УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2021 року місто Київ

Шевченківський районний суд міста Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
заявника ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду скаргу ОСОБА_3 , подану в порядку статті 303 КПК України, на бездіяльність уповноваженої особи Державного бюро розслідувань щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 31.05.2021, -
В С Т А Н О В И В:
До Шевченківського районного суду міста Києва 15.06.2021 (вх.№56784) надійшла скарга ОСОБА_3 , подану в порядку статті 303 КПК України, на бездіяльність уповноваженої особи Державного бюро розслідувань щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 31.05.2021.
В обґрунтування поданої скарги, заявник зазначив, що 31.05.2021 засобами поштового зв`язку звернувся до Державного бюро розслідувань з заявою про внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.376 КК України, яка отримана уповноваженою особою ДБР 01.06.2021.
Вважаючи невиконаним обов`язок слідчого, визначений ч.4 ст.214 КПК України, заявник звернувся до суду з даною скаргою.
Згідно Протоколу автоматичного визначення слідчого судді скарга 15.06.2021 розподілена на слідчого суддю ОСОБА_1 .
У судовому засіданні заявник підтримав доводи скарги, просив її задовольнити.
Уповноважена особа ДБР, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду скарги, в судове засідання не з`явилась та не повідомила суд про причини свого неприбуття. Разом із цим, відсутність у судовому засіданні особи, бездіяльність якої оскаржується, не перешкоджає розгляду скарги.
Вивчивши скаргу та матеріали додані до неї, заслухавши пояснення заявника, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги, виходячи з такого.
Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України.
Так, згідно до п.1 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу.
В обґрунтування скарги наведено ті обставини, що 31.05.2021 ОСОБА_3 подав до ДБР заяву про вчинення кримінального правопорушення, яка отримана уповноваженою особою ДБР 01.06.2021, що підтверджується відомостями трекінгу «Укрпошта».
Проте, станом на дату подання скарги відомості про кримінальне правопорушення, у встановленому порядку та в строки всупереч вимогам ст.214 КПК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань не внесені.
Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора 30.06.2020 №298.
Згідно з п.1 глави 2 розділу I цього Положення, до Реєстру вносяться час та дату надходження заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення або виявлення з іншого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; прізвище, ім`я, по батькові (найменування) потерпілого або заявника; інше джерело, з якого виявлені обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п.4, 5 ч.5 ст.214 КПК України.
Згідно з ч.1 ст.2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого Кримінальним кодексом України.
Системний аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення.
Уцілому такий висновок відповідає Рішенню Конституційного Суду України у справі за конституційною скаргою від 17 червня 2020 року, згідно п.5 мотивувальної частини якого зазначено, що «встановлений законодавцем обсяг судового захисту стосовно оцінки бездіяльності уповноважених державних органів має забезпечити ефективність судового контролю, який має бути забезпечено під час розгляду відповідних питань хоча б у двох судових інстанціях: законодавець має запровадити такий обсяг судового контролю за бездіяльністю слідчого чи прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Реєстру після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, що дозволяв би здійснити ефективний судовий контроль щодо відповідних питань та за наявності підстав надати особі можливість ініціювати початок кримінального провадження, а отже, надати їй реальний доступ до судового захисту».
За таких обставин, бездіяльність, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, може мати місце лише у разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення до суб`єкта, який наділений повноваженнями вносити відомості до ЄРДР; наявність в такій заяві короткого викладу обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведеного заявником; невнесення відомостей за заявою, яка надійшла уповноваженому суб`єкту і містить короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, впродовж 24 годин.
Крім того, узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.01.2017 року №9-49/0/4-17 «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» передбачає, що найбільш складним і неоднозначним питанням, яке характеризує стан судової практики розгляду аналізованої категорії скарг, є правова оцінка заяви чи повідомлення на предмет обґрунтованості викладених у них відомостей, що свідчать саме про кримінальне правопорушення. У слідчій і в судовій практиці щодо цього питання є щонайменше два підходи. Згідно з першим передбачається так зване автоматичне внесення відомостей про кримінальне правопорушення, якщо такі повідомлення на предмет того, що викладені відомості дають підстави констатувати певні ознаки складу злочину. У свою чергу, другий підхід не передбачає автоматичного внесення відомостей, викладених у будь-яких заявах чи повідомленнях - вносяться лише визначені як такі, що на думку суб`єкта, який їх вносить, дійсно можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. Реалізація другого підходу, крім іншого, допускає розгляд заяв, які не містять таких відомостей, у порядку, встановленому Законом України «Про звернення громадян».
