Справа №345/2127/21
Провадження № 1-кс/345/654/2021
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.05.2021 року м. Калуш

Слідчий суддя Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Калуської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 , законного представника ОСОБА_6 розглянувши клопотання слідчого СВ Калуського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, яке надійшло до суду 24.05.2021, -

встановив :

слідчий СВ Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_7 за погодженням з прокурором звернулася до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , посилаючись на те, що 21.05.2021 о 15:40 год. ОСОБА_4 , зайшов у приміщення магазину, що в АДРЕСА_1 , власником якого являється ОСОБА_8 . Перебуваючи у вказаному магазині, ОСОБА_4 побачив, що всередині знаходиться лише один продавець ОСОБА_9 ..Реалізовуючи свій злочинний умисел, попросив продавця продати йому вафлі, відволікаючи таким чином її увагу. Після того, як продавець схилилася під прилавок, ОСОБА_4 наніс їй удар твердим предметом ззаду в тім`яну ділянку голови, спричинивши їй тілесні ушкодження у вигляді важкої відкритої проникаючої черепно-мозкової травми, забою головного мозку, вдавленого уламкового перелому тім`яної кістки з ускладненням верхнього санітарного синтезу, забійної рани тім`яної ділянки голови, які, відповідно до Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом № 6 Міністерства охорони здоровя України від 17.01.1995, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень як таких, що є небезпечними для життя в момент їх спричинення. Після цього ОСОБА_4 заволодів грошовими коштами в сумі 1 500 грн., які знаходилися в шухляді прилавка та належали ОСОБА_8 та з вказаними грошовими коштами покинув місце вчинення злочину та розпорядилися ними на власний розсуд.Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень (розбої), ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.
Вказана підозра обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду місця події, допитом потерпілої ОСОБА_9 , допитом потерпілого ОСОБА_8 , допитами свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та іншими матеріалами кримінального провадження.
Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам ст.ст.183, 184 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_4 був затриманий працівниками Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області 22.05.2021 року о 14.08 год., в порядку ст. 208 КПК України.

Факт надання підозрюваному копії клопотання та матеріалів, що його обґрунтовують, більше ніж за три години до по початку розгляду цього клопотання слідчим суддею, посвідчений підписом підозрюваного на примірнику клопотання, поданому суду.

В судовому засіданні прокурор просить клопотання задоволити, оскільки ОСОБА_4 обгрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, та на даний час наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Захисник ОСОБА_5 просить застосувати до ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід, а саме цілодобовий домашній арешт, оскільки останній являється неповнолітнім, раніше не притягався до кримінальної відповідальності. Крім того, прокурором не наведено підстав, які б не давали можливості застосувати до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу як і не доведено підстав, передбачених п.3 ч.2 ст.183 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його законний представник ОСОБА_6 підтримали думку свого захисника.

Заслухавши думку прокурора, який просить задоволити клопотання слідчого СВ Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_7 у зв`язку з існуванням, визначених ст.177 КПК України, ризиків; думку підозрюваного, захисника, вивчивши копії матеріалів, якими обґрунтовуються доводи клопотання, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

При обранні запобіжного заходу повинні враховуватись одночасно його мета (ч.1 ст.177 КПК), підстави (ч.2 ст.177 КПК) та інші передбачені законом обставини (ст.178 КПК). Згідно з ч.2 ст.177 КПК підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

ОСОБА_4 підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.187 України, а саме у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень (розбої).
Так, досудовим розслідуванням встановлено, що 21.05.2021 о 15:40 год. ОСОБА_4 , зайшов у приміщення магазину, що в АДРЕСА_1 , власником якого являється ОСОБА_8 . Перебуваючи у вказаному магазині, ОСОБА_4 побачив, що всередині знаходиться лише один продавець ОСОБА_9 .. В цей час у нього виник умисел на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя чи здоровя особи, яка зазнала нападу.Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя чи здоровя особи, яка зазнала нападу, ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, перебуваючи в приміщенні магазину, що в АДРЕСА_1 , попросив продавця ОСОБА_9 продати йому вафлі, відволікаючи таким чином її увагу. Після того, як продавець схилилася під прилавок, ОСОБА_4 , з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, наніс їй удар твердим предметом ззаду в тім`яну ділянку голови, спричинивши їй тілесні ушкодження у вигляді важкої відкритої проникаючої черепно-мозкової травми, забою головного мозку, вдавленого уламкового перелому тім`яної кістки з ускладненням верхнього санітарного синтезу, забійної рани тім`яної ділянки голови, які, відповідно до Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом № 6 Міністерства охорони здоровя України від 17.01.1995, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень як таких, що є небезпечними для життя в момент їх спричинення. Після цього ОСОБА_4 заволодів грошовими коштами в сумі 1 500 грн., які знаходилися в шухляді прилавка та належали ОСОБА_8 ..В подальшому ОСОБА_4 з вказаними грошовими коштами покинув місце вчинення злочину та розпорядилися ними на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 1 500 грн..
Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень (розбої), ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.
Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як зазначено в ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,ст. 37 Конвенції про права дітей та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`знення.
ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії злочинів особливо тяжких, санкція частини 4 ст.187 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років.
Між тим слід зазначити, що виключно тяжкість вчиненого особою кримінального правопорушення, на чому наполягає слідчий у клопотанні, яке підтримав прокурор, не є безумовною підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, який, у відповідності до ст.183 КПК України, є винятковим запобіжним заходом.
Згідно ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Так, пункт 79 рішення ЄСПЛ «Харченко проти України» передбачає, що тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.
У ст. 37 Конвенції про права дітей акцентується увага на те, щоб кожна дитина не була позбавлена волі незаконним або свавільним чином. Арешт, затримання чи тюремне ув`язнення дитини здійснюється згідно з законом та використовується лише як крайній захід протягом найкоротшого відповідного періоду часу [6, с. 47].

