Справа № 497/1272/2021 Провадження № 1-кс/497/557/2021
УХВАЛА
23.07.2021 року Болградський районний суд Одеської області, у складі суду

головуючого - слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в м. Болград, клопотання слідчого СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна,
ВСТАНОВИВ:
19.07.2021 року слідчий СВ Болградського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням, погодженим з прокурором Болградської окружної прокуратури ОСОБА_4 про арешт тимчасово вилученого майна.

З клопотання вбачається, що біля 19:15 години 18 липня 2021 року, на відрізку автомобільної дороги сполученням «Одеса-Болград», на перехресті вул. Болградська та Шкільна с.Каракурт Болградського району Одеської області, сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіля марки «Mitsubishi», моделі «Lanser», р/н « НОМЕР_1 », під керуванням ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та велосипеда під керуванням ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В наслідок зазначеної ДТП ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді множних переламів ребер справа, багато уламковий перелом правої ключиці зі зміщенням уламків по ширині, травма голови.

При виїзді на місце ДТП, 18 липня 2021 року, проведено огляд місця події, за наслідками якої вилучено:

-автомобіль марки Mitsubishi» моделі «Lanser», сірого кольору, р/н « НОМЕР_1 », належний ОСОБА_5 ;

-свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_7 ;

-велосипед належний ОСОБА_6

Вилучене майно для забезпечення зберігання, направлено до Болградського РВП ГУНП в Одеській області.

У зв`язку з тим, що вилучене майно є знаряддя вчиненого кримінального правопорушення, зберігає на собі його сліди, має вагоме значення для розкриття кримінального правопорушення і виявлення винних осіб, тому в порядку ст. 98 КПК України вилучене майно визнано речовим доказом по кримінальному провадженню № 0000311.

З огляду на викладене, та не те, що майно вилучене 18 липня 2021 року, під час огляду місця дорожньо-транспортної події є майном процесуальний статус якого відповідає статті 98 КПК України, потребує більш детального вивчення, підлягає спеціальним експертним дослідженням (судова авто-технічна експертиза, судова ситуаційна експертиза, судово-медична експертиза, токсикологічна експертиза), з метою збереження речових доказів, проведення всебічного та повного досудового розслідування, тому слідчий звертається з цім клопотанням.

Слідчий СВ Болградського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд клопотання у її відсутності, клопотання підтримує та просить його задовольнити в повному обсязі.

Фактичний власник вилученого транспортного засобу (автомобіля) ОСОБА_5 , надала заяву про розгляд клопотання у її відсутності, проти клопотання заперечень не висловив, просила ухвалити судове рішення відповідно до діючого законодавства. Інший фактичний власник ОСОБА_6 в судове засідання не зв`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання був повідомлений належним чином.

Слідчий суддя перевіривши наданні матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, дійшов висновку щодо часткового задоволення клопотання, виходячи з наступного.

У відповідності до вимог ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст. 1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004р.).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

В судовому засіданні встановлено, що 18.07.2021 року до чергової частини Болградського РВП ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення про те, що 18.07.2021 року в с.Каракурт Болградського району на вул.Болградська, 29 сталася ДТП за участю автомобіля «Mitsubishi Lanser», р/н « НОМЕР_1 », під керуванням ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та велосипеда під керуванням ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , за наслідками якої ОСОБА_6 отримавтілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми (ЖЄО №2854 від 18.07.2021 року).

Вказані відомості 19.07.2021 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000311 за правовою кваліфікацією ч.1 ст.286 КК України.

З протоколу огляду місця події вбачається, що під час огляду працівниками поліції по вул.Болградська с.Каракурт навпроти будинку 29, було виявлено автомобіль «Mitsubishi Lanser», р/н « НОМЕР_1 » та велосипед, які були вилучені та передані на зберігання до Болградського РВП за адресою: Одеська область. м.Болград, пр-т Соборний, буд.97.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження є всі підстави обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, про що свідчать отримані ОСОБА_6 тілесні ушкодження. Також слідчим доведено, що майно, на яке він просить накласти арешт, буде використано, як доказ у кримінальному провадженні, а саме як знаряддя вчинення ДТП, але задовольняючи клопотання в частині накладення арешту на майно, суд виходить з того, що слідчим не доведено наявність будь-яких пошкоджень автомобіля, тому вважає необхідним передати автомобіль на відповідальне зберігання власникові - ОСОБА_5 , зобов`язавши її надавати транспортний засіб за першою вимогою працівників поліції для виконання слідчих дії у даному кримінальному провадження для з`ясування усіх обставин події.

Оцінивши обставини визначені ст.ст. 132,170 КПК України, суд дійшов висновку, що клопотання слідчого є обґрунтованим і підлягає частковому задоволенню, так як вищезазначене майно, є речовим доказом у кримінальному правопорушенні, та вважає необхідним застосувати захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вилученого майна.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 132,170-173,395 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання слідчого СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна - задовольнити частково.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно по кримінальному провадженню, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000311 від 19.07.2021 року, а саме на:

- автомобіль марки «Mitsubishi» моделі «Lanser», сірого кольору, р/н « НОМЕР_1 », належний ОСОБА_7 , зареєстрованої за адресою: в/ч А 2617, передавши його на відповідальне зберігання володільцю майна ОСОБА_5 , заборонивши їй відчуження даного транспортного засобу;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_7 , яке передати на відповідальне зберігання володільцю майна ОСОБА_5 ;

- велосипед належний ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнавши його місцем зберігання камеру зберігання речових доказів Болградського РВП ГУНП в Одеській області, за адресою: Одеська область, м. Болград, пр. Соборний, 97.

Зобов`язати ОСОБА_5 надавати доступ слідчого до зазначеного транспортного засобу для необхідності проведення слідчих дій.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1