Справа № 463/1073/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/168/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваної ОСОБА_7 ,

та її захисників - адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу захисника підозрюваної ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 4 лютого 2021 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави,

в с т а н о в и л а :

ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 4 лютого 2021 року застосовано до підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном 60 діб без визначення розміру застави.

Визначено, що строк дії ухвали становить шістдесят днів, починаючи з 4 лютого 2021 року та закінчується о 24 год. 00 хв. 4 квітня 2021 року.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 4 лютого 2021 року, захисник підозрюваної ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати до підозрюваної запобіжний захід не пов`язаний з обмеженням волі.

Подану апеляційну скаргу мотивує тим, що слідчим суддею було неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також допущено порушення норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, вказує, що затримання підозрюваної не здійснювалось, ОСОБА_7 добровільно з`явилась до суду та збирається активно сприяти проведенню слідства.

Крім того, звертає увагу на те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені у ст. 177 КПК України. При цьому ризики, передбачені ст. 177 КПК України, відсутні.

Вказує, що підозра станом на сьогоднішній день не є обґрунтованою та не відповідає дійсним обставинам справи, адже зібрані у справі докази не містять інформації, яка вказує на причетність ОСОБА_7 до інкримінованого їй злочину.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваної та її захисників, які підтримали доводи апеляційної скарги, виступ прокурора, який заперечив проти доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 404 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З матеріалів кримінального провадження встановлено, що Слідчим відділенням розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Львівського районного управління поліції Головного управління національної поліції у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000087 від 31 січня 2021 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

4 лютого 2021 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно зі ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відповідно до п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 3561/06 від 13 листопада 2007 року Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності ст. 5, 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ні в момент арешту, ні під час перебування заявника від вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в кінцевому рахунку, пред`явленні обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».(рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, № 182 та Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, № 300-A).

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання про застосування щодо підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у відповідності до вимог ст. ст. 193, 194 КПК України вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчої, і дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваної виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки остання обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, а наявність обґрунтованої підозри підтверджується письмовими доказами, зібраними під час досудового слідства, а саме: протоколами огляду місця події від 30 січня 2021 року та 1 лютого 2021 року, висновком експерта № 126 від 2 лютого 2021 року, протоколами пред`явлення особи для впізнання від 4 лютого 2021 року, протоколом огляду місця події від 2 лютого 2021 року, протоколом обшуку від 4 лютого 2021 року.

Перевіряючи доцільність обрання запобіжного заходу у виді тримання підозрюваної під вартою та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що суд дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження та дані про особу підозрюваної.

Згідно з наданими стороною обвинувачення даними, ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України. Наведене, а також те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за попередньою змовою групою осіб, за яке передбачено покарання у вигляді позбавленні волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна,об`єктивно свідчить про наявність ризиків того, що підозрювана може виробити єдину із іншими співучасниками лінію ухилення від кримінальної відповідальності та протидіяти слідству. Крім цього, ОСОБА_7 може продовжувати свою злочинну діяльність, чинити тиск на потерпілу та свідків, переховуватись від органів досудового розслідування та суду, може вчинити інші кримінальні правопорушення, а запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу не можливо.
З урахуванням фактичних обставин підозри, характеру вчинення інкримінованого правопорушення, в ході якого ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_7 , попередньо розподіливши між собою ролі, погрожуючи застосувати до потерпілої ОСОБА_12 насильство, небезпечне для життя чи здоров`я, та нанісши їй легкі тілесні ушкодження, спричинили останній матеріальну шкоду на загальну суму 4 586 361 грн, то, на думку колегії суддів у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства та життя і здоров`я населення, що відповідно до ст. 3 Конституції України є найвищою соціальною цінністю в Україні.

Тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що підозрювана може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків досудового слідства, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

Зазначене вказує на неможливість в даному конкретному випадку застосування до підозрюваної іншого більш м`якого запобіжного заходу.

З огляду на наведене, необґрунтованими є доводи апеляційної скарги про те, що у клопотанні відсутні будь-які обґрунтування того, що більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваної.

Крім того, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги, щодо непричетності ОСОБА_7 до інкримінованого їй злочину, оскільки слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні органу досудового розслідування дані у слідчого судді були всі підстави для висновку про можливу причетність ОСОБА_7 до зазначеного кримінального правопорушення.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрювана може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваною зазначених дій.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрювана обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що вона має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

За таких обставин доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на наявних матеріалах провадження.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги в частині того, що органами досудового розслідування не здійснювалося затримання підозрюваної, оскільки затримання особи у порядку ст. 208 КПК України здійснюється виключно у визначених законом випадках.
При цьому пред`явлення особі підозри не завжди супроводжується затриманням. Орган досудового розслідування вправі звернутися до суду з обранням підозрюваній запобіжного заходу, не здійснюючи затримання такої особи.
Наведене, однак, не спростовує доводів обґрунтованості підозри ОСОБА_13 у вчиненні інкримінованого їй правопорушення, а її належна процесуальна поведінка може бути врахована в подальшому, в тому числі й при призначенні покарання.
Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.
За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів -

п о с т а н о в и л а:

ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 4 лютого 2021 року залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника підозрюваної ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4