У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0001002 за апеляційною скаргою прокурора Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5

на ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 грудня 2020 року про повернення прокурору обвинувального акта у відношенні

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайська Миколаївської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 раніше не судимого,

- обвинуваченого за ч. 2, 3, 4 ст. 190, ч. 2, 3 ст. 358 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

захисник ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції з Первомайським

обвинувачений ОСОБА_6 міськрайонним судом Миколаївської області)

потерпіла ОСОБА_9

представник цивільного

відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_10 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 грудня 2020 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001002 за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч.2, 3, 4 ст. 190, ч. 2, 3 ст. 358 КК України повернуто прокурору для усунення недоліків.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Прокурор просить ухвалу скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції, в іншому складі суду.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Вважає, що доводи суду про повернення обвинувального акта є формальними і не впливають на право на захист ОСОБА_6 , а підстави стверджувати, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, відсутні.

На думку апелянта, твердження суду про те, що описані в обвинувальному акті збитки не співпадають з остаточними сумами по всім епізодам, є помилковим.

Зазначив, що в обвинувальному акті чітко та конкретно зазначено розміри завданих кримінальними правопорушеннями збитків по кожному потерпілому.

Прокурор також вважає, що вимоги закону щодо викладу фактичних обставин та правової кваліфікації дотримано. Конкретність викладення фактичних обставин у даному провадженні, а отже, і обвинувачення ОСОБА_6 не викликає у апелянта сумнівів. Апелянт зазначив, що немає підстав стверджувати, що зміст обвинувачення є неконкретним, що не дозволяє суду визначити межі обвинувачення.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

До Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області 30 вересня 2015 року надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001002 від 07.04.2015 з Первомайської міжрайонної прокуратури за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2,3,4 ст. 190, ч.2,3 ст.358 КК України.

14 лютого 2020 року Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області у даному кримінальному провадженні було ухвалено виправдувальний вирок.
Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 06 серпня 2020 року вирок Первомайського міськрайонного суду від 14 лютого 2020 року у відношенні ОСОБА_6 скасовано та призначено новий розгляд в суді першої інстанції.

25.08.2020 ухвалою Первомайського міськрайонного суду призначено підготовче судове засідання.

Суд першої інстанції, приймаючи рішення про повернення обвинувального акта прокурору, зазначив, що у вказаному обвинувальному акті щодо ОСОБА_6 в порушення вимог кримінального процесуального закону, викладено тільки зміст підозри у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2, 3, 4 ст. 190, ч. 2, 3 ст. 358 КК України, що свідчить про порушення права ОСОБА_6 на захист, оскільки він захищається від підозри, а не обвинувачення.

Також суд першої інстанції вказав, що в обвинувальному акті не викладено фактичні обставини злочину, передбаченого ст. 190 КК України, щодо жодного потерпілого. В обвинувальному акті не викладено епізоди заподіяння шкоди всім потерпілим. Суми збитків, які описує прокурор та зазначає в обвинувальному акті не співпадають з зазначеними прокурором остаточними сумами шкоди.

Суд дійшов висновку, що злочини, які інкриміновані ОСОБА_6 , описані не конкретно, а за ст. 358 КК України взагалі не викладено фактичні обставини даного злочину, а зазначено лише формулювання обвинувачення та правова кваліфікація злочину.

Тому, суд першої інстанції дійшов висновку, що обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_6 не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки не містить формулювання обвинувачення, як того вимагає п. 5 ст. 291 КПК України.

Позиції учасників судового розгляду.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор ОСОБА_7 доводи поданої апеляційної скарги підтримав, та просив задовольнити.

Захисник ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_6 проти задоволення апеляційної скарги прокурора, та просили ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Потерпіла ОСОБА_9 доводи поданої апеляційної скарги прокурора підтримала, та просила їх задовольнити. З рішенням суду першої інстанції не згодна.

Представник цивільного відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_10 заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, та просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до змісту п. 3 ч. 2 ст. 283, ст. 291 КПК України, обвинувальний акт є підсумковим процесуальним документом досудового слідства, за допомогою якого здійснюється функція обвинувачення, та в якому викладається його сутність і підстави, дається юридична оцінка та кваліфікація дій підозрюваного (обвинуваченого), визначаються межі судового розгляду.

Вичерпний перелік відомостей, які має містити обвинувальний акт, визначено ч. 2 ст. 291 КПК України.

Як передбачено п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт повинен обов`язково містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у його вчиненні, форма вини, мотив і мета вчиненого, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Ці вимоги закону враховані судом першої інстанції при прийнятті рішення.

З обвинувального акту вбачається, що він не містить формулювання обвинувачення, яке висунуто ОСОБА_6 , оскільки в ньому зазначено, що останній підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2, 3, 4 ст.190, ч. 2, 3 ст. 358 КК України, що свідчить про порушення права ОСОБА_6 на захист, оскільки він захищається від підозри, а не обвинувачення.

Згідно з чинним кримінальним процесуальним законом, обвинувачений має право знати, у чому він обвинувачується, обвинувальний акт повинен бути зрозумілим та конкретним за своїм змістом.

Однак, в обвинувальному акті кожен епізод злочинної діяльності сформульований не конкретно, оскільки не зазначено обставини щодо події інкримінованих злочинів, зокрема, спосіб їх вчинення.

По кожному епізоду зазначено, що ОСОБА_6 шляхом обману, зловживаючи довірливими відносинами, що сталися між ним та з кожним із потерпілим, отримав від потерпілих ключ та пароль доступу в електронну систему « ІНФОРМАЦІЯ_2 », та у певний період часу (без конкретизації, коли саме ці дії відбувалися у конкретний день та час), здійснював фінансові операції без відому та дозволу потерпілих. Окрім того, в обвинувальному акті вказана загальна сума грошових коштів кожного потерпілого, якими заволодів ОСОБА_6 , та не конкретизовано, якою конкретною сумою цих коштів він заволодів у конкретний період часу.

Отже, обвинувальний акт не містить викладу фактичних обставин та формулювання обвинувачення, оскільки в ньому при викладені фактичних обставин та формулюванні обвинувачення щодо вчинення інкримінованих злочинів не сформульовано обвинувачення щодо способу вчинення злочинів, періоду їх вчинення, та не конкретизовано суму коштів, якими згідно обвинуваченню, незаконно заволодів ОСОБА_6 у конкретний час.

Незрозумілість та неконкретність такого обвинувачення щодо ОСОБА_6 порушує його право на захист і є істотним порушенням вимог КПК України.

Що стосується обвинувачення за ст. 358 КК України, то в обвинувальному акті взагалі не викладено фактичні обставини даного злочину, а зазначено лише його правова кваліфікація.

Враховуючи наведене, суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо невідповідності вимогам КПК України обвинувального акта відносно ОСОБА_6 , оскільки за своїм змістом обвинувальний акт не є конкретним щодо викладення фактичних обставин кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими.

Тому, апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 532 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 грудня 2020 року про повернення прокурору обвинувального акта у відношенні ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_11 -Губарєва