Справа № 346/3975/20
Провадження № 1-кп/346/263/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2021 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 1-кп/346/263/21 що зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 20.11.2019 року за № 0001178 щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 , українця, освіта середня, працюючого сторожем у Коломийському економіко-правовому коледжі, одруженого, на утриманні одна малолітня дитина, раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

обвинувачений порушив правила безпеки дорожнього руху як особа, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_6 .

Вказаний злочин вчинено за наступних обставин.

19.11.2019 року приблизно о 17 год. 40 хв. в темну пору доби, суху погоду, за умов вуличного освітлення, обвинувачений, керуючи автомобілем марки «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер « НОМЕР_2 », рухався по вул. Січових Стрільців в м. Коломия Івано-Франківської області, в напрямку з перехрестям вул. Лисенка. Дана ділянка дороги має по одній смузі для руху в кожному напрямку, які розділені переривчастою лінією горизонтальної дорожньої розмітки «1.5». В цей час проїжджу частину дороги, зліва направо, відносно напрямку руху автомобіля, почали переходити пішохід похилого віку - ОСОБА_6 , 1943 року народження, разом з дочкою ОСОБА_7 , яка попід руку вела свою матір. Пішоходи ОСОБА_6 та ОСОБА_7 створили водію автомобіля, обвинуваченому небезпеку для руху. Однак, при наближенні до лінії руху пішоходів обвинувачений, рухаючись проїжджою частиною дороги, проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечної швидкості руху, маючи об`єктивну можливість завчасно виявити небезпеку для руху у вигляді двох пішоходів, своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_6 .

При цьому обвинувачений порушив пункти 1.7, 1.10, 2.3 «б» і «д», 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху України, в результаті чого сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пішохід ОСОБА_6 згідно з висновком судово-медичної експертизи № 217 від 06.01.2020 року отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми із забоєм головного мозку важкого ступеня, крововиливами в м`які покрови голови, крововиливами під оболонки, в речовину головну мозку, раною тім`яної ділянки, що ускладнилася набряком та набуханням головного мозку, від яких 20.11.2019 року в Коломийській ЦРЛ наступила її смерть.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта згідно з вимогами ст. 337 КПК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю та підтвердив обставини вчиненого ним злочину, вказані в обвинувальному акті. Обвинувачений суду пояснив, що 19.11.2019 року близько 17:40 год. в суху погоду, в темну пору доби він рухався на вказаному автомобілі в м. Коломиї, по вул. С.Стрільців, Івано-Франківської області, до центру міста, і в цей час дорогу переходили дві жінки зліва направо, яких він побачив недалеко від себе, оскільки вони йшли на таксі, що стояло на зупинці. Справа була зупинка громадського транспорту. Коли обвинувачений їх побачив, вони знаходились на проїжджій частині дороги на зустрічній смузі руху. Він рухався зі швидкістю 50 км/год. при ввімкненому світлі і видимість була достатньо доброю, при цьому йому ніщо не заважало зупинитись. Визнає, що не вжив достатньо заходів для уникнення зіткнення, тобто не відреагував відразу. Коли вони зійшли з тротуару на проїжджу частину він спостерігав за ними, при цьому вони рухалися швидким рухом, а коли дійшли до половини смуги зустрічного руху, то зупинилися на 3-4 секунди і продовжили рух далі. Він був впевнений в тому, що вони його пропустять, тобто він бачив, що вони на нього дивилися. Після ДТП він викликав швидку допомогу, яка забрала потерпілу в лікарню, а після огляду місця пригоди - поїхав в лікарню для проведення медичного освідчення на факт вживання алкоголю, за результатами якого встановлено, що він був тверезий. Про смерть потерпілої обвинувачений дізнався на наступний день від слідчого. Слідчий експеримент проводився в серпні близько 22:00 год. Обвинувачений у вчиненому щиро розкаюється і просить його суворо не карати. Відшкодування потерпілій ОСОБА_7 завданої шкоди відбулось добровільно, при цьому тиску на нього ніхто не чинив, у зв`язку з чим нею написана заява про відсутність до нього претензій морального та матеріального характеру.

