст. 65 КК України, враховує, що скарги на ОСОБА_7 за місцем проживання не надходили, компроментуючі обставини відсутні, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, є таким, що не має судимостей, вину визнає, шкодує про вчинене, готовий нести за вчинене відповідальність, цивільний позов в частині відшкодування матеріальних збитків визнає повністю, в частині відшкодування моральної шкоди визнає частково в межах 2000 грн.

Крім цього суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відносяться до кримінальних проступків та конкретні обставини справи.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень призначити ОСОБА_7 покарання в межах санкції статтей особливої частини КК України (ч. 2 ст. 125 та ч. 1 ст. 162 КК України) у виді штрафу, в зв`язку з чим суд не враховує думку представників потерпілого про призначення більш суворого покарання.

Крім цього, оскільки судом встановлено сукупність вчинених ОСОБА_7 правопорушень, то при призначенні покарання необхідно застосувати правила ч. 1 ст. 70 КК України та застосувати до ОСОБА_7 покарання за кожне кримінальне правопорушення окремо та визначити остаточне покарання шляхом повного складання призначених покарань.

Розглянувши поданий потерпілим ОСОБА_4 цивільний позов, суд дійшов до таких висновків.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 1041 грн., моральної шкоди в сумі 20 000 грн., а також витрат на правову допомогу в сумі 11 000 грн підлягає частковому задоволенню, оскільки обвинуваченим позов визнано частково.

Слід стягнути з ОСОБА_7 понесені ОСОБА_4 витрати на придбання медичних засобів на суму 1041 грн (а.с.18).

Відшкодування моральної (немайнової) шкоди служить виключно меті захисту особистих немайнових прав, які є абсолютними, право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою.

У відповідності з ч. 4 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Отже необхідно стягнути з обвинуваченого на користь ОСОБА_4 кошти у відшкодування завданої моральної шкоди, оскільки судом встановлено, що в результаті неправомірних дій обвинуваченого, потерпілому в даній справі завдана моральна шкода, яка полягає у фізичному болю та фізичних і душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з ушкодженням здоров`я, а тому відповідно до ст.23 ЦК України він має право на відшкодування обвинуваченим моральної шкоди. Водночас, суд вважає, що визначений потерпілим ОСОБА_4 розмір відшкодування є надмірним і не відповідає характеру вчиненого обвинуваченим проступку, глибині фізичних та душевних страждань потерпілого та іншим негативним для нього наслідкам. З урахуванням викладених обставин, зважаючи на вимоги розумності і справедливості, та враховуючи, що метою відшкодування моральної шкоди є не спосіб збагачення особи, а відшкодування завданої шкоди, суд вважає за необхідне, частково задовольнити позовні вимоги в цій частині та стягнути з ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_4 10 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, вважаючи такий розмір достатнім для відновлення порушеного права потерпілого.

Також ОСОБА_4 в уточненій позовній заяві прохає суд стягнути з відповідача понесені витрати на правову допомогу.

Відповідно до ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені витрати.

Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України.

Як передбачено ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат ОСОБА_4 надав суду квитанції про оплату послуг адвоката ОСОБА_5 , договір про надання правничої допомоги, розрахунок витрат на правничу допомогу, акт приймання-передачі правничих послуг, які підтверджують надання потерпілому ОСОБА_4 правової допомоги на суму 11 000 грн. Отже, з ОСОБА_7 необхідно стягнути на користь ОСОБА_4 11 000 грн витрат на правову допомогу.

Запобіжний захід ОСОБА_7 не обирався.

Речові докази в справі відсутні.

Керуючись статтями 2, 7, 368, 371, 374, 395 КПК України суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 125 та ч. 1 ст. 162 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень;

- за ч. 1 ст. 162 КК України у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 ( одна тисяча сімсот) гривень.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом повного складання призначених покарань визначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 ( три тисячі чотириста) гривень.

Стягнути з ОСОБА_7 користь ОСОБА_4 1041 грн у відшкодування завданої матеріальної шкоди, 10000 ( десять тисяч ) гривень у відшкодування заподіяної моральної шкоди та 11 000 (одинадцять тисяч) понесених витрат на правову допомогу.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду через Кобеляцький районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право отримати його копію в суді.

Суддя