Тримання під вартою має застосовуватись до неповнолітнього лише у виняткових випадках як крайня міра, з визначенням якомога коротших термінів такого тримання та із забезпеченням періодичного перегляду через короткі проміжки часу підстав для його застосування чи продовження (Рішення ЄСПЛ від 28 жовтня 1998 року у справі "Ассенов та інші проти Болгарії").

Слідчий суддя приймає до уваги існування ризиків, передбачених п.п.1,5 ч.1 ст. 177 КПК України, згідно якого підозрюваний, зважаючи на тяжкість покарання, може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, те, що, може вчинити інше кримінальне правопорушення. Проте вказаним ризикам можливо запобігти шляхом заборони залишати житло та покладення відповідного контролю на органи внутрішніх справ за місцем його проживання.
Разом з тим слідчому судді належними доказами не доведено існування ризиків щодо того, що підозрюваний, перебуваючи на волі, буде незаконно впливати на свідків, оскільки на даному етапі досудового розслідування свідки допитані, допитаний і потерпілий.
Таким чином, слідчий суддя ,враховуючи вищенаведене,а також те,що він є неповнолітньою особою, приходить до висновку, що слідчим у клопотанні не наведено та належним чином не обґрунтовано підстав для застосування найсуворішого запобіжного заходу.
Крім того в судовому засіданні не доведено обставин, викладених у п.3 ч.2 ст.183 КПК України, виключно при наявності яких може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Виходячи із зазначеного, оцінюючи в сукупності обставини вчиненого кримінального правопорушення та матеріали кримінального провадження, вважаю, що слідчий та прокурор належним чином не довели неможливість застосування до підозрюваного, зважаючи на дані про його особу,його вік ,вважаю вказаний запобіжний захід невмотивовано жорстким.
У відповідності до положень ст. 178 КПК України, слідчий суддя враховує дані про особу підозрюваного та характер вчиненого ним кримінального правопорушення, а саме те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину ,однак, при цьому слід також враховувати особисті обставини його життя,а саме вік підозрюваного,те,що він виховувався напівсиротою, його соціальні зв`язки ,його позитивну характеристику по місцю проживання,на «Д» обліку у психіатра та нарколога не числиться,та те, що раніше до кримінальної відповідальності не притягався. Також суд враховує, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання, не працює.
З урахуванням викладеного та оцінюючи ступінь порушення загальносуспільних прав та інтересів, з метою забезпечення належного проведення досудового розслідування, явки даної особи для надання показань тощо, приходжу до висновку про необхідність відмови в задоволенні клопотання про застосовування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та вважаю за необхідне застосувати відносно останнього запобіжний захід у виді домашнього арешту, шляхом заборони підозрюваному цілодобово залишати своє житло.
Такий запобіжний захід є співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного, може забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та унеможливить вчинення нових злочинів.
Крім того, суд звертає увагу, що у разі порушення підозрюваним умов застосування такого запобіжного заходу як домашній арешт, слідчим у відповідності до вимог ст. 200 КПК України може бути подано до слідчого судді клопотання про зміну запобіжного заходу на тримання під вартою.
Згідно ч. 3 ст. 202 КПК України у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваний, який був затриманий, негайно доставляється до місця проживання і звільняється з-під варти, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло цілодобово.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 183, 193, 194, 196, 202 КПК України, -

у х в а л и в:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_7 про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у виді тримання під вартою - відмовити.
Застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_2 , на строк 60 днів.
Заборонити ОСОБА_4 цілодобово залишати житло по місцю його проживання в АДРЕСА_2 .
Зобов`язати ОСОБА_4 прибувати за кожною вимогою до суду, прокурора чи слідчого; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон.
Строк дії ухвали з 24.05.2021 року до 22.07.2021 року включно.
Роз`яснити ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ, з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Роз`яснити ОСОБА_4 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.
Підозрюваного ОСОБА_4 негайно доставити до місця проживання за адресою АДРЕСА_2 , і звільнити з-під варти.
Ухвала підлягає негайному виконанню Калуським ВП ГУНП в Івано-Франківській області.
Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення.

Слідчий суддя