ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 648/1294/21 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/819/763/21 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: справи в порядку виконання судових рішень
у кримінальних провадженнях
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3
ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
за участі прокурора: ОСОБА_6
засудженого: ОСОБА_7
адвоката: ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 23 червня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання :
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Нижнєвартовського міського суду Ханти-Мансійського автономного округу Югри від 01 грудня 2014 року, приведеного у відповідність до законодавства України, -
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 23 червня 2021 року відмовлено у задоволенні спільного клопотання комісії при ДУ «Дар`ївська виправна колонія №10» та спостережної комісії Білозерського району Херсонської області про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання.
Відмовляючи у задоволенні клопотання суд зазначив, що досліджені судом матеріали не підтверджують того, що засуджений довів своє виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці, він залишається суспільно-небезпечним з урахуванням характеризуючих його даних, тяжкості та обставин злочину за який він засуджений, а також значної частини невідбутого строку призначеного покарання.
Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 просить ухвалу скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справ та постановити нову ухвалу, якою звільнити засудженого ОСОБА_7 умовно-достроково від подальшого відбування покарання.
Вказує, що фактично суд не дав оцінки тому, що ОСОБА_7 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення. На момент звернення до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відбув строку призначеного покарання.
Не був працевлаштований у зв`язку з досягненням пенсійного віку, але за власним бажанням добровільно та без оплати праці постійно приймає активну участь в господарських роботах навчального центру при установі, налагоджує устаткування та підтримує належний стан приміщень.
Завжди приймає участь в роботах по благоустрою відділення та прилеглої території. Адміністрацією установи 5 разів заохочувався, в тому числі за виконання покладених обов`язків і додержання правил поведінки та жодного разу не притягувався до дисциплінарної відповідальності.
ОСОБА_7 характеризується позитивно, щиро розкаюється у скоєному злочині.
Зауважує, що засуджений під час відбування покарання захворів на онкологічне захворювання і потребує кваліфікованої медичної допомоги, яка не може бути надана в умовах установи виконання покарання.
Вважає, що матеріали особової справи повністю підтверджують той факт, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Позиції учасників судового провадження, висловлені в ході апеляційного розгляду.
Адвокат ОСОБА_8 та засуджений ОСОБА_7 підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги.
Прокурор заперечив проти задоволення апеляційних вимог захисника.
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла до наступних висновків.
Мотиви суду.
Відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою й ставленням до праці довів своє виправлення.
Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Відповідно до ст. 6 КВК України - виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 засуджений вироком Нижнєвартовського міського суду Ханти-Мансійського автономного округу Югри від 01 грудня 2014 року за ч. 1 ст. 105 КК РФ, який ухвалою Цюрупинського районного суду Херсонської області від 23 травня 2017 року приведений у відповідність до законодавства України та якою визначено йому до відбуття покарання за ч.1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на строк 9 років.
Початок строку відбування покарання обраховано з 17.03.2014 року, кінець строку 20.04.2022 року.
Зі змісту характеристики видно, що засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання в ДУ «Дар`ївська виправна колонія №10» з 30.11.2018 року. За цей період порушень режиму утримання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, до нього 5 разів застосовувались заходи заохочення за виконання покладених обов`язків та дотримання правил поведінки.
У зв`язку із досягненням пенсійного віку в установі не працевлаштований, на добровільних засадах та без оплати праці приймає участь у господарських роботах навчального центру при установі, отримав ряд виробничих професій.
Матеріали провадження свідчать про те, що поведінка засудженого протягом строку відбування покарання не була бездоганною та сумлінною.
23 квітня 2020 року засудженому Білозерським районним судом Херсонської області було відмовлено у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Доказів того, що з цього часу засуджений довів своє виправлення не надано.
ОСОБА_7 відбуває покарання за скоєння особливо тяжкого злочину проти життя людини, що вказує на підвищену суспільну небезпечність його особи.
Проаналізувавши дані про поведінку засудженого за весь час відбування покарання, а також дані, що характеризують особу засудженого в цілому, відомості про тяжкість та підвищену суспільну небезпечність вчиненого ним злочину, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_7 .
На переконання колегії суддів, процес виправлення засудженого не досяг тієї стадії, на якій відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним.
Посилання апелянта на відбуття засудженим визначеної частини строку покарання, призначеного вироком суду як на підставу для умовно-дострокового звільнення є неприйнятними.
Факт відбуття певної частини строку призначеного покарання не є безумовною підставою для звільнення засудженого від подальшого відбування покарання.
Відсутність у засудженого діючих дисциплінарних стягнень не можна визнати тим чинником, який беззаперечно доводить його виправлення.
Дотримання умов режиму відбування покарання є мірою необхідної поведінки, обов`язком особи, засудженої до відбування покарання у виді позбавлення волі.
Наявність незначної кількості заохочень у засудженого, відбуття ним визначеної частини строку покарання, дотримання умов режиму відбування покарання, стан здоров`я засудженого, досягнення ним пенсійного віку не можуть бути визнані достатніми підставами для застосування ст. 81 КК, оскільки ці відомості, як вже було зазначено, підлягають врахуванню у сукупності з відомостями про тяжкість вчиненого засудженим злочину, його суспільною небезпечністю та репутацією особи засудженого в цілому за весь час відбування покарання.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не врахував всі обставини та належним чином не мотивував своє рішення, є безпідставними, оскільки суд всебічно, повно дослідив відомості, які надані установою виконання покарання та повідомлені стороною захисту.
Посилання захисника на стан здоров`я засудженого як на підставу для його умовно- дострокового звільнення не ґрунтуються на нормах ст. 81 КК.
Статтею 84 КК України передбачено підстави звільнення особи від покарання у разі наявності тяжкої хвороби, яка перешкоджає відбуванню покарання.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно застосував положення ст. 81 КК України, належним чином мотивував своє рішення і доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_8 висновків суду першої інстанції не спростовують.
Підстав для задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.
Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б стали безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали чи її зміни не встановлено.
Керуючись ст. 404, 407, 419, 376 ч. 2 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Залишити без змін ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 23 червня 2021 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: (три підписи)
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4