КОМСОМОЛЬСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
Справа № 534/908/21
Провадження № 1-кс/534/366/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 липня 2021 року місто Горішні Плавні
Комсомольський міський суд Полтавської області в складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 підозрюваного ОСОБА_5 ,
розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ ВП №2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000224 від 30.04.2021 про продовження строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Панасівка Козельщинського району Полтавської області, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.27 ч. 1 ст. 152, ч. 1 ст. 304, ч. 3 ст. 136 КК України,
встановив:
До Комсомольського міського суду Полтавської області звернувся слідчий СВ відділення поліції №2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 із клопотанням, погодженим прокурором, в якому прохає продовжити до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.
Продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вмотивовано слідчим необхідністю забезпечення виконання підозрюваним покладеного на нього процесуальних обов`язків, запобіганням спробам останнього переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків.
Виходячи із змісту внесеного клопотання, органом досудового розслідування ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.27 ч. 3 ст. 152, ч. 1 ст. 304, ч. 3 ст. 136 КК України за наступних обставин.
У ході досудового розслідування встановлено, що 29.04.2021 року о 22 годині, ОСОБА_5 , перебував на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , де разом із своїми неповнолітніми знайомими ОСОБА_7 , 2005 р.н., ОСОБА_8 , 2005 р.н., ОСОБА_9 , 2003 р.н. та ОСОБА_10 , вживав алкогольні напої.
Під час вживання алкогольних напоїв, ОСОБА_5 помітив, що неповнолітня ОСОБА_10 , все більш п`яніє, перестає усвідомлювати свої дії та належним чином керувати ними.
ОСОБА_11 , усвідомлюючи безпорадній стан неповнолітньої ОСОБА_10 внаслідок алкогольного сп`яніння, достовірно володіючи інформацією про її неповнолітній вік, почав наполегливо словесно підбурювати іншого неповнолітнього ОСОБА_12 , до вчинення кримінального правопорушення, а саме скориставшись безпораднім станом, вчинити з ОСОБА_10 дії сексуального характеру без її добровільної згоди.
Коли неповнолітня ОСОБА_10 , внаслідок вживання алкогольних напоїв, перестала усвідомлювати свої дії та належним чином керувати ними, втратила орієнтацію у часі та просторі, самостійно пересуватися не могла, ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_13 перенесли останню до автомобіля BA3-2103, днз НОМЕР_1 , який на той час перебував на подвір`ї вищезазначеного домоволодіння, та поклали на заднє сидіння салону.
Після цього, ОСОБА_5 , достовірно знаючи про безпорадній стан неповнолітньої ОСОБА_10 , який виник внаслідок вживання алкогольних напоїв, зазначаючи, що остання ніяким чином не вчинить супротиву та не буде пам`ятати про вчинені проти неї протиправні дії сексуального характеру, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, що посягають на основні принципи суспільної моральності у сфері належного морального розвитку і виховання неповнолітніх, передбачаючи можливість настання суспільно- небезпечних наслідків, які полягають у згубному впливанні на неповнолітнього, спричиненні шкоди його інтелектуальному і моральному розвитку, з метою самоствердження та отримання ОСОБА_13 сексуального досвіду, шляхом умовляння, переконавши тим самим та викликавши у неповнолітнього бажання вчинити правопорушення, діючі умисно схилив неповнолітнього ОСОБА_12 до вчинення відносно потерпілої ОСОБА_10 дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним та анальним проникненням в тіло з використанням геніталій, без її добровільної згоди.
Таким чином ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 304 КК України.
Окрім того, ОСОБА_5 29.04.2021 року о 22 годині перебував на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , де разом із своїми неповнолітніми ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , 2005 р.н., ОСОБА_9 , 2003 р.н. та ОСОБА_10 2005 р.н., вживав алкогольні напої.
Під час вживання алкогольних напоїв, ОСОБА_5 помітив, що неповнолітня ОСОБА_10 , стає все більш нетверезою, перестає усвідомлювати свої дії та належним чином керувати ними.
Після цього у ОСОБА_5 виник умисел на підбурення неповнолітнього ОСОБА_12 до вчинення з неповнолітньою ОСОБА_10 дій сексуального характеру пов`язані з вагінальним та анальним проникненням в тіло ОСОБА_10 з використанням геніталій використовуючи безпорадний стан ОСОБА_10 , викликаного алкогольним сп`янінням.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на підбурення неповнолітнього ОСОБА_12 до вчинення дій сексуального характеру з неповнолітньою ОСОБА_10 . ОСОБА_5 шляхом умовляння викликав у неповнолітнього ОСОБА_12 бажання вчинити з неповнолітньою ОСОБА_10 дії сексуального характеру пов`язані з вагінальним та анальним проникненням в тіло ОСОБА_10 з використанням геніталій без її добровільної згоди, оскільки остання перебувала безпорадному стані, викликаного вживання алкоголю.