Потерпіла ОСОБА_7 та її представник, адвокат ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилися. Представник потерпілої, адвокат ОСОБА_8 28.12.2020 року електронною поштою надіслав до суду письмове клопотання, в якому просить завершувати розгляд кримінального провадження у його відсутності, а також у відсутності потерпілої ОСОБА_7 . При призначенні покарання просить врахувати позицію потерпілої, яка висловлена нею в письмовій заяві від 27.10.2020 року про відсутність претензій до обвинуваченого. Потерпіла в письмовій заяві від 27.10.2020 року (Вх. № ЕП-5053/20- Вх. від 28.12.2020 року просить завершувати розгляд даного кримінального провадження у її відсутності, при призначенні покарання обвинуваченому врахувати її думку про несуворість покарання, оскільки він за взаємною домовленістю між учасниками даної дорожньо-транспортної пригоди в добровільному порядку відшкодував майнову та моральну шкоду, заподіяну даним кримінальним правопорушенням, яка не охоплюється страховим відшкодуванням (страховою виплатою) зі сторони страховика. Потерпіла не заперечує щодо того, щоб обвинуваченого звільнили від відбуття покарання на підставі ст. 75 КК України, правові наслідки звільнення обвинуваченого від відбуття покарання їй зрозумілі. Інших претензій морального та матеріального характеру до обвинуваченого з даного приводу потерпіла не має (а.п. 44, 46).

Прокурор просить визнати обвинуваченого винуватим у вчиненні інкримінованого злочину та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки, та вважає, що виправлення обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства, враховуючи, що вказаний злочин відноситься до категорії тяжких, внаслідок якого настала смерть потерпілої, тому призначене покарання має бути необхідне й достатнім для виправлення обвинуваченого, незважаючи на наявність обставин що пом`якшують покарання та відсутність таких, що обтяжують покарання.

Захисник обвинуваченого просить призначити обвинуваченому покарання не пов`язане з позбавленням волі, застосувавши ст.75 КК України, із визначенням іспитового строку на розсуд суду, а також без позбавлення права керування транспортним засобом, врахувавши при цьому, що обвинувачений вину у вчиненні вказаного злочину визнав, щиро розкаявся, активно сприяв у проведенні розслідування, жодних перешкод слідчому у проведенні слідчих дій не чинив, не шукає можливості уникнути кримінальної відповідальності, міцність його соціальних зв`язків, наявність сім`ї. Крім того, зазначає, що вказаний злочин відноситься до необережних злочинів. Обвинуваченому неприємно, він шкодує, дуже переживає з приводу вказаної події. Просить також врахувати позицію потерпілої, зафіксовану в її заяві, якій обвинувачений повністю відшкодував моральні та матеріальні збитки.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини, пред`явлене йому обвинувачення повністю доводиться такими дослідженими в судовому засіданні доказами:

- даними протоколу огляду місця події від 19.11.2019 року, план-схемою та фототаблицями до нього, згідно з якими огляд проводився на ділянці дороги по вул. С.Стрільців в м. Коломия, Івано-Франківської області, неподалік автобусної зупинки та будівлі № 34а. У правій смузі руху знаходиться автомобіль марки «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер « НОМЕР_2 », на якому наявні механічні пошкодження, а саме: розбита передня ліва фара, переднє ліве крило, бампер та ліва стойка (а.п. 60-74);

-даними протоколу огляду предмету від 16.04.2020 року щодо огляду відеозапису з камер спостереження «ТНК-провайдер» моменту ДТП, яка мала місце 19.11.2019 року в м. Коломия, по вул. С.Стрільців, Івано-Франківської області, згідно з яким о 17:45:09 год. відбувся наїзд передньою частиною автомобіля на пішохода (а.п. 90-93);

