Код суду 233 Справа № 233/2316/21
Вирок
Іменем України
07 червня 2021 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Костянтинівка, Донецької області, РНОКПП НОМЕР_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, працездатного, який не працює та не навчається, раніше не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -
ОСОБА_5 на початку травня 2021 року, у першій половині дня, більш точного часу не встановлено, перебуваючи на околиці вулиці Паші Ангеліної, на пустирі, який розташований навпроти будинку АДРЕСА_3 на землі знайшов 1 металевий предмет ззовні схожий на запал УЗРГМ-2.
Після чого ОСОБА_5 діючи умисно, достовірно знаючи, що виявлений ним вищевказаний предмет є запалом УЗРГМ-2, тобто вибуховим пристроєм, підняв вищевказаний предмет, який поклав у особисті речі та став зберігати та носити при собі, тим самим здійснив незаконне умисне носіння, зберігання, придбання, вибухового пристрою без передбаченого законом дозволу. Цього ж дня ОСОБА_5 раніше придбаний при вищевказаних обставинах вибуховий пристрій - запал УЗРГМ-2, приніс до покинутого будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_4 , де поклав до однієї з покинутих кімнат у смітті, та став зберігати, тим самим продовжив здійснювати незаконне умисне зберігання вибухового пристрою без передбаченого законом дозволу.
07 травня 2021 року близько о 18.00 годині більш точного часу не встановлено, ОСОБА_5 повернувся до покинутого будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_4 , де раніше сховав незаконно придбаний вибуховий пристрій - запал УЗРГМ-2, поклав до правої кишені своїх штанів та став зберігати та носити при собі, тим самим здійснив незаконне умисне носіння, зберігання, придбання, вибухового пристрою без передбаченого законом дозволу.
07 травня 2021 року у період часу з 18 години 25 хвилин до 18 години 50 хвилин, працівниками поліції в установленому законом порядку проведено огляд місця події на ділянці місцевості, розташованій навпроти будинку АДРЕСА_4 , де знаходився ОСОБА_5 , який на вимогу старшого слідчого СВ ВП № 2 добровільно надав для огляду 1 металевий предмет ззовні схожий на запал УЗРГМ-2, який є засобом підриву (засоби детонування) уніфікованим запалом ручної гранати, модернізованим, дистанційної дії, типу УЗРГМ-2 (1 од.), виготовлений промисловим (заводським) способом, який споряджено вибуховою речовиною. Запал типу УЗРГМ-2, відноситься до категорії вибухових пристроїв, та до вибуху придатний.
Тим самим, ОСОБА_5 своїми умисними діями порушив вимоги Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року №576, п.п. 8, 9, 10, 11,12 Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої Наказом МВС України № 622 від 21 серпня 1998 року.
Таким чином, ОСОБА_5 , обвинувачується у вчинені незаконного носіння, зберігання та придбання вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
19 травня 2021 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
За умовами угоди ОСОБА_5 зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.
Згідно з даною угодою ОСОБА_5 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а саме в незаконному носінні, зберіганні, придбанні вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.
Крім того, сторони погодилися, що при затвердженні угоди ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 263 КК України буде призначене покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України із звільненням від відбування покарання з випробуванням.
При цьому ОСОБА_5 , якому роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України, дав згоду на її призначення.
Прокурор у судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.
Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні вважав, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити.
Обвинувачений ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, в обсязі підозри, щиро каявся, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, у разі затвердження угоди.
Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 468 КПК України у кримінальному провадженні між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена угода про визнання винуватості.
Частиною 5 ст. 469 КПК України передбачено, що укладання угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: 1) кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів; 2) особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами; 3) особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.
Судом встановлено, що злочин, у вчиненні якого ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України є тяжким злочином, від якого потерпілих немає.
Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, цілком розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом; йому роз`яснені наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.
Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.
Судом встановлено, що угода про визнання винуватості від 25 травня 2021 року була укладена в присутності захисника ОСОБА_4 , що відповідає вимогам п. 9 ч. 2 ст. 52 КПК України.
Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України.
Обвинувачений ОСОБА_5 погоджується на призначення узгодженого покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки із звільненням від відбування покарання з випробуванням.
При призначенні певного виду та конкретної міри покарання, суд згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», з додержанням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого, а також враховує обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, відомості про особу обвинуваченого.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
При дослідженні особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_5 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, посередньо характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря психіатра, фтизіатра не перебуває; у скоєному щиро каявся, а також беззастережно визнав свою винуватість.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим так і іншими особами.
Виходячи з викладеного, суд дійшов до висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та ОСОБА_5 .
Узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, а саме: пропонується у межах встановлених в санкції частини статі Особливої частини Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також обставину, яка пом`якшує покарання, а саме щире каяття.
Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Враховуючи, що угода про визнання винуватості була укладена ОСОБА_5 добровільно, відповідає закону і не порушує права, свободи, інтереси сторін та інших осіб, а також інтересів суспільства, форма та зміст угоди відповідає вимогам КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання, яка відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
За таких обставин суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що обвинувачений ОСОБА_5 своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України незаконне носіння, зберігання, придбання, вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, за яким належить призначити обвинуваченому узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості міру покарання.
Цивільний позов у вказаному кримінальному провадженні не заявлявся.
Питання щодо речових доказів суд вирішує в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати (на проведення судової вибухо-технічної експертизи № СЕ-19/105-21/3512-ВТХ від 17 травня 2021 року) у розмірі 2402 (дві тисячі чотириста дві) грн. 68 (шістдесят вісім) коп., відповідно до ст. ст. 122, 124 КПК України слід покласти на обвинуваченого.
Запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 в ході досудового розслідування не обирався. Під час судового провадження клопотання від прокурора про застосування запобіжного заходу не надходило.
Керуючись ст.ст. 100, 314, 373, 374, 468, 469, 475 КПК України, суд -
Угоду про визнання винуватості, укладену 25 травня 2021 року між прокурором Костянтинівської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 затвердити.
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 25 травня 2021 року покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1, п.п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України в період іспитового строку покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Обов`язок нагляду за ОСОБА_5 покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання.
Цивільний позов не заявлений.
Речові докази по справі: залишки підриву УЗРГМ-2, первинну упаковку, що у сейфпакеті 3026323, яка зберігається у камері зберігання речових доказів ВП № 2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області (за квитанцією № 34 від 21 травня 2021 року, книги обліку речових доказів № 34, порядковий номер 34) знищити.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів (на проведення судової вибухо-технічної експертизи № СЕ-19/105-21/3512-ВТХ від 17 травня 2021 року) у розмірі 2402 (дві тисячі чотириста дві) грн. 68 (шістдесят вісім) коп.
Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу ОСОБА_5 не обирати.
Роз`яснити ОСОБА_5 , що відповідно до ч. 5 ст. 476 КПК України умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій, захиснику та прокурору.

Суддя ОСОБА_1