У подальшому ОСОБА_14 залишившись на подвір`ї сам та внаслідок мовлянь ОСОБА_5 у нього виник умисел вступити з ОСОБА_10 статеві зносини пов`язані із вагінальним та анальним проникненням проти волі останньої.
Продовжуючи свої дії, спрямованні на вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_14 29.04.2021 року після 23 год., точний час досудовим розслідуванням не встановлено, сівши на заднє сидіння салону автомобіля ВАЗ- 2103, д.н.з. НОМЕР_1 , ігноруючи встановлені правила поведінки в суспільстві, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи негативні наслідки, з метою задоволення своєї статевої пристрасті, силоміць стяг з неї лосини та нижню білизну.
Продовжуючи свої злочинні дії, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаний із вагінальним та анальним проникненням в її тіло, з використанням геніталій, не маючи при цьому добровільної згоди потерпілої ОСОБА_10 , використовуючи безпорадний стан потерпілої, викликаний алкогольним сп`янінням, ОСОБА_14 розстібнув брюки, одягнені на ньому та вступив з нею у статевий зв`язок пов`язаний із вагінальним та анальним проникненням в тіло неповнолітньої потерпілої ОСОБА_10 без її добровільної згоди, задовільнивши в такий спосіб свою статеву пристрасть.
Таким чином ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 27, ч. 3 ст. 152 КК України.
Окрім того, 29.04.2021 року о 22 годині, ОСОБА_5 , перебував на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , де разом із своїми неповнолітніми знайомими ОСОБА_7 , 2005 р.н., ОСОБА_8 , 2005 р.н., ОСОБА_9 , 2003 р.н. та ОСОБА_10 , 2005 р.н., вживав алкогольні напої.
У ході вживання алкогольних напоїв неповнолітня ОСОБА_10 сильно сп`яніла та втратила координацію руху та орієнтацію у просторі, внаслідок чого декілька разів падала на землю та отримала тілесні ушкодження в область голови та тулуба.
Після цього ОСОБА_5 разом з ОСОБА_13 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 перенесли потерпілу ОСОБА_10 до салону автомобіля BA3-2103, д.н.з. НОМЕР_1 та поклали її на заднє сидіння.
В подальшому ОСОБА_5 перебуваючи на подвір`ї будинку за адресою АДРЕСА_3 , усвідомлюючи, що неповнолітня ОСОБА_10 , враховуючи її неповнолітній вік перебуває в небезпечному для життя стані викликаного алкогольним отруєнням та тіло останньої перебуває в обмеженій для самостійного руху місці, а саме на задньому сидінні салону автомобіля у горизонтальному положенні маючи можливість повідомити про небезпечний для життя стан, проявив байдужість до права людини на життя та не повідомив про стан останньої заклади охорони здоров`я та медичних працівників для забезпечення надання необхідної своєчасної допомоги потерпілій, залишив її у безпорадному стані. У подальшому, внаслідок отруєння алкоголем, в організмі ОСОБА_10 розвинулись несумісні із життям процеси, внаслідок чого остання померла за вищевказаною адресою.
Відповідно висновку судово-медичної експертизи № 320 від 24.05.2021 року, смерть ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , настала в результаті отруєння алкоголем, а саме етиловим спиртом, токсичний вплив якого на організм в цілому викликав розвиток несумісних із життям процесів в її організмі, які призвели до необоротних наслідків і смерті останньої.
Відповідно до висновку судово-медичного експерта № 320/2 від 26.05.2021 та №320/3 від 27.05.2021 року при наданні своєчасної кваліфікованої медичної допомоги спрямованої на виведення отрути з організму ОСОБА_10 , проведення дезінтоксикаційної терапії для зниження токсичного впливу отрути на організм та проведення відновлювальної терапії для забезпечення нормального функціонування життєво важливих функції органів, можливо було б запобігти неблагоприємним наслідкам, а саме смерті ОСОБА_10 .
Таким чином ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 136 КК України.
В судовому засіданні прокурор, підтримуючи клопотання слідчого та зазначаючи про наявність обґрунтованих ризиків, передбачених ст.177 КПК України, наполягав на продовженні підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. При цьому зазначив, що ОСОБА_5 під загрозою покарання може переховуватись від слідства та суду, а також впливати на свідків та потерпілих, також може знищити або сховати, спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин вчинення ним кримінального правопорушення.
