Справа № 991/2310/21
Провадження № 1-кс/991/2353/21
УХВАЛА

25 травня 2021 року місто Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
особи, яка подала скаргу, ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

розглянув у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на бездіяльність уповноваженої особи Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Офісу Генерального прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

05.04.2021 Вищим антикорупційним судом отримано зазначену скаргу.
Відповідно до її змісту 27.03.2021 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 надіслали на електронну пошту Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Офісу Генерального прокурора (далі САП) повідомлення (заяву) про кримінальне правопорушення.

У заяві зазначалось про вчинення «за заколотом і за гроші КДБ РБ та інших структур особливо злочинного Лукашенківського режиму, а саме: заступником голови Київського апеляційного суду ОСОБА_5 , колишнім головою Подільського районного суду м. Києва, нині суддею Вищого кримінального суду Верховного Суду ОСОБА_6 , суддею ПоРС ОСОБА_7 , секретарем с/з і помічником ОСОБА_8 , колишнім суддею ПоРС ОСОБА_9 , головою ПоРС ОСОБА_10 , колишнім підполковником КДБ РБ, нині працівником Посольства РБ в Україні ОСОБА_11 » особливо тяжкого корупційного злочину, передбаченого ст.ст. 26-30, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366, ч. 4 ст. 368, ч. 4 ст. 369 КК України.

Скаржники зазначають, що до цього часу уповноважені особи САП, в порушення вимог ст. 214 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) за зазначеною заявою не внесли.

Тому вони у скарзі, зокрема, просять слідчого суддю зобов`язати САП:

- внести відомості до ЄРДР про кримінальне правопорушення, яке вчинене проти заявників «за заколотом ОСОБА_5 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , Пучком за ознаками особливо тяжкого корупційного злочину, передбаченого ст.ст. 26-ЗО, ч. 2 ст. 129, ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст, 366, ч. 4 ст. 368, ч. 4 ст. 369 КК України, більш того скоєного за гроші іноземної спецслужби, яка готує агресію в Україну путінських військ з півночі, а саме: з території РБ»;

- «протягом 1(однієї) години після внесення відомостей до ЄРДР про це кримінальне правопорушення, визначити орган досудового розслідування та наступного дня передати наявні матеріали цього уже кримінального провадження цьому органу досудового розслідування для продовження проведення досудового розслідування»;

- впродовж 24 годин після внесення до ЄРДР відомостей вручити заявникам витяги із ЄРДР та пам`ятки про права та обов`язки потерпілих, а також надати вичерпну інформацію про орган досудового розслідування, якому САП зобов`язаний доручити подальше проведення досудового розслідування.

Розгляд скарги було призначено на 07.04.2021. Однак у день засідання від скаржників надійшло клопотання про відкладення справи (а.с. 21).

Представник особи, бездіяльність якої оскаржується, у судове засідання не з`явився, про розгляд скарги повідомлявся належним чином. Натомість прокурор САП направив на електронну пошту суду письмові пояснення щодо змісту скарги, підписані електронним цифровим підписом (а.с.25-28). У них зазначено, що на розгляді САП перебувала заява ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Відповідно до змісту пояснень реєстрації у ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення. Водночас, заявниками у заяві не наведено об`єктивних даних та конкретних фактів, що можуть свідчити про вчинення вказаними у заяві суб`єктами певних корупційних правопорушень. Однак, враховуючи положення ст. 216 КПК, з метою повноти, всебічності та об`єктивності перевірки усіх доводів заявників, їх заяву було скеровано до Національного антикорупційного бюро України для розгляду по суті.

У судовому засіданні, яке відбулось 15.04.2021, ОСОБА_3 просив відкласти розгляд для надання йому можливості ознайомитися із поданими прокурором САП поясненнями (а.с.34-35).

За клопотанням ОСОБА_3 засідання у справі було відкладене на іншу дату.

При цьому після надсилання секретарем судового засідання на електронну адресу ОСОБА_3 пояснень прокурора, останній надіслав у відповідь повідомлення, яке містило образливі та лайливі вирази в бік слідчого судді (а.с.38).

В подальшому, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заявлено про відвід слідчому судді ОСОБА_1 від розгляду їх справи. Ухвалою слідчого судді ОСОБА_17 від 11.05.2021 у задоволенні вказаної заяви ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відмовлено.

