Справа № 583/2329/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" червня 2021 р. Охтирський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Охтирка скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора та зобов`язання внести відомості щодо вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

ВСТАНОВИВ:

15 червня 2021 року ОСОБА_3 звернулась до суду із вказаною скаргою, в якій просить зобов`язати прокурора Охтирської окружної прокуратури внести відомості за її заявою 2502-21 від 14.06.2021 року про злочин відносно заступника начальника Охтирського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) ОСОБА_4 .
Свою скаргу обґрунтовує тим, що 14.06.2021 року вона звернулася до керівника Охтирської окружної прокуратури із заявою про вчинення злочину заступником начальника Охтирського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) ОСОБА_4 кримінального правопорушення передбаченого ст.364 КК України, оскільки остання 02.06 2021 року винесла постанову № ВП 48235676 про накладення на ОСОБА_3 штрафу в розмірі 1700 грн. та зобов`язала виконати рішення суду протягом 10 робочих днів. Вважає такі дії державного виконавця незаконними та такими, що виходять за межі її повноважень.
Посилаючись на те, що бездіяльність прокурора Охтирської окружної прокуратури суперечить вимогам ст. 214 КПК України та призвела до порушення її процесуальних прав, звернулася до суду із даною скаргою.
Прокурор в судове засідання не з`явився, про розгляд скарги повідомлений у встановленому законом порядку, однак відповідно до ч.3 ст. 306 КПК України його відсутність не є перешкодою для розгляду скарги.

ОСОБА_3 про розгляд скарги повідомлена в установленому законом порядку, будь-яких заяв від неї не надійшло.

Враховуючи строки розгляду скарги, визначені у ст. 306 ч. 2 КК України, обізнаність особи, яка подала скаргу про час і дату судового засідання, відсутність заяв від ОСОБА_3 , суд вважає можливим розгляд скарги проводити у її відсутність.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 10 липня 1984 року у справі «Гінчо проти Португалії» передбачив, що держави учасниці Ради Європи зобов`язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень п.1 ст. 6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку. При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Слід зазначити, що Європейський суд у своїх рішеннях наголошує на тому, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Кожна з сторін, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу цікавитись провадженням у її справі.

Відповідно до принципу диспозитивності, на якій неодноразово наголошує Європейський суд з прав людини у своїх рішення, особи, які беруть участь у справі, мають можливість вільно розпоряджатися своїми матеріальними та процесуальними правами на власний розсуд.

Вказаний принцип надає кожному учаснику процесу можливість самостійно розпоряджатися наданими йому законом процесуальними правами, в тому числі і правом брати участь в судових засіданнях.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Аналіз наведених норм дає суду підстави дійти висновку, що наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, і не може автоматично вважатись порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги, дійшов наступного висновку.
Встановлено, що 14.06.2021 року ОСОБА_3 звернулася до Охтирської окружної прокуратури із заявою про те, що 02.06.2021 року заступник начальника Охтирського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) ОСОБА_4 умисно вчинила дії, які виходять за межі її повноважень, а саме винесла постанову № ВП 48235676 про накладення на ОСОБА_3 штрафу в розмірі 1700 грн., що призвело до порушення її прав і свобод.
14.06.2021 року ОСОБА_3 отримала відповідь від Охтирської окружної прокуратури, що її заява № 2502-21 від 14.06.2021 року про злочин за ст.364 КК України приєднана до кримінальної справи № 0000048 від 11.06.2021, яка внесена до ЄРДР за ухвалою Охтирського міськрайонного суду від 08.06.2021 року.
Відповідно до вимог ст. 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення.
Ст. 214 КПК України передбачає, що після подання заяви або повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення відповідною посадовою особою (слідчим чи прокурором) обставин, що можуть свідчити про вчинення особою кримінального правопорушення, слідчий чи прокурор зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, порядок формування та ведення якого затверджується Генеральною прокуратурою України. Вказана вимога передбачена також п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України щодо внесення необхідних даних доЄдиного реєстру досудових розслідувань.
Кримінальним кодексом України передбачено, які саме діяння є правопорушеннями (злочинами), в чому полягає об`єктивна та суб`єктивна сторона того чи іншого злочину, кваліфікуючі ознаки та інше. У випадках, якщо в заяві чи повідомленні є ті чи інші об`єктивні дані, що свідчать дійсно про ознаки того чи іншого злочину, то є підстави вважати таку заяву чи повідомлення саме заявою чи повідомленням про злочини і тільки такі заяви і повідомлення повинні вноситись до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Якщо ж у повідомленнях чи заявах таких ознак немає, то вони не можуть вважатись такими, які підлягають обов`язковому внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Системний аналіз зазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь - які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.
Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо ж у повідомленнях чи заявах таких ознак немає, то вони не можуть вважатись такими, які підлягають обов`язковому внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
В контексті ч. 4 ст. 214 КПК України, слідчий суддя вважає, що дії уповноважених працівників Охтирської окружної прокуратури відповідали вимогам закону, оскільки заява ОСОБА_3 була прийнята та зареєстрована в даній установі.
Ст. 214 КПК України та пп. 1 п. 2 Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генеральної Прокуратури України від 06 квітня 2016 року № 139, передбачено обов`язок внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань лише тих відомостей про кримінальне правопорушення, що можуть свідчити про його вчинення.
Зі змісту цих норм випливає, що відомості, які можуть свідчити про кримінальне правопорушення, повинні наводитись заявником саме в заяві, з якою він звернувся до правоохоронних органів і відсутність наведених даних в такому зверненні в контексті вказаних норм закону може вказувати на відсутність підстав для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Відтак, суд, вирішуючи питання про наявність або відсутність підстав для внесення даних до Єдиного реєстру досудових розслідувань (а отже про наявність або відсутність підстав для задоволення скарги), повинен робити такі висновки саме з дослідження заяви особи про вчинений на його думку злочин.
З дослідженої судом заяви ОСОБА_3 вбачається те, що хоча особа, яка подала скаргу і вважає її заявою про злочин, проте в ній відсутнє наведення достатніх ознак вчинення особою кримінального правопорушення як такого, тим більше в контексті норм ст. 364 КК України, на які посилається ОСОБА_3 .
Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення (ч.1 ст.94 КПК України).
На переконання слідчого судді, ОСОБА_3 не довела та не надала належних та допустимих доказів того, що її заява, з якою вона звернулась до Охтирської окружної прокуратури містить відомості, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, тобто суспільно небезпечного винного діяння, вчиненого суб`єктом злочину.
Інші обставини, наведені в скарзі не доводять вимог щодо необхідності внесення даних до Єдиного реєстру досудового розслідування, як і не спростовують зазначених висновків суду, з огляду на зміст дослідженої в судовому засіданні заяви та наданих сторонами матеріалів.
З поданої ОСОБА_3 скарги та матеріалів вбачається, що вона фактично не згідна з винесенням постанови державного виконавця про накладення штрафу, однак судовий контроль за виконанням судових рішень передбачений розділом VІІ ЦПК України, а саме ст.447 ЦПК України, яка передбачає, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вони вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, порушено їхні права чи свободи.
Таким чином, в судовому засіданні не було встановлено наявності достатніх підстав для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а тому скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 214, 303-307, 309 КПК України, слідчий суддя,
УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора та зобов`язання внести відомості щодо вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відмовити за необґрунтованістю.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Охтирського міськрайсуду
Сумської області ОСОБА_1