Справа № 727/6241/20
Провадження № 1-кс/727/438/21
УХВАЛА
15 лютого 2021 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_1

за участю:

секретаря: ОСОБА_2

потерпілого: ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Чернівці заяву потерпілого ОСОБА_3 про відвід головуючого-судді ОСОБА_4 у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України ,-

ВСТАНОВИВ :
12.02.2021 року від ОСОБА_3 надійшла заява про відвід по головуючого-судді ОСОБА_4 у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.
В обґрунтування даної заяви потерпілий посилався на те, що ним було подано клопотання про повернення матеріалів за даним кримінальним провадженням, оскільки слідчим під час досудового слідства не встановлювався розмір збитків,завданих неправомірними діями, а обвинувальний акт складений виключно на підставі вартості викраденого майна.
У межах кримінального провадження ним як потерпілим було заявлено цивільний позов на суму 1876819 гривень, з яких 1776819 гривень збитків, завданих неправомірними діями обвинуваченого та 100000 гривень моральної шкоди.
Однак, суд ухвалою відмовив у задоволенні його клопотання на підставі п.5 ч.2 ст.291 КПК України та зазначив, що обвинувальний акт відповідає положенням даної статті.
Крім того, відмовляючи в задоволенні клопотання суд стверджує, що на стадії досудового розслідування потерпілий ОСОБА_3 погодився з кваліфікацією дій обвинуваченого ОСОБА_5 та дії чи бездіяльність слідчого, прокурора стосовно визначення розміру матеріальної шкоди не оскаржував, про що повідомив у судовому засіданні.
Вважає, що у даному судовому розгляді його позбавлено права на справедливий судовий розгляд, оскільки суд не може задовольнити його позов про відшкодування шкоди, завданої злочином, якщо вона не встановлена досудовим слідством.
Потерпілий у судовому засіданні заяву про відвід підтримав, просив задовольнити.
Прокурор у судове засідання не з`явився, у поданій до суду заяві просив розглянути заяву про відвід судді у його відсутності та відмовити у задоволенні заявленого відводу.
Обвинувачений у судове засідання по розгляду заяви про відвід судді не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.
Вислухавши потерпілого, дослідивши подану заяву, суд приходить до наступного.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09 листопада 2009 року у справі «Білуха проти України» зазначено, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного». Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими».
При вирішенні справи «Biluha v. Ukraine» Європейський суд з прав людини у пункті 49 рішення з посиланням на свою усталену практику зазначає, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. За суб`єктивним критерієм беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.
Окрім того, за практикою Європейського Суду з прав людини при вирішенні питання щодо існування легітимних причин сумніватися у неупередженості конкретного судді позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованого сумніву в неупередженості суду. Особиста безсторонність суду презюмується, допоки не надано доказів протилежного.
Отже, при об`єктивному підході до встановлення наявності/відсутності упередженості суду (суддів) необхідно визначити, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність, зважаючи на безпосередню поведінку судді. Суб`єктивний критерій, у свою чергу, вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи, й лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна було б кваліфікувати як прояв упередженості, можливо ставити під сумнів його безсторонність.
Положеннями частини 1 статті 21 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що кожному гарантується право на розгляд та вирішення справи незалежним і неупередженим судом.
Згідно до частини 1, 2-3 статті 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-76 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід. За цими ж підставами судді може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження.
Нормами частини 5 статті 80 КПК України визначено, що відвід повинен бути вмотивованим.
Положеннями статей 75-76 КПК України, передбачені підстави для відводу судді.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Разом з тим, у поданій заяві про відвід не наведено жодних фактів, які б свідчили про те, що суддя прямо чи побічно заінтересована у результаті розгляду справи. Крім того, не наведено інших обставин, які свідчать про необ`єктивність та упередженість судді при розгляді справи, передбачених ст. 75, 76 КПК України.

Суд зауважує, що положення Кримінального процесуального кодексу України передбачають порядок перевірки законності процесуальних дій судді і прийнятих ним процесуальних рішень, а також порядок їх оскарження у передбачених законодавством випадках.
Водночас, до компетенції судді суду першої інстанції під час розгляду заяви про відвід судді не відноситься вирішення питання щодо законності процесуальних дій і процесуальних рішень іншого судді тієї ж судової інстанції.
Окрім того, у висновку № 3 Консультативної ради європейських суддів щодо принципів та правил, які регулюють професійну поведінку суддів, зокрема, питання етики, несумісної поведінки та безсторонності, зазначено, що за загальним принципом судді повинні персонально бути повністю звільненими від відповідальності стосовно претензій, що пред`являються їм у зв`язку з добросовісним здійсненням ними своїх функцій. Судові помилки щодо юрисдикції чи процедури судового розгляду і визначенні чи застосуванні закону, здійсненні оцінки свідчень повинні вирішуватися за допомогою апеляції.
Наведені у заяві від 12.02.2021 року мотиви для відводу судді ОСОБА_4 фактично є припущеннями потерпілого, яким не наведено переконливих доводів, що свідчать про необ`єктивність чи упередженість судді ОСОБА_4 під час розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 .
Даних, які б свідчили, що відповідні процесуальні рішення приймались суддею ОСОБА_4 саме тому, що остання відчувала упереджене ставлення до тих чи інших учасників кримінального провадження, суду не надано. Так, всі доводи потерпілого фактично зводяться до його незгоди з процесуальними рішеннями, які прийняті суддею ОСОБА_4 під час розгляду відповідного кримінального провадження.
Рішення суду, дії або бездіяльність суддів під час здійснення правосуддя можуть оскаржуватися в апеляційному та касаційному порядку. Незгода учасників кримінального провадження з рішеннями суду не може викликати обґрунтованих сумнівів в неупередженості судді або колегії суддів при розгляді кримінального провадження. Також це не є підставою для відводу судді або колегії суддів.
Тому, заслухавши думку потерпілого, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про відвід судді, так як потерпілий не навів жодних фактів про причетність судді до спірних правовідносин, чи професійну упередженість судді. Побоювання наведені потерпілим ОСОБА_3 у поданій заяві про відвід не є об`єктивно обґрунтованими та не свідчать про особисту зацікавленість чи упередженість судді. Обставини, на які посилається потерпілий, не передбачені статтями 75-76 КПК України в якості підстав для відводу судді.

Інших обставин, які б викликали сумнів в об`єктивності та неупередженості судді не виявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 75, 76, 80, 81, 372 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
В задоволенні заяви потерпілого ОСОБА_3 про відвід головуючого-судді ОСОБА_4 у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України - відмовити.

Суддя ОСОБА_1