-даними висновку експерта № 217 від 20.11.2019 року -06.01.2020 року, відповідно до якого смерть ОСОБА_6 настала внаслідок закритої черепно-мозкової травми із забоєм головного мозку важкого ступеня, крововиливами в м`які покриви голови, крововиливами під оболонки, в речовину головного мозку, раною тім`яної ділянки, що ускладнилася набряком та набуханням головного мозку. Всі вищезазначені тілесні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів, якими могли бути і виступаючі частини автомобіля, незадовго до поступлення на стаціонарне лікування, про що свідчить характер їх (а.п. 110-112);

- даними висновку експерта № 48 від 05.03.-10.03.2020 року та фототаблицями до нього, згідно з яким слід вважати, що мало місце зіткнення автомобіля з потерпілою, коли остання перебувала у вертикальному положенні і була обернена до автомобіля правою поверхнею тіла, і в результаті первинного удару утворились сліди ковзання на зовнішній поверхні правої штатини в її нижній третині (а.п. 118-124);

- даними висновку експерта № СЕ-19/109/26-878ІТ/19 від 27.12.2019 року, згідно з яким на момент експертного огляду та дослідження робоча гальмівна система та рульове керування автомобіля марки «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер « НОМЕР_2 », знаходились у працездатному стані (а.п. 126-129);

- даними висновку експерта № СЕ-19/109/26-877ІТ/19 від 07.02.2020 року, згідно з яким наїзд автомобілем марки «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер « НОМЕР_2 », під керуванням ОСОБА_4 , на пішохода ОСОБА_6 відбувся на смузі, призначеній для напрямку руху в сторону площі Скорботи та відносно елементів дороги знаходиться в місці, що передує кінцевому розташуванню автомобіля марки «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер « НОМЕР_2 » (а.п. 132-134);

- даними проведення слідчих експериментів від 14.07.2020 року та доданими до них схемами, проведених з метою перевірки і уточнення відомостей про обставини ДТП, яка мала місце 19.11.2019 року. ОСОБА_4 та ОСОБА_7 відтворили обставини ДТП, під час якої загинула ОСОБА_6 (а.п. 146-153);

- даними висновку експерта № СЕ-19/109/13/13-572 ІТ/20 від 05.08.2020 року, згідно з яким за заданих дорожніх умов, величина максимально допустимої швидкості руху автомобіля марки «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер « НОМЕР_2 », становить біля 119... 123 км/год. в залежності від коефіцієнту зчеплення його коліс із дорожнім покриттям. В заданій дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер « НОМЕР_2 » повинен був, з технічної точки зору, керуватися вимогами пунктів 12.2; 12.4 та 12.3 Правил дорожнього руху України. У відповідності до вимог вказаних пунктів ПДР України в ситуації, яка склалася на дорозі безпосередньо перед ДТП, водій повинен був, з технічної точки зору, рухатися даною ділянкою дороги з швидкістю, що не перевищує 50 км/год., а з моменту виходу пішохода ОСОБА_6 на проїзну частину дороги - негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу. За наданим комплексом вихідних даних водій автомобіля марки «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер « НОМЕР_2 », мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_6 шляхом застосування своєчасного гальмування з моменту виникнення небезпеки для руху, рухаючись як із заданою, так і із максимально-допустимою за даних дорожніх умов швидкістю. За заданим комплексом вихідних даних причиною настання дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору, стали обставини, які пов`язані із невідповідністю дій водія автомобіля марки «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер « НОМЕР_2 », вимогам пункту 12.3 Правил дорожнього руху України (а.п. 157-161).
Оцінюючи зібрані в даному кримінальному провадженні докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд приходить до висновку про те, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження та підтверджується, поза розумним сумнівом, комплексом достатньо переконливих, чітких, неспростовних і узгоджених між собою доказів.

Дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч.2 ст. 286 КК України, оскільки він порушив правила безпеки дорожнього руху як особа, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_6 .

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд у відповідності до вимог ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно зі ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, є тяжким злочином.

Суд вважає, що згідно зі ст.66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, є його щире каяття, активне сприяння розкриттю даного злочину та добровільне відшкодування завданих збитків.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, вказані в ст.67 КК України, відсутні.

Суд враховує особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності (а.п. 135), позитивно характеризується за місцем проживання (а.п. 145), на психоневрологічному та наркологічному обліках не перебуває (а.п.138, 139), має на утриманні малолітню дитину (а.п. 141), офіційно працевлаштований (а.п. 144), а також те, що на час дорожньо-транспортної пригоди обвинувачений в стані алкогольного сп`яніння не перебував (а.п.75, 76). Крім того, суд враховує думку потерпілої ОСОБА_7 , викладену в заяві від 27.10.2020 року, про відсутність претензій морального та матеріального характеру до обвинуваченого, а також про призначення не суворого покарання, в тому числі не заперечення проти звільнення його від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України (а.п. 46).

Суд також враховує досудову доповідь Коломийського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області від 20.11.2020 року, про те, що, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також низьку ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства можливе та не становить високої небезпеки для суспільства чи окремих осіб. У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення його від відбування покарання з випробуванням, вказаний орган пробації вважає доцільним покладення на обвинуваченого обов`язків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України (а.п. 37-39).
Відповідно до ч.1 ст. 8 Конституції України діє принцип верховенства права. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/13) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, виходячи з принципу індивідуалізації покарання, суд враховує також спосіб посягання, форму та ступінь вини обвинуваченого.

Тому суд дійшов висновку, що одна лише тяжкість вчинення в даному випадку злочину не може бути єдиною та безумовною підставою для висновку про неможливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, а тому йому слід призначити покарання у межах санкції ч.2 ст.286 КК України, а саме у виді позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами, зі звільненням від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з покладенням на нього частини обов`язків, передбачених ст.76 КК України, оскільки зазначене покарання, на переконання суду, буде необхідними і достатніми для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Необхідності застосування запобіжного заходу до обвинуваченого до набрання цим вироком законної сили немає.

Питання про речові докази слід вирішити відповідно до правил ст.100 КПК України.

Розмір процесуальних витрат за проведення інженерно-транспортних експертиз складає 3 662,75 грн. (1 256,08 грн. від 27.12.2019 року; 1 099,07 грн. від 07.02.2020 року; 1 307,60 грн. від 05.08.2020 року) та підлягає стягненню з обвинуваченого відповідно до правил ч.1 ст.124 КПК України.

Відповідно до правил ч. 4 ст. 174 КПК України скасуванню підлягає арешт, накладений на вказаний транспортний засіб і свідоцтво про його реєстрацію.
Цивільний позов не заявлено.
На підставі наведеного та, керуючись ст.ст. 100, 124, 174, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення інженерно-транспортних експертиз в загальному розмірі 3 662 (три тисячі шістот шістдесять дві) гривні 75 копійок.

Питання про речові докази вирішити таким чином:

- автомобіль марки «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер « НОМЕР_2 », який зберігається на території тимчасового майданчику затриманого автотранспорту Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області, та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , яке зберігається при матеріалах кримінального провадження, повернути ОСОБА_4 після набрання цим вироком законної сили;

-одяг трупа ОСОБА_6 , а саме светр, куртку та штани, які опечатано в поліетиленовий пакет, повернути потерпілій ОСОБА_7 ;
- оптичний DVD-R диск із відеозаписом з камери зовнішнього відеоспостереження «ТНК-провайдер», які розташовані в м. Коломия, по вул. С.Стрільців, Івано-Франківської області, зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Скасувати заходи забезпечення у виді арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 22.11.2019 року, на автомобіль марки «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер « НОМЕР_2 », та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

На вирок може бути подана апеляція до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з часу його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1