КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/792/2021 (758/5522/20) Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 277 КПК України Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні судуапеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 03 червня 2020 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 03 червня 2020 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на повідомлення про підозру від 19 листопада 2019 року у кримінальному провадженні № 0002458 від 11.07.2019 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 186 КК України.

Приймаючи рішення, слідчий суддя вказав, що предмет оскарження - повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 186 КК України від 19.11.2019 у кримінальному провадженні № 0002458, на момент розгляду скарги відсутній, у зв`язку із чим прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення скарги.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, підозрюваний ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу та доповнення до неї, в яких просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити скаргу ОСОБА_6 на повідомлення прокурора міста Києва ОСОБА_7 про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 186 КК України, скасувати вказане повідомлення про підозру.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_6 зазначає, що у відповідності до показань свідків, підозрюваний у період з 21 год. 00 хв. по 01 год. 00 хв. 10 та 11 липня 2019 року перебував на робочій нараді та за вказаного проміжку часу нікуди не відлучався. Стверджує, що висновок експертного дослідження №041-1807-2019 від 11.07.2019 не являється висновком експерта, а висновок судово-медичної експертизи №042-2505-2019 від 08.01.2020 є неповним та необґрунтованим, у зв`язку із чим не можуть слугувати джерелом доказу та додає, що висновок комплексної судової експертизи за № 23-3/75-23-1/75 від 25.05.2020 спростовує причетність ОСОБА_6 до інкримінованих злочинів.
Також апелянт вказує на недопустимість такого доказу як протокол огляду місця події, оскільки огляд проведений слідчим, який не входить до групи слідчих, відомості про огляд місця події внесені до ЄРДР через 6 годин 38 хвилин після завершення огляду, у протоколі огляду не зазначений серійний інвентарний номер фототехніки та ліцензованої сертифікації фотоапарату марки «Sony» на який робилась фотозйомка, ілюстративна таблиця не підписана особою, яка проводила огляд, ілюстративна таблиця як додаток до протоколу у його тексті не зазначена, не вказані оригінальні технічні носії інформації, їх характеристики, індивідуальні ознаки, учасникам не повідомлено про порядок та умови застосування технічної фіксації, оригінальний технічний носій не долучений в якості додатку до тексту протоколу.
Крім того, підозрюваний посилається на те, що за весь час досудового розслідування потерпілі у провадженні не надали слідству жодних офіційних підтверджуючих документів щодо наявності у них нібито викраденого, належного їм на праві власності майна, а викладені суми матеріального збитку у висновках експертів є припущеннями. Стверджує, що слідчим, що проводив впізнання з потерпілими, не дотримано вимог ст.ст. 228, 231 КПК України, а тому такі протоколи не можуть обґрунтовувати підозру.
Також апелянт звертає увагу суду на те, що заява про вчинення злочину написана не особисто ОСОБА_8 , а його дружиною, а тому кримінальне провадження розпочате усупереч вимог розслідування кримінальних проваджень у формі приватного обвинувачення. Стверджує, що ОСОБА_9 власницею автомобіля Ніссан Тііда не являлась та не являється.
Далі в апеляційній скарзі підозрюваний зазначає, що він є діючим військовослужбовцем Збройних Сил України та Міністерства оборони, проте повідомлення про підозру здійснював представник неналежного органу процесуального керівництва, а саме прокурор міста Києва та Київської місцевої прокуратури №7, а не військовий прокурор Центрального регіону України та Головної військової прокуратури. Крім того, вказує, що уповноваженими службовими особами прокуратури міста Києва та Київської місцевої прокуратури № 7 суттєво порушено процедуру повідомлення про підозру 19.11.2019, оскільки письмове повідомлення про підозру депутату місцевої ради здійснюється серед іншого керівником регіональної прокуратури в межах його повноважень. Зазначає, що отримання тексту зміненої підозри не відбулось, оскільки підозрюваний не розумів суті подій, були відсутні його захисники, безоплатного захисника залучено не було, не роз`яснені права та процесуальні обов`язки підозрюваного. Додає, що фактичне місце проживання та реєстрації не відповідають реальним анкетним даним.
У підсумку апелянт зазначає, що ухвала слідчого судді необґрунтована, невмотивована, не ґрунтується на нормах КПК України, не відповідає фактичним обставинам справи, винесена з порушенням норм процесуального права.
Судове засідання по розгляду згаданої апеляційної скарги, у зв`язку з неявкою у судове засідання учасників провадження, перенесено слуханням в апеляційній інстанції на 14 годину 15 хвилин 21 квітня 2021 року, про що надіслано повідомлення прокурору 31.03.2021 року та повідомлено підозрюваного ОСОБА_6 30.03.2021, проте в судове засідання прокурор та підозрюваний не прибули, про причини своєї неявки суду не повідомили, у зв`язку із чим, колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги у відсутність прокурора та підозрюваного. Також підозрюваний, будучи належно повідомленим, не прибув у судові засідання, призначені на 02.07.2020, 04.08.2020, 14.09.2020, 06.10.2020, 21.12.2020, 20.01.2021, 10.02.2021, 29.03.2021.
Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підозрюваного задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Так, відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому ст. 278 КПК України, у випадку наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Письмове повідомлення про підозру в порядку, передбаченому ст. 276-278 КПК України, є початковим моментом притягнення особи до кримінальної відповідальності.
Відповідно до вимог ч. 1 п.п. 4, 5 ст. 277 КПК України, письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням із прокурором.

Зміст письмового повідомлення про підозру має відповідати вимогам, передбаченим ч. 1 ст. 277 КПК України, а саме містити наступні відомості: прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; зміст підозри; правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; права підозрюваного; підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.
Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві, тому, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні Подільського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження №0002458, відомості про яке 11.07.2019 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 186 КК України.

19.11.2019 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 186 КК України.

26.05.2020 ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

18.05.2020 ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Подільського районного суду міста Києва зі скаргою на повідомлення про підозру від 19.11.2019 у кримінальному провадженні № 0002458 від 11.07.2019 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 186 КК України.

Ухвалою слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 03 червня 2020 року відмовлено у задоволенні вказаної скарги ОСОБА_6 , оскільки предмет оскарження, повідомлення про підозру ОСОБА_6 від 19.11.2019, на момент розгляду скарги відсутній, з чим погоджується і колегія суддів.

Посилання підозрюваного на ті обставини, що він є діючим військовослужбовцем Збройних Сил України та Міністерства оборони, а тому повідомлення про підозру здійснював представник неналежного органу процесуального керівництва, є необгрунтованими, оскільки інкриміновані підозрюваному кримінальні правопорушення підслідні слідчим органів Національної поліції, в даному випадку слідчим Подільського УП ГУ НП у місті Києві, а тому процесуальне керівництво досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, які у кримінальних провадженнях проводять слідчі Подільського УП ГУ НП у місті Києві, здійснюється прокурорами Київської місцевої прокуратури № 7 міста Києва або прокурорами прокуратури вищого рівня, прокурори прокуратури міста Києва. Крім того, військовослужбовців як окрему категорію осіб, КПК України не виділяє, з урахуванням тих обставин, що підозрюваний є військовослужбовцем молодшого офіцерського складу Збройних Сил України, та лише в п. 1 ч. 5 ст. 216 КПК України визначає таку підслідність щодо військовослужбовців вищого офіцерського складу за певні злочини, до яких інкриміновані підозрюваному кримінальні правопорушення не відносяться.

Посилання підозрюваного на те, що отримання ним тексту зміненої підозри не відбулось, оскільки він не розумів суті подій, слід визнати необгрунтованими, з урахуванням тих обставин, що підозрюваний ОСОБА_10 від підпису про отримання даного повідомлення відмовився, що зафіксовано у повідомленні про зміну раніше повідомленої підозри від 26.05.2020 та протоколі проведення процесуальної дії від 26.05.2020 (а.с. 44-48, 49-50 т. 2).
Твердження підозрюваного про те, що повідомлення про підозру вручене без участі захисника, знайшли своє підтвердження, разом з тим, положення ст. 278 КПК України не містять такої вимоги як обов`язкова участь адвоката.

Посилання підозрюваного на те, що уповноваженими службовими особами прокуратури міста Києва та Київської місцевої прокуратури №7 порушено процедуру повідомлення про підозру 19.11.2019, оскільки письмове повідомлення про підозру депутату місцевої ради здійснюється серед іншого керівником регіональної прокуратури в межах його повноважень, не знайшли свого підтвердження, оскільки на час вручення ОСОБА_10 підозри, процесуальне керівництво здійснювалося групою прокурорів Київської місцевої прокуратури №7 міста Києва, у зв`язку із чим, йому, як депутату міської ради, складено та підписано повідомлення керівником відповідної регіональної прокуратури, а саме прокурором міста Києва ОСОБА_7 , і лише з 14 лютого 2020 року, постановою Генерального прокурора ОСОБА_11 керівництво у даному кримінальному провадженні, з метою закінчення досудового розслідування у розумні строки та здійснення нагляду за досудовим розслідуванням у формі процесуального керівництва покладено на прокурорів військової прокуратури Київського гарнізону.

Посилання підозрюваного на те, що висновки експертного дослідження №041-1807-2019 від 11.07.2019 та судово-медичної експертизи №042-2505-2019 від 08.01.2020 не є джерелом доказу, те, що висновок комплексної судової експертизи за № 23-3/75-23-1/75 від 25.05.2020 спростовує причетність ОСОБА_6 до інкримінованих злочинів, те, що потерпілі не надали слідству офіційних підтверджуючих документів щодо наявності у них нібито викраденого, належного їм на праві власності майна, те, що заява про вчинення злочину написана не особисто ОСОБА_8 , а його дружиною, те, що ОСОБА_9 власницею автомобіля Ніссан Тііда не являлась, те, що, у відповідності до показань свідків, підозрюваний у період з 21 год. 00 хв. по 01 год. 00 хв. 10 та 11 липня 2019 року перебував на робочій нараді та нікуди не відлучався, колегія суддів визнає передчасними, оскільки вони стосуються доведеності вини особи, що не є предметом розгляду на даному етапі провадження, проте підлягають перевірці на досудовому розслідуванні.

Інші доводи апеляційної скарги, з урахуванням того, що 26.05.2020 ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи апеляційним судом.

Твердження апелянта про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, необгрунтованість, невмотивованість ухвали слідчого судді, порушення норм процесуального права, також не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи апеляційним судом.

За таких обставин, ухвала слідчого судді, відповідно до вимог ст. 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, про що йде мова в апеляційній скарзі підозрюваного, колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень вимог КПК України при постановленні ухвали слідчим суддею, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 194, 196, 277-278, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 03 червня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на повідомлення про підозру від 19 листопада 2019 року у кримінальному провадженні № 0002458 від 11.07.2019 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 186 КК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ _____________________ _____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_12