Справа № 163/208/21
Провадження № 1-кп/163/95/21
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2021 року Любомльський районний суд Волинської області
в складі головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ),
захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області кримінальне провадження № 0000014 про обвинувачення
ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Вільнюс Литовської Республіки, що проживає по АДРЕСА_1 , литовця, громадянина Республіки Литва, середньої освіти, одруженого, непрацюючого, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.369 КК України,

в с т а н о в и в :
Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_7 ( ОСОБА_5 ) обвинувачується в тому, що він о 13:45 годині 27.01.2021, слідуючи на в`їзд в Україну з Республіки Польща через МАПП «Ягодин», що в селі Старовойтове Любомльського району Волинської області, перебуваючи біля кабіни паспортного прикордонного контролю, діючи умисно, усвідомлюючи значення та суспільно-небезпечний характер власних дій та керуючи ними, надав інспектору прикордонного контролю групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » І категорії ОСОБА_8 , яка відповідно до ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» та Закону України «Про Державну прикордонну службу України», є службовою особою правоохоронного органу, у зв`язку із здійсненням правоохоронних і правозастосовних функцій, та яка згідно посадової інструкції, затвердженої наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 29.04.2020 № 131-од та п. 9.3.5 «Порядку дій посадових осіб органів охорони державного кордону Державної прикордонної служби України щодо установлення режиму в пунктах пропуску через державний кордон, здійснення контролю за його додержанням, а також організації і забезпечення взаємодії та координації контрольних органів і служб, що здійснюють різні види контролю або беруть участь у забезпеченні режиму в пунктах пропуску через державний кордон», затвердженого наказом Адміністрації Державної прикордонної служби № 627 від 29.08.2011 (далі - Порядок) на здійснення взаємодії з підрозділами Державної санітарно- епідеміологічної служби України щодо здійснення карантинних заходів у разі загрози занесення інфекційних хвороб, неправомірну вигоду в розмірі 50 (п`ятдесят) Євро, що станом на 27.01.2021 за курсом НБУ складало 1709,483 гривень, однією банкнотою номіналом 50 Євро, яку поклав серед документів, які надав для перевірки ОСОБА_8 за те, щоб вона з використанням наданого їй службового становища не вживала заходів, передбачених п. 9.3.5 Порядку, а саме - карантинних заходів при перетині ним державного кордону щодо занесення ним інфекційних хвороб на територію України, що регулюється постановою Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID -19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2». Відразу після цього

ОСОБА_8 відмовилась від одержання неправомірної вигоди та вжила невідкладних заходів щодо попередження, своєчасного виявлення і припинення кримінального правопорушення, шляхом повідомлення на лінію «102».

Таким чином, ОСОБА_7 ( ОСОБА_5 ) обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, що передбачене ч.1 ст.369 КК України.

У суд обвинувальний акт надійшов з угодою про визнання винуватості.

Згідно із цією угодою ОСОБА_7 ( ОСОБА_5 ) повністю визнає вчинення інкримінованого йому злочину за фактичними обставинами і погоджується з кваліфікацією його дій.

В угоді сторони підтверджують, що ознайомлені з наслідками її укладення та невиконання.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди буде призначене покарання за ч.1 ст.369 КК України у вигляді 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень.

Під час розгляду питання про затвердження угоди, суд встановив таке.

За інкримінованим обвинуваченням ОСОБА_7 ( ОСОБА_5 ) в підготовчому судовому засіданні визнав себе винуватим повністю.

Згідно з п.1 ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_7 ( ОСОБА_5 ) визнав себе винуватим, віднесений до категорії нетяжких злочинів, внаслідок якого шкода завдана лише суспільним інтересам, та, виходячи з положень статей 468, 469 КПК України, угода про визнання винуватості за викладених вище обставин може бути укладена.
Зміст угоди відповідає положенням обвинувального акта та вимогам ст.472 КПК України, а обвинувачення, з яким погоджується ОСОБА_7 ( ОСОБА_5 ), є обґрунтованим і свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості, яке не суперечить інтересам суспільства і не порушує права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб.
Міра покарання, погоджена сторонами угоди, відповідає санкції ч.1 ст. 369 КК України.

При узгодженні покарання, сторонами враховано обставини, згідно ст.ст.66, 67 КК України, ступінь суспільної небезпеки та тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення.
Суд встановив, що обвинувачений цілком розуміє положення ч.4 ст. 474 КПК України, в тому числі, щодо права на судовий розгляд та щодо обмежень у правах, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди відповідно до ст.476 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Про це заявили в судовому засіданні обвинувачений та його захисник, а також свідчать вивчені судом матеріали кримінального провадження. Скарги стороною захисту під час досудового розслідування не подавались.

Таким чином, судом встановлено, що умови угоди відповідають положенням ст.472 КПК України, не суперечать іншим вимогам КПК України та КК України, а також інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність підстав для визнання винуватості.

В підготовчому засіданні прокурор вважав за необхідне затвердити угоду.

Обвинувачений та його захисник просили затвердити угоду і погодились на призначення узгодженого покарання.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про наявність підстав для затвердження угоди.

Готівкові кошти, як речові докази належить конфіскувати в порядку ст.ст.96-1, 96-2 КК України.
Питання про долю відео реєстратора вирішити згідно вимог ст.100 КПК України.
Судові витрати в кримінальному провадженню відсутні.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого не застосований, клопотання про застосування такого заходу не заявлено.
Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд

у х в а л и в :
Угоду про визнання винуватості від 28.01.2021 у кримінальному провадженні №0000014 від 27.01.2021, укладену начальником Любомльського відділу Ковельської місцевої прокуратури та обвинуваченим (підозрюваним) ОСОБА_7 ( ОСОБА_5 ), затвердити.

ОСОБА_9 ( ОСОБА_5 ) визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.369 КК України, і за цим законом призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Долю речових доказів і документів визначити таким чином :
- грошові кошти загальною сумою 50 євро, а саме: 1 купюру номіналом 50 євро з серійним номером UB, яка передана на відповідальне зберігання до ПАТ КБ «Приватбанк» (проспект Відродження, 1, м. Луцьк Волинської області), - конфіскувати у власність держави, а накладений на них арешт, згідно ухвали слідчого судді Любомльського районного суду Волинської області від 28.01.2021, - скасувати;
- нагрудний відеореєстратор державної прикордонної служби із серійним номером NC90404, який передано на зберігання в кімнату зберігання відділення поліції №1 (м. Любомль) Ковельського РУП ГУНП у Волинській області повернути власнику, знявши накладений ухвалою слідчого судді Любомльского районного суду Волинської області від 28.01.2021 року арешт.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Любомльський районний суд Волинської області.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий : суддя ОСОБА_1