ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/9898/21
провадження № 1-кс/753/1923/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" травня 2021 р. слідчий суддя Дарницького районного суду міста Києва ОСОБА_1 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на бездіяльність дізнавача Дарницького УП ГУНП м. Києва у кримінальному провадженні №00002209 від 01.12.2021, -
ВСТАНОВИВ:
19 травня 2021 року до слідчого судді звернувся адвокат ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 зі скаргою на бездіяльність слідчого Дарницького УП ГУ НП м. Києва у кримінальному провадженні №00002209 від 01.12.2021.
Ознайомившись зі скаргою та доданими до неї документами слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для відкриття провадження у даній скарзі з огляду на наступне.
Згідно статтей 1, 2 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України. Завданнями кримінального провадження є, серед іншого, те, щоб до кожного учасника була застосована належна правова процедура.
Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом (ст. 26 КПК України).
Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, що є принципом диспозитивності розгляду.
Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України.
Як вбачається з матеріалів доданих до скарги, у провадженні Дарницького УП ГУНП м. Києва розпочато кримінальне провадження №00002209 від 01.12.2021.
ОСОБА_3 21.04.2021 звернувся до дізнавача Дарницького управління поліції ГУ НП в місті Києві з клопотанням про визнання його потерпілим і просив на підставі ст.ст. 55, 56, КПК України: залучити його у якості потерпілого до кримінального провадження та надати пам`ятку про ознайомлення з правами у якості потерпілого по кримінальному провадженню №0002209 від 01.12.2020 за ч. 4 ст. 358 КК України.
Постановою дізнавача ВД Дарницького УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_4 в задоволені зазначеного раніше клопотання ОСОБА_3 про визнання його потерпілим - відмовлено. Вказану постанову було отримано стороною захисту 17 травня 2021 року.
У клопотанні до дізнавача ОСОБА_3 вказав, що внаслідок вказаного кримінального провадження діями ОСОБА_5 та діями приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 , ОСОБА_3 було завдано моральної шкоди.
Досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні розпочалося за заявою ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення, він також був допитаний і при допиті ним підтверджено факт порушення його прав та законних інтересів, внаслідок вивезення за кордон його малолітньої дочки Софії без його дозволу та підроблення від його імені заяви про надання згоди на поїздку за кордон його малолітньою дочкою ОСОБА_7 .
Так, скаржник звертаючись до слідчого судді зі вказаною скаргою просив слідчого суддю:
- визнати бездіяльність дізнавача Дарницького управління поліції ГУ НП в місті Києві щодо відмови у визнанні потерпілим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0002209 від 01.12.2020 за ч.4 ст.358 КК України;
- зобов`язати дізнавача Дарницького управління поліції ГУ НП в місті Києві залучити ОСОБА_3 у якості потерпілого у кримінальному провадженні №0002209 від 01.12.2020 за ч. 4 ст. 358 КК України;
- надати ОСОБА_3 пам`ятку про ознайомлення з правами у якості потерпілого по кримінальному провадженню №0002209 від 01.12.2020 за ч. 4 ст. 358 КК України, та допитати його в якості потерпілого;
- зобов`язати, у порядку вимог ч. 4 ст. 535 КПК України, відділ дізнання Дарницького управління поліції ГУ НП в місті Києві, орган на який покладено обов`язок виконання рішення слідчого судді, повідомити суд про його виконання.
Ознайомившись зі скаргою та доданими до неї документами слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для відкриття провадження у даній скарзі з огляду на наступне.
Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України.
Так, відповідно до приписів ст. 55 КПК України - потерпілим у кримінальному провадженні може бути зокрема фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано маральної, фізичної або майнової шкоди. При цьому права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.
В зазначеній статті також вказано, що потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.
Згідно ст. 55 КПК України слідує, що кримінально процесуальний закон не передбачає обов`язку посадових осіб органів досудового розслідування приймати процесуальне рішення про визнання особи потерпілою.
Частиною 5 вказаної статті передбачений випадок винесення слідчим та прокурором вмотивованої постанови про відмову у визнанні потерпілим, яка і може бути оскаржена слідчому судді. Права та обов`язки потерпілого передбачені ст.ст. 56, 57 КПК України.
Згідно п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.
Відповідно до ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності.
Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України.
Згідно ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: 1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування; 2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; 3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником; 4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; 5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою; 6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом; 7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником; 8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником; 9 - 1 ) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником; 10) повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником; 11) відмова слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником. Вказаний перелік є вичерпним.
Так, відповідно до вимог ч. 1 п. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена, зокрема бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він повинен вчинити у визначений цим Кодексом строк. Бездіяльність, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій (крім внесення відомостей до ЄРДР та повернення тимчасово вилученого майна), є третім, комплексним видом бездіяльності, оскарження якої допускається відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК. Так, бездіяльність, яка підлягає оскарженню відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК, передбачає три обов`язкові ознаки:
1) слідчий або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію;
2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК строк;
3) відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена. Таким чином, наведена норма дозволяє звернутися до суду зі скаргою не на будь-яку бездіяльність, а лише щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством. При цьому варто зважати на те, що відповідна бездіяльність може бути зумовлена не лише невчиненням процесуальної дії в межах встановлених зазначеною нормою строків, а й неналежним розглядом клопотання, зокрема, залишенням його без процесуального реагування або неналежним на нього процесуальним реагуванням.
Аналіз вищенаведених положень кримінального процесуального закону дає підстави для висновку, що право на оскарження слідчому судді рішень, дій чи бездіяльності особа отримує лише тоді, коли слідчий або прокурор прийняли певні рішення, вчинили конкретні дії або допустили конкретну бездіяльність, оскарження яких передбачено ч. 1 ст. 303 КПК України.
Частиною 1 статті 36, частиною 5 статті 40 КПК України визначено, що прокурор та слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
Так, повноваження слідчого судді при розгляді скарг заявника, потерпілого, його представника чи законного представника, підозрюваного, його захисника чи законного представника, володільця тимчасово вилученого майна на стадії досудового розслідування зводяться до права на зобов`язання сторони кримінального провадження, якою є у даному випадку дізнавач, вчинити процесуальні дії, як-то розглянути клопотання, проте рішення по суті викладеного приймає слідчий (прокурор) самостійно.
Таким чином бездіяльність дізнавача щодо не вчинення дій про визнання особи потерпілою не може бути оскаржена в порядку, передбаченому ст. 303 КПК України, оскільки кримінальний процесуальний закон не зобов`язує вчиняти такі дії слідчого чи прокурора.
Із аналізу вищевказаних норм кримінального процесуального законодавства вбачається, що скарги заявника не містить у собі вимог щодо скасування постанови про відмову у визнанні потерпілим, а відтак вимоги заявника не можуть бути предметом розгляду слідчим суддею, оскільки таке оскарження не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, що регламентовано положеннями Глави 6 цього Кодексу з урахуванням вимог ст. 220 КПК України, а відтак, за таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку про відмову у відкритті провадження.
Під час кримінального провадження слідчий суддя, суд неухильно додержуються вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства та вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їхніх повноважень цим Кодексом, що є принципом диспозитивності розгляду.
Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.
Відповідно до ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності.
Слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню (ч. 4 ст. 304 КПК України).
На підставі викладеного, керуючись ч. 4 ст. 304, ст.ст. 306, 307 КПК України, слідчий суддя,-
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті провадження за скаргою адвоката ОСОБА_2 і інтересах ОСОБА_3 на бездіяльність дізнавача Дарницького УП ГУНП м. Києва у кримінальному провадженні №00002209 від 01.12.2021.
Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Слідчий суддя: