Справа № 487/413/21
Провадження № 1-кс/487/4068/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.08.2021 року
Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Миколаєві в режимі відеоконференції із Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області скаргу ОСОБА_3 на постанову від 09.06.2021 року старшого слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Кропивницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Миколаєві про закриття кримінального провадження № 0000046 від 17.05.2018,
ВСТАНОВИВ:

22.07.2021 року до Заводського районного суду міста Миколаєва надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову від 09.06.2021 року старшого слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Кропивницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Миколаєві про закриття кримінального провадження № 0000046 від 17.05.2018.

У поданій до суду скарзі заявник просив скасувати зазначену вище постанову, посилаючись на те, що винесена слідчим постанова є такою що винесена передчасно, всупереч норм чинного законодавства та на підставі неповно проведеного досудового розслідування без всебічного, повного, об`єктивного дослідження всіх даних та обставин.

Так, понад одного року після його допиту у якості свідка подальше проведення досудового розслідування слідчим безпосередньо за його участі як потерпілого не проведено, не проведено жодної належної та допустимої слідчої дії, залишено поза увагою питання щодо заподіяної йому майнової та моральної шкоди, не призначено та не проведено усі необхідні судові експертизи.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_3 вимоги скарги підтримав, просив її задовольнити.

Представник третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Кропивницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Миколаєві в судове засідання не з`явився, його відсутність, згідно частини 3 статті 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Вислухавши прояснення заявника, дослідивши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження № 0000046 від 17.05.2018, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів скарги та слідчим суддею встановлено, що Третім слідчим відділом Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Миколаєві проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000046 від 17.05.2018 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.365 КК України на підставі заяви громадянина ОСОБА_3 стосовно співробітників Управління Служби безпеки України у Кіровоградській області за фактом заподіяння тілесних ушкоджень під час затримання в рамках кримінального провадження за підозрою останнього у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Постановою старшого слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Кропивницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Миколаєві ОСОБА_4 від 09.06.2021, кримінальне провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000046 від 17.05.2018 закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діях службових осіб УСБУ в Кіровоградській області ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України.
В обґрунтування вказаної постанови, слідчий зазначив, що у ході проведення всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження й оцінки показань та документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності, досудовим розслідуванням будь-яких фактичних даних, які б вказували на наявність в діях працівників Управління Служби безпеки України в Кіровоградській області ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України, не встановлено, оскільки вони діяли виключно в межах повноважень та у спосіб , що передбачені Конституцією та законами України.

Не погоджуючись із постановою ОСОБА_4 ОСОБА_3 звернувся до суду з даною скаргою, посилаючись на те, що, постанова слідчого про закриття кримінального провадження прийняте останнім є такою що винесена передчасно, всупереч норм чинного законодавства та на підставі неповно проведеного досудового розслідування без всебічного, повного, об`єктивного дослідження всіх даних та обставин.
Відповідно до ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 303 Кримінального процесуального кодексу України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Відповідно із вимогами ч.2 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Аналогічні вимоги містить і ч.1 ст. 94 КПК України щодо оцінки слідчим, прокурором кожного доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки дозу достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Статтею 91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні в першу чергу підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) та винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з положеннями ч.2 ст. 91, ч.1 ст. 92 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. Обов`язок доказування покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК України випадках, - на потерпілого.

Сторона обвинувачення, відповідно до ст. 93 КПК України, здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Проте, вищевикладені вимоги чинного законодавства слідчим не виконані.

Так, в матеріалах кримінального провадження міститься заява ОСОБА_3 про визнання його потерпілим. Але, слідчим не вирішено питання щодо його правового статусу, не надано доказів вручення йому пам`ятки про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення права, а також не допитано ОСОБА_3 в якості потерпілого.

Також, слідчим не були допитані свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , на яких вказую ОСОБА_3 при його допиті в якості свідка; не проведено огляду місця події; не проведено слідчого експерименту з метою перевірки показів ОСОБА_3 .

Крім того, слідчим не були виконанні слідчі дії зазначені в ухвалі слідчого судді Ленінського районного суду м.Кіровограда від 01.08.2019 року якою скасована постанова слідчого СВ СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_10 від 28.02.2019 про закриття кримінального провадження № 0000046.

Зокрема слідчим не було допитано потерпілого ОСОБА_3 з приводу обставин, викладених у його заяві про вчинення кримінального правопорушення, не призначені та не проведенні відповідні експертизи по вилученим речовим доказам (зокрема, як вказує потерпілий, слідчим в межах проведення першочергових слідчих дій вилучено у якості речових доказів лівий кросівок чорного кольору та лівий носок чорного кольору, на яких мається дірка (отвір) від кульового влучення, який здійснив один із працівників УСБУ в Кіровоградській області в ході затримання ОСОБА_3 , що мало місце 04.05.2018); не проведено огляду місця події, не проведено слідчого експерименту (відтворення обстановки та обставин події, пов`язаних із перевіркою показань на місці); не проведено відповідного впізнання особи, яка застосувала по відношенню до ОСОБА_3 вогнепальну зброю та недозволені методи роботи при затриманні, які полягали у спричиненні тілесних ушкоджень та вогнепального поранення великого пальця лівої кінцівки; не надана оцінка відео-фіксвції на відео- камеру затримання ОСОБА_3 , на які посилається потерпілий.

Що стосується вимоги щодо зобов`язання старшого слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Кропивницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Миколаєві ОСОБА_4 поновити проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000046 від 17.05.2018, то слідчий суддя відмовляє у її задоволенні оскільки відповідно до ч.5 ст.40 КПК України слідчий є самостійним у своїй процесуальній діяльності, а тому слідчий суддя не наділений повноваженнями вказувати органам досудового розслідування, які саме рішення за наслідком вирішення процесуальних питань вони повинні приймати.
Отже, встановлені слідчим суддею вище перелічені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що постанова слідчого ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження від 09.06.2021 є передчасною, оскільки останнім не повно та не всебічно досліджено всі обставини кримінального провадження, що є підставою для часткового задоволення скарги ОСОБА_3 .

Керуючись ст. ст. 303, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову від 09.06.2021 року старшого слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Кропивницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Миколаєві про закриття кримінального провадження № 0000046 від 17.05.2018, задовольнити частково.
Постанову від 09.06.2021 року старшого слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Кропивницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Миколаєві про закриття кримінального провадження № 0000046 від 17.05.2018 скасувати.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1