КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/824/3453/2021 Головуючий в І інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 3 ст. 146, ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 190 КК України Суддя - доповідач ОСОБА_2

Ухвала
Іменем України

21 липня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в режимі відеоконференцзв`язку між Київським апеляційним судом та Державною установою «Київський слідчий ізолятор» апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 02.07.2021,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою підготовчого судового засідання Голосіївського районного суду м. Києва від 02.07.2021 року відкладено підготовче судове засідання за кримінальним провадженням №000795 відносно обвинувачених ОСОБА_9 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, п. 6 п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 357 КК України, ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, п. 6 п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 5 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 357 КК України, ОСОБА_10 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, п. 6 п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 5 ст. 185, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 357 КК України на 16.00 годину 02.08.2021 року.
Цією ж ухвалою обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_6 , строком на 60 до 31.08.2021, включно.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що ризики та обставини, передбачені ст. 177-178 КПК України, що існували на момент обрання запобіжного заходу, не зменшились і не зникли. ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину. Судом враховано той ризик, що обвинувачений може ухилятись від суду та виконанню процесуальних рішень. Також, як зазначено в ухвалі суду першої інстанції, в кримінальному провадженні не допитані потерпілі та свідки, що не можливо виключити вплив на них. Разом з тим, у місцевий суд прийшов до висновку про відсутність даних про міцні соціальні зв`язки, що дало б змогу застосувати більш м`який запобіжний захід. Крім того, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні насильницького злочину і суд першої інстанції визнав визначення застави недоцільним.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 ,09.07.2021, подав апеляційну скаргу, а 12.07.2021 подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 02.07.2021, зазначаючи, що в нього у зв`язку із збільшенням завантаження Регіональним центром надання безоплатної правової допомоги у м. Києві у літній період, тобто період відпусток, апеляційну скаргу зміг подати лише 09.07.2021, а відтак вважає, що строк на апеляційне оскарження ним пропущено з поважних причин.

В апеляційній скарзі адвокат просить скасувати ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 02.07.2021 по судовій справі №757/33903/21-к, якою обрано ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб до 31.08.2021 включно в частині обрання запобіжного заходу. Змінити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 , із застосуванням засобів електронного контролю.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що ухвала про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 не вмотивована та така що прийнята внаслідок істотного порушення конституційних прав і свобод людини, вимог кримінального процесуального закону та підлягає скасуванню.

При цьому вказує, що 02.07.2021 до Голосіївського районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт обвинувачених ОСОБА_9 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, п. 6 п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 357 КК України, ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, п. 6 п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 5 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 357 КК України, ОСОБА_10 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, п. 6 п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 5 ст. 185, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 357 КК України, по якому було призначено підготовче судове засідання на 15 год. 02.07.2021 з викликом учасників судового провадження, про яке апелянту було повідомлено в телефонному режимі о 14 год. 40 хв. 02.07.2021.
В зазначене судове засідання не з`явилися захисник обвинуваченого ОСОБА_9 та потерпілі. Як вказує апелянт, ним та захисником ОСОБА_11 , зазначалося про неможливість розпочати підготовче судове засідання через неявку обов`язкових учасників, а також заявлялися клопотання про відкладення підготовчого судового засідання на інший день з метою підготовки заяв та клопотань, які мають бути розглянуті в порядку ст. 315 КПК України. Не зважаючи на це, судом, в супереч положень ст. 315 КПК України, а саме, без з`ясування наявності чи відсутності підстав для прийняття рішень, передбачених п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд першої інстанції розглянув клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою.

Крім цього, апелянт вказує, що судом проведено підготовче судове засідання за кримінальним провадженням № 000795, та прийнято рішення про його відкладення, однак, обвинувачення ОСОБА_6 висунуте у кримінальному провадженні відомості про яке внесено до ЄРДР №000637 від 03.07.2020.

Крім того, як вказує апелянт, судом не враховано, що ОСОБА_6 вважається невинуватим, доки не буде винесено обвинувальний вирок щодо нього.

Апелянт звертає увагу на те, що ОСОБА_6 обмежений у свободі вже 216 днів (7 місяців та 4 дні). Єдина мета тримання під вартою ОСОБА_6 , на думку апелянта, це примусити обвинуваченого визнати свою вину та давати необхідні для сторони обвинувачення покази, тому перебування обвинуваченого під вартою є безпідставним, внаслідок чого нівелюються його права, при цьому інші обвинувачені перебувають на волі.

Також, на думку апелянта, ні прокурором, ні судом першої інстанції не наведено існування необхідності в застосуванні такого виду запобіжного заходу як тримання під вартою.

Апелянт зауважує, що інформації, яка б свідчила про наявність у обвинуваченого обставин, які б перешкоджали його перебування в умовах ізоляції від суспільства у суду немає, обов`язок доводити це, лежить не на стороні захисту, а на стороні обвинувачення. Прокурором не надано жодного документу на підтвердження існування будь-яких ризиків передбачених ст. 177 КПК України.