Потерпіла ОСОБА_15 в судове засідання не з`явилась, направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, клопотання слідчого просила задовольнити.
Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого та застосувати до нього більш м`який запобіжний захід. Зазначив, що не мав і не має умислу переховуватись від слідства та суду, з`являвся завчасно за кожним викликом слідчої, має постійне місце проживання із своїми батьками.
Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні просила застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід, не пов`язаний із тримання під вартою. При цьому зазначила, що її підзахисний умислу переховуватись від органів досудового розслідування не має. Також захисник ОСОБА_4 зазначила, що ОСОБА_5 співпрацює з органами досудового розслідування, приймає участь у слідчих діях.
Допитана за клопотанням сторона захисту мати підозрюваного ОСОБА_5 ОСОБА_16 охарактеризувала свого сина з позитивної сторони, зазначила, що він постійно проживає з ними, бажає працевлаштуватись, від органів досудового розслідування не ухиляється.
Також захисником було наголошено про недоведеність ризиків, пов`язаних із можливістю незаконного впливу на свідків та потерпілих.
Заслухавши думки прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали клопотання, приєднані до нього письмові докази у їх сукупності, слідча суддя приходить до наступних висновків.
У відповідності до ч.4 ст.176, ст.177 КПК України, запобіжні заходи застосовуються під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою продовження запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який відповідно до ст.183 КПК України може бути застосований, зокрема, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Як вбачається з представлених суду матеріалів, в провадженні відділення поліції №2 Кременчуцького відділу поліції РУП ГУНП в Полтавській області перебувають матеріали досудового розслідування внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером -0000224 від 30.04.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.27 ч. 1 ст. 152, ч. 1 ст. 304, ч. 3 ст. 136 КК України.
В межах зазначеного кримінального провадження 31.05.2021 ОСОБА_5 було вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.27 ч. 1 ст. 152, ч. 1 ст. 304, ч. 3 ст. 136 КК України.
Копія клопотання та копії доданих до нього матеріалів вручена підозрюваному 31.05.2021, з дотриманням вимог ч.2 ст.184 КПК України. Зазначена обставина була підтверджена ОСОБА_5 в ході розгляду клопотання, як і факт належного вручення йому підозри у вчиненні кримінальних правопорушень.
Наявність обґрунтованої підозри підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: витягом з ЄРДР за 0000224; протоколом огляду від 30.04.2021; протоколом огляду місця де знаходився ОСОБА_5 разом з ОСОБА_10 ; лікарськім свідоцтвом про смерть №383 від 20.05.2021, висновком експерта №320, №320/1, №320/2, постановою про залучення до провадження потерпілого від 06.05.2021, протоколом допиту потерпілого від 06.05.2021;свідодоцтвом про смерть ОСОБА_10 ; свідоцтвом про народження ОСОБА_10 ; протоколами прийняття заяв про вчинене кримінальне правопорушення; протоколами допиту неповнолітніх свідків; протоколами додаткового допиту неповнолітніх свідків; протоколом допиту підозрюваного від 27.05.2021; ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 07.05.2021 про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 ; протоколами проведення слідчого експерименту; протоколом допиту свідків; протоколом додаткового допиту свідка; протоколом проведення слідчого експерименту,тощо.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що конкретна особа, можливо вчинила злочин (п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України»).
За змістом ст.194 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази, обставини, які свідчать, 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Проаналізувавши приєднані до клопотання слідчого матеріали досудового розслідування, слідчий суддя доходить висновку, що наведенні вище докази, доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, один з яких відноситься до кола тяжких злочинів.
Одночасно, слідчий суддя зазначає, що у відповідності до ст.198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.
Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи; репутацію підозрюваного, його майновий стан; наявність судимостей.
В якості підстави для застосування найсуворішого запобіжного заходу слідчий у внесеному клопотанні посилається на наявність трьох ризиків, що передбачені ст.177 КПК України, а саме: можливість переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, можливість знищення будь-яких речей, які мають істотне значення для встановлення обставин вчинення ним кримінальних правопорушень; можливість незаконного впливу на свідків та потерпілих. Наявність зазначених ризиків була підтримана прокурором у судовому засіданні.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Слідчий суддя зазначає, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 01.06.2006 року у справі «Мамедова проти Росії», (пункті 74) Суд вказував, що хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину. Тримання під вартою також не можна застосовувати як передбачення вироку у формі позбавлення волі.

Обмеження розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості застосування до конкретної особи, є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Рішення Європейського суду з прав людини «Харченко проти України», «Белевитський проти Росії»).