Із матеріалів скарги вбачається, що заявник просить внести відомості до ЄРДР відносно вчинення кримінального правопорушення Президентом України ОСОБА_4 , яке ним самостійно кваліфіковано за ч.1 ст.376 КК України.
Водночас, заява ОСОБА_3 від 31.05.2021 про вчинення кримінального правопорушення за своїм змістом та суттю є висловленням незгоди із викладеною на офіційному сайті Президента України прес-конференцією та окремими висловами Президента України у ній, що не є повідомленням про злочин, який підслідний ДБР, оскільки містить загальну інформацію і не містить конкретних даних про вчинення вказаною особою кримінального правопорушення.
Так, об`єктом злочину, визначеного ч.1 ст.376 КК України, є порядок здійснення правосуддя в частині реалізації загального конституційного принципу незалежності суддів при здійсненні правосуддя. Потерпілим від злочину є суддя. Об`єктивна сторона злочину полягає у втручанні в діяльність судді. Під втручанням розуміється вплив у будь-якій формі на суддю з метою перешкодити виконанню ним своїх службових обов`язків або добитися винесення неправосудного рішення. До конкретних форм впливу можна віднести: прохання, вказівку, погрозу, підкуп, критику судді в засобах масової інформації до вирішення конкретної справи у зв`язку з її розглядом, проведення пікетів, мітингів тощо. Вплив на суддю може здійснюватись і через третіх осіб - близьких родичів, колег по роботі тощо. Злочин вважається закінченим з моменту здійснення впливу на суддю, незалежно від того, чи вдалося винному перешкодити судді у виконанні ним службових обов`язків або добитися винесення неправосудного рішення. Суб`єкт злочину загальний. Суб`єктивна сторона злочину характеризується прямим умислом. Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони злочину є мета - перешкодити виконання суддею службових обов`язків або добитися винесення неправосудного рішення.
При цьому, слід зазначити, що кримінальний процесуальний закон дійсно не вимагає від заявника зазначення в заяві усіх складових злочину. Однак це не означає, що будь-яка заява про вчинене кримінальне правопорушення виключно з огляду на її назву набуває статусу цього документа і її подання до ДБР тягне за собою процесуальні наслідки у виді внесення відомостей до ЄРДР.
Виходячи з цього, слідчий суддя вважає необґрунтованим твердження ОСОБА_3 , що в заяві про вчинення кримінального правопорушення від 31.05.2021 ним було вказано всі елементи вчиненого злочину: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона, а також всі ознаки вчиненого злочину: час, місце, спосіб, ПІП особи, місце її роботи і посаду, короткі обставини злочину, оскільки це не відповідає встановленим фактичним обставинам.
Слідчий суддя враховує також відповідну судову практику. Так, згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням, таким, наприклад, як передбачені законом строки давності, заходи забезпечення позову, нормативне регулювання такого права стосовно неповнолітніх та психічно хворих осіб (зокрема, справа «Стаббінґс та інші проти Сполученого Королівства» (Stubbings and Others v. the United Kingdom), справа «Толстой Милославський проти Сполученого Королівства» (Tolstoy Miloslavsky v. the United Kingdom). У рішенні у справі «Плахтєєв та Плахтєєва проти України» Суд нагадав, що питання імунітету суддів вже зустрічалося при розгляді однієї із справ, і в ній Суд дійшов висновку, що такий імунітет мав законну мету, оскільки був засобом забезпечення належного здійснення правосуддя. Суд також постановив, що, з огляду на обставини тієї справи, таке обмеження було пропорційним (див. «Ернст та інші проти Бельгії» (Ernst and Others v.Belgium).
Із огляду на встановлені обставини, не оцінюючи обґрунтованість заяви ОСОБА_3 на предмет наявності ознак складу злочину, вважаю очевидним, що в них відсутні відомості, які б свідчили або могли свідчити про вчинене кримінальне правопорушення з боку Президента України ОСОБА_4 .
Розглянувши скаргу в межах питань, які були винесені на розгляд заявником, перевіривши надані в обґрунтування його доводів матеріали, з урахуванням наведеного вище, прихожу до висновку, що скарга ОСОБА_3 є необґрунтованою і такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 2, 7, 214, 303, 304, 307, 309, 372, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В:
Скаргу ОСОБА_3 , подану в порядку статті 303 КПК України, на бездіяльність уповноваженої особи Державного бюро розслідувань щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 31.05.2021, залишити без задоволення.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1