Захисник вважає, що враховуючи час, який ОСОБА_6 позбавлений волі, та відсутність обґрунтованих ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, доцільним є застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Крім того, друг родини ОСОБА_6 , ОСОБА_12 (місце проживання: АДРЕСА_2 ) зробила заяву, якою надала свою згоду на перебування ОСОБА_6 під домашнім арештом за адресою: АДРЕСА_1 , у випадку обрання щодо нього такого запобіжного заходу, також проінформувала, що вона зобов`язується надати повне забезпечення ОСОБА_6 на весь час дії такого запобіжного заходу.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вказавши на законність ухвали суду, вивчивши матеріали контрольного провадження та ухвалу суду, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, зважаючи на таке.
З проводу клопотання захисника про поновлення строку на апеляційне оскарження колегія суддів відмічає, що з матеріалів провадження вбачається, що ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва було постановлено 02.07.2021 року за участі прокурора, обвинувачених та захисників, а тому останнім днем подання апеляційної скарги на вказаний вирок, виходячи з положень п. 1 ч. 2 ст. 395 КК України, є 07.07.2021 року. Апеляційна скарга адвокатом ОСОБА_7 була подана до суду першої інстанції 09 липня 2021 року, тобто за межами визначеного законом процесуального строку оскарження.

Підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження захисник вказав, що у зв`язку із збільшенням завантаження Регіональним центром надання безоплатної правової допомоги у м. Києві у літній період, тобто період відпусток, апеляційну скаргу зміг подати лише 09.07.2021 року. На підтвердження вказаних обставин захисником надано копії доручень для надання безоплатної вторинної правової допомоги від 04.07.2021, 05.07.2021 та 08.07.2021 року. Відтак, враховуючи наведені захисником у клопотанні обставини про поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження,колегія суддів приходить до висновку, що клопотання адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_6 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Голосіївського районного суду м. Києва від 02.07.2021 року, є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 по суті ухвали, то колегія суддів зазначає наступне.
Як вбачається з наданих апеляційному суду матеріалів, в провадження Голосіївського районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №000637, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.07.2020 за обвинуваченням в тому числі ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, п. 6 п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 5 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 357 КК України.

02.07.2021 в судовому засідання прокурор подав клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 діб, з посиланням на те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України на даний час не відпали, а саме, обвинувачений ОСОБА_13 вчинив особливо тяжкий злочин, має можливість перетнути кордон України, переховуватись від органів досудового слідства та суду, впливати на потерпілих та свідків, вчинити інші кримінальні правопорушення. Також вказав, що обвинувачений офіційно не працевлаштований, не одружений, що свідчить про відсутність цних соціальних зв`язків.
Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 02.07.2021 клопотання прокурора задоволено та обрано ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 31.08.2021 включно.
Висновок, викладений в оскаржуваній ухвалі щодо наявності підстав для обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, на думку колегії суддів, ґрунтується на матеріалах провадження та відповідає вимогам закону, а при розгляді питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд не порушив вимог кримінального процесуального закону.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 177, ст. 197 КПК України підставою як застосування запобіжного заходу, у тому числі і у виді тримання під вартою, так і продовження строків тримання під вартою, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Як вбачається із матеріалів справи питання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою було вирішено під час судового розгляду у перший інстанції. Тобто, це питання вирішувалось на етапі, який унеможливлює перевірку обґрунтованості підозри, оскільки остання перестала існувати і на заміну якої висунуте обвинувачення. Обґрунтованість же обвинувачення перевіряється судом, який здійснює судовий розгляд на підставі обвинувального акта шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів і може бути вирішене шляхом ухвалення остаточного рішення у даному кримінальному провадженні. Таким чином, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою у суді першої інстанції на стадії підготовчого провадження та при перевірці відповідного рішення судом апеляційної інстанції вирішальним є вирішення питання про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.
Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинуваченому ОСОБА_6 інкриміновано, в тому числі вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 27, п. 6 п. 12 ч. 2 ст. 115КК України, який, згідно з положеннями ст. 12 КК України, відноситься до особливо тяжкого злочину, покарання за вчинення якого передбачає позбавленням волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна.

Суд першої інстанції при вирішенні питання обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з урахуванням доводів прокурора, викладених у клопотанні, з урахуванням стадії судового розгляду, тяжкості злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 та даних про його особу, дійшов висновку, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, ступінь яких висока, а тому, інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити виконання обвинуваченою процесуальних обов`язків.