Про наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК, об`єктивно свідчить те, що ОСОБА_5 обгрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, за який законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років, оскільки тяжкість злочину має свій раціональний зміст і свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за вчинений злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
Слідчий суддя не бере до уваги клопотання сторони захисту щодо застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту, оскільки наявність постійного місця проживання, відсутність негативних характеристик, наявність у нього міцних соціальних зв`язків в цьому випадку, не є тими безумовними обставинами, які унеможливлюють застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою або ж знижують (зменшують) ймовірність реалізації ризику, розглянутого вище. Ці обставини повинні враховуватися у сукупності зі всіма іншими обставинами, з якими КПК пов`язує можливість тримання особи під вартою, так як запобіжний захід спрямовується виключно на забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_5 , хоча і шляхом певного обмеження його особистих прав.
Той факт, що підозрюваний не переховувався після вчинення злочинів не спростовує зазначених вище обставин. При цьому підлягають врахуванню також і наслідки від злочину, а саме смерть потерпілої, що узгоджується з рішеннями ЄСПЛ у справах «Ілійков проти Болгарії» (Ilijkov v. Bulgaria) від 26.07.2001) та «Летельє проти Франції» (Letellie v. France) від 26.06.1991), у яких зазначено, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Також Високий Суд погодився, що обґрунтована підозра у тому, що особа вчинила тяжкий злочин, може на початку слугувати підставою для взяття її під варту.
Згідно положень ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики ЄСПЛ, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
З огляду на викладене, слідчий суддя вважає, що більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не забезпечать запобігання встановленого ризику, а також є виправданими та необхідними елементами, що визначають потребу в триманні підозрюваного під вартою.
При цьому, вирішуючи питання про ув`язнення ОСОБА_5 слідчий суддя, враховує і наявність об`єктивної потреби у цьому, зважуючи на всі обставини, що свідчать «за» і «проти» наявності справжнього публічного інтересу, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи.
Оцінивши всі обставини в їх сукупності, у відповідності до вимог ст.178 КПК України, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного підлягає задоволенню. Лише такий запобіжний захід зможе дієво запобігти ризикам доведеними під час розгляду клопотання, що виключає можливість застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу.

Судом вивчалась можливість застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, однак враховуючи наявність об`єктивної потреби у цьому, зважуючи на всі обставини, що свідчать «за» і «проти» наявності справжнього публічного інтересу, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, застосування таких не буде дієвим.

Разом з тим, згідно ст.183 КПК слідчий суддя, вважає за необхідне визначати розмір застави у кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.27,ч.3 ст.152; ч.1ст.304 та ч.3 ст.136 КК України.
При цьому слідчий суддя бере до уваги, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні і особливо тяжкого злочину, а саме ч.4 ст. 27, ч.3 ст. 152 КК України, а тому розмір застави необхідно визначити відповідно до п.3 ч.5 ст. 182 КПК України, а саме у сумі 100 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.176-178,181,194 КПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :
Клопотання слідчого СВ ВП №2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000224 від 30.04.2021 про продовження строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.
Продовжити ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів.
Строк дії ухвали закінчується 26 вересня 2021 року.
Визначити підозрюваному ОСОБА_5 заставу у розмірі 100 (ста) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 229400 грн, яка може бути внесена на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Полтавській області (отримувач: ТУ ДСА України в Полтавській області; ЗКПО 26304855; р/р UA0015950 в ДКСУ м.Київ; МФО 820172; призначення платежу: ПІБ платника, призначення платежу, суд) підозрюваним, обвинуваченим або заставодавцем, який зобов`язується надати суду документ, що це підтверджує.
В разі внесення застави у розмірі, визначеному ухвалою суду, уповноваженій службовій особі місця ув`язнення необхідно негайно звільнити ОСОБА_5 з-під варти та повідомити про це прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_6 .
В разі внесення застави та звільнення підозрюваного ОСОБА_5 з-під варти на нього покладаються строком до 26 вересня 2021 року наступні обов`язки:
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду,
- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання та роботи;
- прибувати до слідчого, прокурора, суду за першим викликом.
Роз`яснити особі, якою буде внесено заставу, що в разі невиконання підозрюваним перелічених вище обов`язків, заставу буде звернуто в дохід держави.
Ухвала слідчого судді, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Ухвала може бути оскаржена протягом 5 (п`яти) діб з дня її оголошення, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй повного тексту судового рішення.
Слідчий суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали проголошено 03.08.2021 о 17 год 00 хв