14.05.2021 на поштову та електронну адреси ОСОБА_3 та ОСОБА_4 направлено повістку про виклик у судове засідання, що мало відбутися 20.05.2021. Водночас, у день засідання від скаржників отримано клопотання «про відкладення розгляду Справи № 1 за зловмисного ухилення ОСОБА_18 від розгляду Справи №2, а саме: розгляду нашої заяви від 16.04.2021р. про відвід ОСОБА_19 (далі Заява) (розгляд по суті нашої скарги від 03.04.2021р. про бездіяльність процесуального прокурора ОСОБА_19 протиправно призначив на сьогодні, 20.05.2021р. о 12 год. 00 хв. (далі Засідання)» (а.с.57).
У самому тексті вказаного клопотання зазначені визначення словам: «ідіот», «імбецильність», «шизофренія», «дебільність». Крім того, у їхньому клопотанні зазначено: «попереджаємо ОСОБА_19 , ОСОБА_18 , секретарів судового засідання ОСОБА_20 і ОСОБА_21 про кримінальну відповідальність за зловмисне порушення наших законних прав, свобод та інтересів. Ми не повинні страждати від захворювань або злочинів службових осіб ВАКС...»
При цьому, слідчим суддею прийнято рішення про відкладення судового засідання у справі на 25.05.2021. Відповідну повістку про виклик секретарем судових засідань направлено скаржникам на електронну пошту. Водночас, у відповідь на це ОСОБА_3 направив два повідомлення, що містили нецензурну лайку у бік слідчого судді (а.с.64-65).

25.05.2021 слідчим суддею отримано ще одне клопотання від ОСОБА_4 та ОСОБА_3 «про відкладання розгляду Справи №1, а також про заяву самовідводу за заколот з прокурором ОСОБА_22 (далі ОСОБА_23 ) та з ОСОБА_18 , який не розглянув і не вручив нам копію ухвали у Справі №2, а саме: про результат розгляду у нашу відсутність нашої заяви від 16.04.2021р. про відвід Ногачевського, а також, за зловмисного, за заколотом, протиправного призначення Ногачевським розгляду Справи №1 в приміщенні ВАКС без призначення розгляду Справи №1 в режимі відеоконференції з приміщенням Дніпровського районного суду міста Києва (далі ДнРС) за адресою: вул. Драгоманова, буд. 5, місто Київ-68,02068 (далі Приміщення ДнРС №2), або з приміщенням Дарницького районного суду міста Києва (далі ДРС) за адресою: вул. Драгоманова, буд. 5-А, місто Київ-68, 02068 (далі Приміщення ДРС №1) (розгляд Справи №1 Ногачевський призначив на сьогодні, 25.05.2021р. о 12 год. ЗО хв. з правом дії ухвали ВАКС, постановленої Ногачевським 06.04.2021р. у Справі №1, а саме: про відеоконференцію з невідомо яким приміщенням ДРС? (далі Засідання)». У клопотанні заявником знову вказуються визначення словам: «ідіот», «імбецильність», «шизофренія», «дебільність». У клопотанні містяться образи в сторону слідчого судді(а.с.66).

Дослідивши подані учасниками документи, слідчий суддя робить висновок про необхідність залишення поданої скарги без розгляду, зважаючи на таке.

Положення ст. 24 та Глави 26 КПК визначають право особи на оскарження бездіяльності прокурора, серед іншого, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення за заявою (повідомленням) особи до ЄРДР, до слідчого судді.

Разом з тим, КПК визначає випадки, коли подана скарга вважається неприйнятною та визначає рішення, яке слідчий суддя повинен прийняти за результатами її перевірки (повернути скаргу (ч. 2 ст. 304 КПК), відмовити у відкритті провадження за скаргою (ч. 4 ст. 304 КПК)). Крім того, ч. 2 ст. 305 КПК передбачає, що прокурор може самостійно припинити бездіяльність, яка оскаржується, що тягне за собою закриття провадження за скаргою. Водночас, КПК не містить положень, що визначали б спосіб процесуального реагування слідчого судді на випадки зловживання учасником своїми процесуальними правами, зокрема надіслання до суду процесуальних документів, які містять неприпустимі з огляду на завдання та засади кримінального провадження вирази щодо суддів чи інших учасників процесу.

При цьому, як вбачається з ч. 6 ст. 9 КПК, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу. Тобто на практиці в деяких випадках це може обумовити необхідність прийняття рішень, які прямо не передбачені КПК.

Стаття 7 КПК серед основних засад кримінального провадження виділяє засаду поваги до людської гідності. Під час кримінального провадження повинна бути забезпечена повага до людської гідності, прав і свобод кожної особи (ч. 1 ст. 11 КПК).

Вказані положення КПК кореспондують нормам Конституції України, яка встановлює, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей (ст. 3 та 68 Основного Закону України).

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою дискредитації суду або впливу на безсторонність суду, заклики до невиконання судових рішень забороняються і мають наслідком відповідальність, установлену законом.

Суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя не зобов`язаний давати жодних пояснень щодо суті справ, які перебувають у його провадженні, крім випадків, установлених законом (ч. 1, 3 ст. 48 Закону України «Про судоустрій та статус суддів»).

