1Справа № 335/2803/21 1-кс/335/2022/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
- 4 пластикові баклажки об`ємом по 10 л з рідиною з запахом спирту;
- 3 пластикові баклажки об`ємом 5 л. з рідиною з запахом спирту;
- 1 пластикову баклажку об`ємом 5 л з рідиною коричневого кольору з запахом спирту;
- 4 пластикові каністри об`ємом по 1 л з залишками концентрату з коньячними ароматизаторами;
- 1 пластикову каністру об`ємом 10 л з залишками концентрату (наповнена приблизно на 2 л) з коньячними ароматизаторами;
- 6 пластикові пляшок об`ємом по 100 мл з залишками ароматизатора;
- 1 полімерний шланг прозорий довжиною 4 м;
- 1 пластикову лійку зеленого кольору;
- 19 шт. скотчу для пакування;
- 39 шт. пакетів для bag in in box (з пластиковими кранами кожний);
- 62 шт. коробки для bag in box;
- 4 шт. шприців з залишками коньячного ароматизатора;
- 1 пластикову ємність синього кольору об`ємом 300 л з лічильником та шлангом, з характерним запахом спирту;
- 2 шт. паперових наліпки відібрані з картонних коробок, на яких відображені штрих коди Нової пошти, друкований текст в тому числі анкетними даними отримувача ОСОБА_4 , оскільки вказані предмети мають істотне значення для подальшого розслідування кримінального провадження та можуть бути використані як докази у суді.
Досудовим розслідування встановлено, що ОСОБА_4 та разом з іншими невстановленими особами з травня 2020 року на території Запорізької області здійснюють виготовлення з метою збуту, транспортування з метою збуту, зберігання з метою збуту, а так само збут незаконно виготовлених алкогольних напоїв, вживання яких є небезпечним для життя та здоров`я людини.
Під час обшуку вилучено: 4 баклажки об`ємом по 10 л з рідиною з запахом спирту, 3 баклажки об`ємом по 5 л з рідиною з запахом спирту, 1 баклажка об`ємом 5 л з рідиною коричневого кольору з запахом спирту, 4 каністри об`ємом по 1 л з залишками концентрату, 1 каністра об`ємом 10 л з залишками концентрату (приблизно 2 л) пляшки об`ємом 100 мл з залишками ароматизатора, шланг прозорий довжиною 4 м, лійка зеленого кольору, скотч для пакування 19 шт, пакети для bag in box у кількості 39 шт., коробки для bag in box у кількості 62 шт., шприци з залишками коньячного ароматизатора у кількості 4 шт., спиртометр, ємність синього кольору об`ємом 300 л за лічильником та шлангом з характерним запахом спирту, 2 штрих коди, які були розміщені на коробках.
Постановою слідчого від 23.03.2021 року зазначені вище предмети визнано речовими доказами.
Звертаючись з вказаним клопотанням, слідчий зазначає, що з метою використання зазначених предметів у якості доказів, оскільки вони мають істотне значення та можуть бути використані як докази фактів чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження існує необхідність накладення тимчасового арешту на зазначені вище рідини.
Слідчий з ОВС 2-го ВРКП СУ ГУ ДФС у Запорізькій області ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, 02.04.2021 року подав суду письмову заяву про повернення матеріалів клопотання для усунення недоліків.
Статтею 171 КПК України встановлено обов`язкові вимоги, яким повинно відповідати клопотання про арешт майна.
Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Зі змісту заяви слідчого не надається можливим встановити підстави та обґрунтування звернення з поданою заявою, що позбавляє слідчого суддю встановити її зміст.
Враховуючи, що подане клопотання відповідає вимогам ст. 171 КПК України, слідчий суддя визнає відсутність підстав визначених ч. 3 ст. 171 КПК України, для повернення клопотання прокурору.
У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.
За таких обставин, приймаючи до уваги те, що слідчий суддя, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, створив необхідні умови для реалізації особою, яка подала клопотання, її процесуальних прав на участь у розгляді цієї справи в суді, ураховуючи, що підстав для визнання явки сторони обвинувачення обов`язковою не має, вважаю за можливе розглянути клопотання у його відсутність.
У судове засідання ОСОБА_4 не з`явився, причин неявки суду не повідомив, про дату, час та місце розгляду клопотання був повідомлений належним чином.
Неприбуття в судове засідання слідчого та власника майна відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.
Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень КПК України судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Дослідивши клопотання та його матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.
Диспозиція ст. 204 ч. 3 КК України передбачає незаконне виготовлення товарів, зазначених у частинах першій або другій цієї статті, що становлять загрозу для життя і здоров`я людей, а так само збут таких товарів, що призвело до отруєння чи спричинило смерть особи,.
Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів часників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду.
Статтею 167 КПК України визначено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Згідно ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Крім того, ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно з ч. 2 та ч. 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.
Статтею 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно вимог ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати, зокрема: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб. У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Матеріали клопотання свідчать, що вказане майно має відношення до кримінального провадження, і, таким чином може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збереженні вказаного майна до встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення.
Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання їх зникнення, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст.ст. 170-173 КПК України, приходжу до переконання про задоволення клопотання сторони обвинувачення про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, з метою забезпечення збереження речових доказів, задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні.
За наведених вище обставин та норм КПК України, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого з ОВС 2-го ВРКП СУ ГУ ДФС у Запорізькій області лейтенанта податкової міліції ОСОБА_3 обґрунтоване та підлягає до задоволення.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 132, 167, 170-173, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя,
Клопотання слідчого з ОВС 2-го ВРКП СУ ГУ ДФС у Запорізькій області лейтенанта податкової міліції ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна - задовольнити.
Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме:
- 4 пластикові баклажки об`ємом по 10 л з рідиною з запахом спирту;
- 3 пластикові баклажки об`ємом 5 л. з рідиною з запахом спирту;
- 1 пластикову баклажку об`ємом 5 л з рідиною коричневого кольору з запахом спирту;
- 4 пластикові каністри об`ємом по 1 л з залишками концентрату з коньячними ароматизаторами;
- 1 пластикову каністру об`ємом 10 л з залишками концентрату (наповнена приблизно на 2 л) з коньячними ароматизаторами;
- 6 пластикові пляшок об`ємом по 100 мл з залишками ароматизатора;
- 1 полімерний шланг прозорий довжиною 4 м;
- 1 пластикову лійку зеленого кольору;
- 19 шт. скотчу для пакування;
- 39 шт. пакетів для bag in in box (з пластиковими кранами кожний);
- 62 шт. коробки для bag in box;
- 4 шт. шприців з залишками коньячного ароматизатора;
- 1 пластикову ємність синього кольору об`ємом 300 л з лічильником та шлангом, з характерним запахом спирту;
Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Копію цього судового рішення не пізніше наступного робочого дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні при його проголошенні.
Роз`яснити учасникам судового провадження, що вони мають право отримати в суді копію ухвали.
На ухвалу слідчого судді може бути подано апеляцію безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі її подання - ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Ухвала, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Слідчий суддя ОСОБА_1