1-кс/755/1047/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" березня 2021 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000088 від 14.12.2012 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000088 від 14.12.2012 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 18.12.2012 року було накладеноарешт на нерухоме майно, а саме - квартиру АДРЕСА_1 . Обтяження зареєстроване у Державному реєстрі речових прав 25.12.2012 року, реєстраційний номер обтяження 13435247. На даний час, досудове розслідування здійснює СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві. На дату винесення рішення про накладення арешту, квартира АДРЕСА_1 належала іншій особі - ОСОБА_4 , яка була набута останнім у власність за договором купівлі-продажу на підставі підроблених невстановленими слідством особами правовстановлюючих документів про право власності та паспорту ОСОБА_3 . 19 грудня 2012 року Дніпровський районний суд м. Києва задовольнив позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та визнав недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 10.11.2012 року, посвідчений нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 , за реєстровим № 1453, зареєстрованим в Комунальному підприємстві «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна». 16 лютого 2021 року ОСОБА_3 звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 із заявою про реєстрацію за нею права власності на квартиру АДРЕСА_1 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, проте, отримала відмову через те, що на нерухоме майно накладено арешт.
Обґрунтування того, що у застосуванні арешту майна відпала потреба полягає у тому, що на момент накладення арешту, квартира АДРЕСА_1 , належала іншій особі - ОСОБА_4 , на зазначених вище підставах, однак, Дніпровський районний суд м. Києва скасував вказані підстави, визнавши їх недійсними, що тягне поновлення реєстрації права власності за власником. Таким чином, реєстрація права власності на квартиру АДРЕСА_1 за належним власником - ОСОБА_3 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, не призведе до втрати або будь-якого пошкодження майна та настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.
У судове засідання учасники кримінального провадження не з`явилися. Представник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_7 та прокурор подали до суду клопотання, в яких прохали проводити судове засідання за їх відсутності. Зокрема, прокурор зазначила, що не заперечує проти скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 18.12.2012 року, на квартиру АДРЕСА_1 .

Слідчий суддя, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, прийшов до наступного.

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Згідно із ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Як вбачається з матеріалів клопотання, ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 18.12.2012 року за клопотанням старшого слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_8 , погодженого старшим прокурором прокуратури Дніпровського району м. Києва, у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000088 від 14.12.2012 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_3 .
Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 19 грудня 2013 року у справі №755/8677/13-ц позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 недійсним, було задоволено.
Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано (ч. 2 ст. 174 КПК України).
Крім того, на підставі вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.
Також, у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Оцінюючи розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження з метою запобігання порушення справедливого балансу між інтересами власника майна, гарантованими йому законом і завданням цього кримінального провадження, слідчий суддя вважає клопотання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 110, 131, 170-175, 309 КПК України, слідчий суддя,-
п о с т а н о в и в:

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000088 від 14.12.2012 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України задовольнити.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 18 грудня 2012 року, на квартиру АДРЕСА_1 , скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: