Київський апеляційний суд
Провадження № 11кп/824/781/2020 Єдиний унікальний № 368/1237/20
Категорія: ст.ст. 537-539 КПК України
Головуючий в суді першої інстанції: ОСОБА_1 Доповідач: ОСОБА_2

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 лютого 2021 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з Державною установою «Кагарлицька виправна колонія № 115» апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 , який брав участь в суді першої інстанції, на ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 30 листопада 2020 року стосовно засудженого
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, громадянина України, з вищою освітою, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -
за участі прокурора ОСОБА_8 ,
представника ДУ «Кагарлицька
виправна колонія № 115» ОСОБА_9 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 30 листопада 2020 року задоволено подання начальника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія № 115» і клопотання засудженого ОСОБА_7 та останньому замінена невідбута частина основного покарання за вироком Одеського апеляційного суду від 31 січня 2020 року у виді позбавлення волі 4 (чотири) роки 106 днів більш м`яким у виді 2 (років) виправних робіт по місцю роботи з відрахуванням 20% заробітку щомісячно в дохід держави.
Таке рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що засуджений, відбуваючи покарання за вироком Одеського апеляційного суду від 31 січня 2020 року за ч. 3 ст. 289 КК України, до праці відноситься добре, працевлаштований робітником в їдальні установи, доручену роботу виконує добросовісно, характеризується позитивно, має одне заохочення від керівництва установи, не маючи при цьому дисциплінарних стягнень, з адміністрацією колонії коректний та ввічливий, в колективі не конфліктує, виказує позитивні плани на майбутнє, відшкодував потерпілим матеріальну та моральну шкоду в повному обсязі, про що зазначено у вироку суду.
З урахуванням вищенаведеного та встановлених обставин в їх сукупності, з урахуванням особи засудженого ОСОБА_7 , суд першої інстанції прийшов до висновку, що останній став на шлях виправлення, а тому замінив невідбуту частину основного покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке, а саме виправні роботи, із зазначенням того, що покарання, відповідно до положень ст. 82 КК України, має на меті не остаточне звільнення засудженого від відбування покарання, а передбачає продовження відбування засудженим більш м`якого виду покарання та подальшу можливість доведення свого виправлення.
Не погоджуючись з рішенням суду, вважаючи його незаконним, прокурор ОСОБА_6 , який брав участь в суді першої інстанції, просить скасувати ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 30 листопада 2020 року та постановити нову, відповідно до якої відмовити в застосуванні до засудженого пільги, передбаченої ст. 82 КК України.
Прокурор просить звернути увагу, що засуджений мав лише одне заохочення 08 жовтня 2020 року, яке отримано безпосередньо перед розглядом комісією установи питання про можливість застосування до засудженого пільги, передбаченої ст. 82 КК України; відповідно даних про особу засудженого, що містяться в його особовій справі, характеристиці, довідці про заохочення і стягнення вбачається, що засуджений не намагається ставати на шлях виправлення та його правослухняна поведінка не є системною.
Крім того, як вказує апелянт, заміна значного терміну невідбутого основного виду покарання, а саме позбавлення волі терміном в 4 роки 106 днів, на більш м`яке покарання у виді виправних робіт терміном 2 роки, що є одним з найбільш м`яких покарань, за умови коли злочином спричинено смерть двох осіб, дві особи отримали тяжкі тілесні ушкодження і одна особа отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості, порушує принцип невідворотності та справедливості покарання.
А тому, як підсумовує прокурор, застосування до засудженого ОСОБА_7 пільги, передбаченої ст. 82 КК України, у виді заміни основного покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке, порушує мету кримінального покарання, зокрема, його каральну складову.
Вислухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, пояснення представника Державної колонії «Кагарлицька виправна колонія № 115» та засудженого щодо поданої апеляційної скарги, провівши судові дебати, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Як встановлено з матеріалів судового провадження, вироком Приморського районного суду м. Одеси від 17 липня 2019 року ОСОБА_7 засуджений за ч. 3 ст. 286 КК України на 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.
Початок строку покарання рахується з 09 вересня 2018 року (а.с. 2-4)
Вироком Одеського апеляційного суду від 31 січня 2020 року вирок Приморського районного суду м. Одеси від 17 серпня 2019 року стосовно ОСОБА_7 в частині призначеного покарання за ч. 3 ст. 286 КК України скасований, і в цій частині ухвалений новий вирок, яким ОСОБА_7 призначено покарання за ч. 3 ст. 286 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 6 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, засудженому ОСОБА_7 зараховано в строк покарання строк його попереднього ув`язнення з 09 вересня 2018 року по 30 січня 2020 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. В решті вирок залишено без змін (а.с. 5-8).

Вирок суду набрав законної сили 31 січня 2020 року (а.с. 9).

18 листопада 2020 року до Кагарлицького районного суду Київської області надійшло подання Державної установи «Кагарлицька виправна колонія № 115», погоджене із спостережною комісією при Кагарлицькій районній державній адміністрації Київської області (а.с. 1) про заміну ОСОБА_7 невідбутої частини строку основного покарання більш м`яким покаранням, а 24 листопада 2020 року надійшло клопотання засудженого, в якому також висловлено прохання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, а саме у виді виправних робіт (а.с. 34)

Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 30 листопада 2020 року задоволено подання начальника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія № 115» і клопотання засудженого ОСОБА_7 та останньому замінена невідбута частина основного покарання за вироком Одеського апеляційного суду від 31 січня 2020 року у виді позбавлення волі 4 (чотири) роки 106 днів більш м`яким у виді 2 (років) виправних робіт по місцю роботи з відрахуванням 20% заробітку щомісячно в дохід держави (а.с. 48-50).

