Справа № 2406
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 червня 2021 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 , за участю:
секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
захисника - ОСОБА_4 ,
обвинуваченого - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород питання доцільності продовження строку дії обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000560 від 13 травня 2020 року за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород, Закарпатської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307 та ч. 2 ст. 307 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
У провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області перебуває кримінальне провадження № 1-кп/308/919/20 (справа № 308/9587/20), відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000560 від 13.05.2020 року, відносно ОСОБА_5 , за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.307, ч. 2 ст. 307 КК України.
Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закаропатської області від 06.05.2021 року продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 строком до 02 липня 2021 року включно.
У зв`язку з закінченням строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинуваченого, судом вирішується питання доцільності продовження строку дії такого запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 .
У судовому засіданні, прокурор висловив позицію щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , обґрунтовуючи таку необхідність тим, що ризики, які стали підставою для обрання запобіжного заходу обвинуваченому не зменшились. Інший, більш м`який запобіжний захід не здатний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_4 заперечив щодо продовження строку дії запобіжного заходу своєму підзахисному, та зауважив, що всі посилання щодо наявності ризиків переховування та вчинення ним нових злочинів є суто гіпотетичними домислами прокурора, які нічим не підтверджені, окрім як припущеннями. Окрім цього, послався на те, що в ході судового розгляду досліджено всі докази, з`ясовано всі обставини справи. Додав, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту є достатнім для виконання завдань кримінального провадження на даному етапі судового розгляду.
Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав позицію свого захисника.
Заслухавши думку прокурора, позицію обвинуваченого та його захисника, суд прийшов до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати
запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів пов`язане із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Підставами застосування запобіжних заходів є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1-5 ч.1 ст. 177 КПК України.
Підставою для обрання обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, згідно з ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.09.2020 року були встановлені судом ризики переховування обвинуваченого від суду, ризик впливу на свідків, ризик вчинити інше кримінальне правопорушення.
ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1,2 ст. 307 КК України, за вчинення яких передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років з конфіскацією майна, і відповідно до положень ст. 12 КК України, дані злочини є тяжкими, а отже таке обвинувачення може спонукати його до уникнення відповідальності, в тому числі шляхом неявки в судові засідання, а відтак суд констатує про обґрунтованість наявності ризику переховування обвинуваченого від суду. Про необхідність врахування судами суворості покарання при оцінці переховування від суду чи скоєння іншого злочину свідчить і позиція Європейського суду з прав людини, яка висвітлена в рішенні ЄСПЛ від 20.05.2010 р. у справі «Москаленко проти України», в якому зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці такого ризику.
Оцінюючи наявність ризику впливу обвинуваченим на свідків у кримінальному провадженні, суд виходить з положень ст. 23 КПК України та 94 КПК України, відповідно до яких жоден доказ не має наперед встановленої сили, та повинен бути дослідженим судом під час судового провадження безпосередньо, а тому суд вбачає реальним ризик, що обвинувачений у разі не застосування запобіжного заходу може впливати на свідків, які безпосередньо судом не допитані. Таким чином, перебуваючи на волі, не виключається ймовірність того, що обвинувачений не будучи обмежений у спілкуванні із свідками, яким відомі обставини вчинення злочину, у вчиненні якого останній обвинувачується може здійснювати на них вплив шляхом підбурювання, вмовляння, залякування, підкупу, з метою їх спонукання до ненадання в суді показів, перекручування або спотворення обставин, які їм достовірно відомі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності.
Суд враховує, що ОСОБА_5 не працюючий, та обґрунтовано обвинувачується у незаконному збуті психотропних речовин, вчиненому повторно, а отже обвинувачений може бути обізнаний в способах вчинення, приховування аналогічних злочинів, каналах походження психотропних речовин, осіб, які здійснюють їх зберігання чи збут, а тому суд констатує про існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Разом з цим доводи сторони захисту не спростовують зазначених обставин.
Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних
свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи
упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду. При цьому, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання
їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.
При цьому КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена пунктами 1-5 частини 1 статті 177 КПК, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.
Водночас, враховуючи особу обвинуваченого, спосіб вчиненого ним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому, особливу суспільну небезпечність інкримінованого йому кримінального правопорушення суд вважає, що запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту не забезпечить в повній мірі виконання останнім його процесуальних обов`язків та запобігання спробам перешкоджати кримінальному провадженню, що негативно вплине на захист охоронюваних законом прав та інтересів суспільства.
За таких обставин, суд дійшов до висновку, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не зможуть запобігти встановленим ризикам.
Обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на даний час не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, визначеними КПК України, конкретними підставами і метою їх застосування. Тому, на переконання суду, наявні підстави для продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , що обумовлено необхідністю завершення судового розгляду кримінального провадження та відсутністю на даний час підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід.
Відтак, суд прийшов до висновку, що строк тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , слід продовжити на період судового розгляду справи, але не більше ніж на 60 днів.
Керуючись ст.ст. 176-178, 331, 369-372 КПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , на період судового розгляду справи, але не більше ніж на 60 днів, а саме до 20 серпня 2021 року включно.
Копію ухвали надіслати начальнику Державної установи «Закарпатська установа виконання покарань №9».
Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Дата та час оголошення повного тексту ухвали 24 червня 2021 року 16 год. 55 хв.

Головуючий суддя ОСОБА_1