Дата документу 08.02.2021 Справа № 335/3377/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 335/3377/20 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/318/21 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянула 8 лютого 2021 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29 вересня 2020 року відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.

Встановлені вироком суду першої інстанції обставини:

19.03.2020 року приблизно об 11-25 годині, ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна із проникненням у інше приміщення, діючи повторно, з корисливих мотивів, увійшов до приміщення ТОВ «Власні землі», розташованого за адресою:м.Запоріжжя,вул.Рекордна,16-А. Там, ОСОБА_7 , знаходячись на першому поверсі вказаного приміщення, відчинив вхідні двері до офісу № 4, та не маючи на це підстав проник до нього, де зі столу таємно викрав мобільний телефон «Хіаоmi Redmi Njte7», у корпусі синього кольору, вартістю 6 024 грн. та чохлі синього кольору вартістю 180 грн., що належить ОСОБА_8 та з викраденим майном зник з місця вчинення злочину, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 майнову шкоду на суму 6 204 грн.

Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29 вересня 2020 року:
ОСОБА_7 визнаний винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, та йому призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою залишено без змін.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з моменту затримання останнього, а саме з 24.04.2020 року.
Цивільний позов ОСОБА_8 задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином суму у розмірі 6204 (шість тисяч двісті чотири) гривні.
Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

Вимоги і узагальненні доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 не погоджується з оскаржуваним вироком у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Просить викликати всіх свідків для розгляду кримінального провадження та перекваліфікувати його дії з ч.3 ст. 185 КК України на ч.2 ст. 185 КК України.

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачений у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу, вказавши, що його дії необхідно кваліфікувати за ч.2 ст. 185 КК України, оскільки він зайшов до приміщення за будматеріалами, і потім, побачивши відсутність людей, викрав телефон зі столу.
Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, пославшись на те, що обвинувачений визнавав свою вину.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при ухвалені вироку.

Підстави для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції регламентовані ст. 409 КПК України, зокрема, такими є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

У відповідності до ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог Кримінального процесуального кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Підставою для застосування положень ст. 349 КПК України є наявність неоспорюваних жодним з учасників кримінального провадження обставин вчинення кримінального правопорушення та відсутність заперечень з їх боку щодо дослідження пов`язаних з ними доказів. При цьому, суд в обов`язковому порядку зобов`язаний допитати обвинуваченого та, задля вирішення питання про скорочений порядок розгляду провадження, пересвідчитися, що особа розуміє в чому обвинувачується, а його покази відповідають інкримінованому кримінальному правопорушенню.

За прослуховуванням аудіозапису судового засідання від 29.07.2020 року встановлено, що обвинувачений дійсно, відповідаючи на запитання суду, вказував про визнання вини.

Натомість, при наданні пояснень стосовно обставин, зазначених в обвинувальному акті, ОСОБА_7 не підтвердив проникнення до приміщення з метою викрадення майна. При цьому вказував, що прийшов до офісного приміщення саме задля придбання будівельних матеріалів, а вже перебуваючи там, побачив, що нікого немає, а на столі лежить мобільний телефон, вирішив викрасти телефон.

Отже, не дивлячись на формальне зазначення визнання провини, показання обвинуваченого засвідчують незгоду із інкримінованими йому обставинами та кваліфікацією його дій, на що районний суд уваги не звернув.

Між тим, зазначені обвинуваченим обставини позбавляли місцевий суд застосування спрощеного порядку судового розгляду.

Отже, в порушення положень ч.3 ст. 349 КПК України та принципу законності, визначеного ст. 9 КПК України, суд першої інстанції не перейшов до дослідження доказів по справі з метою всебічного, повного і неупередженого з`ясування обставин кримінального провадження, та виявлення обставин, які не лише викривають обвинуваченого, а й виправдовують його і зокрема, з метою вирішення питання щодо інкримінованої ОСОБА_7 кваліфікуючої ознаки проникнення.

При цьому, місцевий суд не переконався у розумінні ОСОБА_7 суті обвинувачення та не формальне, а фактичне визнання останнім провини.

Розгляд кримінального провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, в даному випадку, позбавив обвинуваченого ОСОБА_7 реалізувати надані кримінальним процесуальним законом свої права і негативно позначився на праві обвинуваченого на захист.

Відповідно з вимогами ч.3 ст. 404 КПК України апеляційний суд, за даних обставин, позбавлений можливості дослідити докази в апеляційній інстанції, оскільки вони не були досліджені судом першої інстанції.

Враховуючи положення ч. 6 ст. 9 КПК України про порядок заповнення прогалин і врегулювання колізій у правовому регулюванні кримінально-процесуальних відносин шляхом застосування загальних засад кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку про необхідність застосування загальних засад кримінального провадження.

Приймаючи до уваги встановлений факт істотного порушення місцевим судом вимог кримінального процесуального закону, виходячи з загальних засад кримінального провадження, а саме вимог ст. 7 КПК України, ч.6 ст. 9 КПК України, оскаржуваний вирок, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 409, ч.1 ст. 412, ст. 415 КПК України, підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції.

Під час нового розгляду провадження необхідно усунути порушення вимог кримінального процесуального закону та, дотримуючись вимог кримінального процесуального закону прийняти законне, обґрунтоване та справедливе рішення з дотриманням вимог КПК України.

Крім того, продовжений оскаржуваним вироком запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , колегія суддів, вирішуючи відповідне питання, врахувавши мету і підстави застосування запобіжних заходів і, приймаючи до уваги, що ризик вчинення нових кримінальних правопорушень, який був врахований судом під час обрання запобіжного заходу, не перестав існувати, а матеріали кримінального провадження не містять даних про неможливість подальшого перебування обвинуваченого під вартою і обвинуваченим такі відомості також не були надані, апеляційний суд, враховуючи положення ч. 3 ст. 197, 331 КПК України та керуючись вимогами п.3 ч.1 ст.419 КПК України, приходить до висновку, що строк дії обраного обвинуваченому під час судового розгляду запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає продовженню.

При цьому, суд бере до уваги відомості відносно особистості ОСОБА_7 , а тому застосування до вказаної особи альтернативного запобіжного заходу є недоцільним.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29 вересня 2020 року відносно ОСОБА_7 , визнаного винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України скасувати, призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Продовжити відносно ОСОБА_7 строк тримання під вартою до 6 квітня 2021 року включно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4