З таким висновком суду погоджується і колегія суддів, оскільки вважає, що судом першої інстанції були дотримані вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання такого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі докладно наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
З врахуванням змісту та обсягу обвинувачення, конкретних обставин кримінальних правопорушень, інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_6 , метою яких, згідно обвинувачення було позбавлення життя людини, які утворюють сукупність особливо тяжкого, тяжкого та нетяжкого злочинів та мають підвищений ступінь суспільної небезпеки, наявність якої потребує забезпечення не лише прав ОСОБА_6 , але й високих стандартів охорони загальносуспільних інтересів, а також тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим в інкримінованих кримінальних правопорушеннях та всі наявні в матеріалах провадження дані про особу обвинуваченого, колегія суддів доходить висновку, що ОСОБА_6 може переховуватися від суду, такий ризик не зменшився і виправдовує подальше його тримання під вартою.
З приводу іншого ризику, а саме можливого впливу обвинуваченого на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, то на переконання колегії суддів, з врахуванням того, на даний час у даному кримінальному провадженні потерпілі та свідки не допитані, а тому з великою ймовірністю існує і ризик незаконного впливу обвинуваченого на них.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильних висновків про те, що вказані обставини кримінального провадження свідчать про неможливість обрання стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 іншого запобіжного заходу, оскільки він не забезпечить належної поведінки обвинувачених під час розгляду кримінального провадження.

Відтак, доводи захисника про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони спростовуються вищенаведеними доводами районного суду, не підтверджуються матеріалами кримінального провадження та в цілому не впливають на правильність висновків суду першої інстанції про можливість обрання щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Крім того, колегія суддів, не вдаючись у кримінально-правову кваліфікацію інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_6 дій, звертає увагу на те, що відповідно до змісту обвинувального акту, всупереч доводам апеляційної скарги, пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення обґрунтоване викладеними в обвинувальному акті фактами та інформацією, які у своїй сукупності здатні переконати пересічного об`єктивного спостерігача у тому, що обвинувачений може бути причетна до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень.
З огляду на наведене, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що менш суворі запобіжні заходи, не можуть забезпечити уникнення ризиків та виконання ОСОБА_6 покладених на нього обов`язків.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що обраний обвинуваченому запобіжний захід відповідає не лише особі обвинуваченого, а й характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується та не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя, зокрема, і ухиленню обвинуваченого від суду, ризик чого є реальним та дійсним.
Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, як судом першої інстанції, так і колегією суддів апеляційного суду, встановлено не було.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції було порушено вимоги ст. 315 КПК України, не знайшли свого підтвердження, оскільки підготовче судове засідання по було відкладене, в тому числі за клопотаннями учасників судового провадження. Будь - яких процесуальних порушень під час розгляду питання щодо обрання, запобіжного заходу, зокрема, обвинуваченому ОСОБА_6 колегією суддів встановлено не було.
З приводу доводів апеляційної скарги захисника, про те, що в ухвалі суду першої інстанції не вірно зазначений номер кримінального провадження, а саме вказано №000795 замість №000637, то слід зазначити, що з матеріалів контрольного провадження, які надійшли з суду першої інстанції вбачається, що в провадження Голосіївського районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №000637, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.07.2020 за обвинуваченням в тому числі ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, п. 6 п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 5 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 357 КК України.

Саме в даному кримінальному провадженні у підготовчому судовому засіданні було обрано запобіжний захід обвинуваченим. Зазначення ж в ухвалі суду першої інстанції невірного номеру кримінального провадження є опискою та не свідчить про незаконність та необґрунтованість ухвали вцілому та не є підставою для її скасування.Така описка може бути виправлена як за заявою учасників кримінального провадження, так і за ініціативою суду.

Крім цього, колегія суддів зазначає, що сторона захисту не позбавлена можливості звернутися до суду із відповідною заявою про виправлення вказаної описки.

Доводи захисника про недоречність тримання ОСОБА_6 під вартою, з огляду на те, що єдиною метою тримання під вартою є примушення останнього визнати свою вину та давати необхідні для сторони обвинувачення покази, є безпідставними, оскільки суд першої інстанції в даному випадку прийняв рішення про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при цьому врахував дані про особу обвинуваченого, тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому ОСОБА_6 у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Наявність у обвинуваченого, міцних соціальних зв`язків, та згода його товариша на перебування ОСОБА_6 під домашнім арештом, за адресою: АДРЕСА_1 , а також зобов`язання надати повне забезпечення ОСОБА_6 не може слугувати дійсною гарантією відсутності у ОСОБА_6 наміру переховування від суду та не виключає можливість продовження щодо обвинуваченої запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Будь - яких істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при вирішенні судом першої інстанції питання доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою колегія суддів не встановила.

Таким чином, рішення суду про необхідність обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є законним, обґрунтованим і вмотивованим, постановлене згідно норм кримінального процесуального закону з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, натомість, доводи та твердження захисника, про які йдеться в поданій апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними, у зв`язку з чим приходить до висновку про залишення поданої апеляційної скарги без задоволення, а ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 02.07.2021 року - без змін.

Керуючись ст. 376, ст. 404, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :
Поновити захиснику ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 02.07.2021 року.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 02.07.2021 року, в частині обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 31.08.2021 включно залишити без змін.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________ _____________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4