В обґрунтування такого рішення суд зазначив, що засуджений, відбуваючи покарання за вироком Одеського апеляційного суду від 31 січня 2020 року за ч. 3 ст. 289 КК України, до праці відноситься добре, працевлаштований робітником в їдальні установи, доручену роботу виконує добросовісно, характеризується позитивно, має одне заохочення від керівництва установи, не маючи при цьому дисциплінарних стягнень, з адміністрацією колонії коректний та ввічливий, в колективі не конфліктує, виказує позитивні плани на майбутнє, відшкодував потерпілим матеріальну та моральну шкоду в повному обсязі, про що зазначено у вироку суду.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена більш м`яким. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення, після фактичного відбуття не менше третини строку покарання, призначеного судом за необережний тяжкий злочин.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Отже, зі змісту вказаних норм випливає, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків у період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого більш м`якого виду покарання. При цьому слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної колонії, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці тощо.

Розглядаючи подання Державної установи «Кагарлицька виправна колонія № 115», погоджене із спостережною комісією при Кагарлицькій районній державній адміністрації Київської області і клопотання засудженого, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції з недостатньою повнотою перевірив наявні відомості щодо засудженого та дійшов помилкового висновку про можливість заміни невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням, а саме виправними роботами.

Відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_7 , який відбуває покарання з 09 вересня 2018 року, станом на 09 листопада 2020 року відбув третину строку покарання, призначеного судом.

Згідно з характеристикою ОСОБА_7 за час перебування в Державній установи «Кагарлицька виправна колонія № 115» характеризувався посередньо, дисциплінарних стягнень та заохочень не мав, до праці не залучався. У Державній установі «Кагарлицька виправна колонія № 115» засуджений відбуває покарання з 28 квітня 2020 року. За період перебування в колонії зарекомендував себе з позитивної сторони, дотримується норм, які визначають порядок та умови відбування покарання, за що отримав одне заохочення, порушень не допускає, дисциплінарних стягнень не має, підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику, дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи, утримує в чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вид, працевлаштований робітником в їдальні установи, дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням, виконує загальні вимоги персоналу установи виконання покарань, виконую роботу з самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок, до виконання робіт по благоустрію установи відноситься з розумною ініціативою, дотримується вимог пожежної безпеки і безпеки праці, має одне заохочення від керівництва установи за добросовісне відношення до праці від 08 жовтня 2020 року (а.с. 10-11, 12).

Проте, колегія суддів зауважує, що відбуття ОСОБА_7 визначеної законом України про кримінальну відповідальність частини покарання, його працевлаштування та поведінка, яка відмічена подякою начальника ВК від 08 жовтня 2020 року, свідчить лише про виконання ним своїх обов`язків, передбачених ст.ст. 9, 107 КВК України, що не є безумовною підставою для застосування положень ст. 82 КК України, а з урахуванням даних про особу засудженого у сукупності з наслідками вчиненого ним злочину у вигляді смерті двох людей та заподіяння тілесних ушкоджень середньої та тяжких іншим потерпілим, то на думку колегії суддів, засуджений не досяг достатнього ступеня виправлення, на що обґрунтовано посилається прокурор в апеляційній скарзі, зазначаючи, що заміна значного терміну невідбутого основного виду покарання, а саме позбавлення волі терміном в 4 роки 106 днів, на більш м`яке покарання у виді виправних робіт терміном 2 роки, що є одним з найбільш м`яких покарань, за умови коли злочином спричинено смерть двох осіб, дві особи отримали тяжкі тілесні ушкодження і одна особа отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості, порушує принцип невідворотності та справедливості покарання, і наявність лише одного заохочення від 08 жовтня 2020 року - за весь період строку відбування покарання, початок якого рахується з 09 вересня 2018 року, не свідчить про те, що засуджений своєю поведінкою довів своє виправлення.

Що стосується того, що засуджений дотримується правил внутрішнього розпорядку в колонії, бере постійну участь в роботах з благоустрою території установи, має негативне ставлення до злочину, за який його засуджено, та до скоєння правопорушень в цілому, кається в тому, що так сталося, то це може свідчити про виконання засудженим своїх прямих обов`язків і має враховуватись у сукупності з усіма іншими обставинами, і не може безумовно вказувати на даний час на наявність підстав для задоволення подання Державної установи «Кагарлицька виправна колонія № 115» та клопотання засудженого, навіть при наявності заохочення від 05 січня 2021 року, яке отримане засудженим вже при апеляційному перегляді судового рішення.

За встановлених під час апеляційного розгляду обставин колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про заміну засудженому ОСОБА_7 невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді виправних робіт - є передчасним, а відтак ухвала суду підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, якою у задоволенні клопотання засудженого та подання начальника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія № 115» слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 30 листопада 2020 року, якою засудженому ОСОБА_7 замінено невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у поданні начальника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія № 115» та клопотанні засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини основного покарання у виді позбавлення волі на більш м`яким відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4