Слідчий суддя враховує позицію Верховного Суду, висловлену в ухвалі від 30.05.2018 у справі № 676/7346/15-к, яка визначає те, що хоча КПК не передбачено загального положення про заборону зловживання процесуальними правами, остання є загальноправовим принципом і поширюється на всі галузі права.

Крім того, Касаційний кримінальний суд у складі Верховного Суду у своїй постанові від 24.03.2021 у справі № 937/1059/20 вказав, що нецензурна лексика, образливі та лайливі слова чи символи, зокрема, для надання особистих характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду (суддям) не можуть використовуватися ні у заявах по суті справи, заявах із процесуальних питань, інших процесуальних документах, ні у виступах учасників судового процесу та їх представників. Використання учасниками судового процесу та їх представниками нецензурної лексики, образливих і лайливих слів, символів у поданих до суду документах і у спілкуванні з судом, з іншими учасниками процесу, їхніми представниками, а також вчинення інших аналогічних дій свідчать про очевидну неповагу до їх честі та гідності з боку осіб, які такі дії вчиняють, оскільки вказані дії суперечать основним засадам (принципам) кримінального провадження, а також його завданню. Вчинення особою вказаних дій може бути визнано судом зловживанням особою своїми процесуальними правами та надалі мати наслідком постановлення судом рішення про залишення такої скарги без розгляду.

За частиною п`ятою статті 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ). Так, у розумінні ЄСПЛ звернення до суду з використанням нецензурної лексики, образливих і лайливих слів, символів у поданих до суду документах і у спілкуванні із судом, з іншими учасниками процесу, їхніми представниками, а також вчинення інших аналогічних дій, констатується як зловживання правом на подання заяви. У пункті 117 рішення у справі «Aleksanyan v. Russia» (заява № 46468/06) ЄСПЛ вказав, що постійне використання заявником образливих або провокаційних висловлювань може розглядатися як зловживання правом на заяву у значенні пункту 3 статті 35 Конвенції. У рішенні про неприйнятність заяви № 67208/01 (справа «Rehak v. the Czech Republic») ЄСПЛ нагадав, що, в принципі, заява може бути лише відхилена як образлива за пунктом 3 статті 35 Конвенції, якщо вона завідомо базувалася на неправдивих фактах та навіть якщо у ній використані образливі висловлювання. У цій справі ЄСПЛ дотримувався думки, що твердження заявника є нестерпними, перевищуючи межі звичайної критики, хоч і неправильної, і становлять неповагу до суду. Така поведінка заявника - навіть припускаючи, що його оригінальна заява не вважатиметься явно необґрунтованою - суперечить меті права індивідуальної заяви, передбаченої статтями 34 та 35 Конвенції.

Таким чином, у випадку встановлення слідчим суддею випадків, коли процесуальна поведінка учасника, його висловлювання, зміст заяв по суті справи, заяв із процесуальних питань, інших процесуальних документів містить нецензурну лексику, образливі і лайливі слова, символи слідчий суддя наділений повноваженнями залишити таку заяву чи скаргу без розгляду (такий висновок узгоджується, зокрема, із постановою Верховного Суду від 24 березня 2021 року у справі № 937/1059/20).

Розглядаючи скаргу ОСОБА_24 та ОСОБА_4 слідчий суддя констатує, що їхня процесуальна поведінка та зміст поданих до суду клопотань та листів становить собою зловживання своїми процесуальними правами та є проявом неповаги до суду, що є недопустимим з огляду на засади та завдання кримінального провадження. При цьому, слідчий суддя насамперед враховує факт неодноразового використання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 нецензурної лексики, образливих і лайливих слів, символів у поданих до суду документах, що стосуються суддів Вищого антикорупційного суду, слідчого судді, який розглядає їх скаргу, секретарів судового засідання та інших учасників процесу. Дії ОСОБА_3 та ОСОБА_4 свідчать про їх очевидну неповагу як до суду, так і честі та гідності учасників процесу. Такі дії виходять за межі критики та використані з метою надання особистих характеристик суддям та учасникам процесу задля їх образи тощо. Слідчий суддя вважає й за необхідне вказати на неодноразову неявку скаржників у судові засідання щодо розгляду їхньої ж скарги без поважних причин.

Таким чином, беручи до уваги загальні засади кримінального провадження, вчинення вказаних дій є очевидним зловживанням ОСОБА_3 та ОСОБА_4 своїми процесуальними правами. За таких обставин здійснення подальшого розгляду їх скарги є неможливим, у зв`язку з чим слідчий суддя приходить до переконання про необхідність залишення їхньої скарги без розгляду.

На підставі викладеного, слідчий суддя постановив:

-скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на бездіяльність уповноваженої особи Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Офісу Генерального прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, залишити без розгляду.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга впродовж п`яти днів з дня отримання копії ухвали. Апеляційна скарга подається до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду.
Ухвала набирає законної сили після закінчення п`ятиденного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала слідчого судді, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1