У Х В А Л А

06.07.2021 слідчий суддя Городоцького районного суду Львівської обл. ОСОБА_1 , за участі прокурора Городоцького відділу Пустомитівської окружної прокуратури ОСОБА_2 , начальника СД ВП поліції № 2 Львівського РУП ГУНП у Львівській обл. ОСОБА_3 , розглянувши клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000028 від 04.06.2021р. за ознаками ч. 1 ст. 197-1 КК України, -

в с т а н о в и в :

сектором дізнання ВП № 2 Львівського РУП ГУНП у Львівській обл. проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000028, що внесене до ЄРДР 04.06.2021р. по факту вчинення кримінального правопорушення за ознаками ч. 1 ст. 197-1 КК України.

25.06.2021р. дізнавач СД ВП № 2 Львівського РУП ГУНП у Львівській обл., ОСОБА_4 , за погодженням із прокурором Городоцького відділу Пустомитівської окружної прокуратури ОСОБА_5 , звернувся з клопотанням про арешт майна рослин кукурудзи, що проростають на земельній ділянці площею 44,4927 га, за координатами кутів зовнішніх меж земельної ділянки 49.672194, 23.666833, розташованої за межами населеного пункту с.Зашковичі на території Великолюбінської ОТГ Львівського району Львівської обл., мотивуючи тим, що сільськогосподарська культура являється майном, що буде одержано в результаті злочинної діяльності, а тому підлягає спеціальній конфіскації, що вона засіяна на самовільно захопленій земельній ділянці, є доказом злочинної діяльності і має значення для повного та об`єктивного досудового розслідування, з метою запобігання можливості її приховування, пошкодження, інше, просить про їх арешт та передати такі на зберігання Великолюбінській селищній раді Городоцького р-ну Львівської обл.

В суді начальник сектору дізнання та прокурор клопотання підтримали з наведених у ньому мотивів, а 05.07.2021р. уточнили, просять накласти арешт на рослини кукурудзи, що проростають на земельній ділянці площею 44,4927 га та передати такі на відповідальне зберігання ННВЦ «Комарнівський» Львівського національного університету ветеринарної медицини та біотехнологій ім. С.З. Гжицького.

Заслухавши прокурора, начальника сектору дізнання, вивчивши клопотання, приходжу до наступного висновку.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 7 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» висловлено правову позицію, згідно з якою при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

За положеннями ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч. 2 і 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

За положеннями ч. 2 ст. 172 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

В порушення вищеозначених вимог, у клопотанні не наведено чітких підстав для арешту майна.

Як підставу для арешту майна, дізнавач зазначає необхідність збереження речових доказів та, що сільськогосподарська культура являється майном, що буде одержано в результаті злочинної діяльності, а тому підлягає спеціальній конфіскації.

Між тим, стороною обвинувачення не доведено, що сільськогосподарська культура, якою засіяна вищеозначена земельна ділянка та яка вирощується на ній, належить до предметів, які відповідають критеріям, передбаченим частиною другою статті 167 КПК України.

Клопотання дізнавача не узгоджується з вимогами статті 171 КПК України щодо необхідності зазначення точної кількості та індивідуальних характеристик майна, про арешт якого йдеться у клопотанні.

Розміру заподіяної шкоди кримінальним правопорушенням на момент подання клопотання дізнавачем не встановлено, що є обов`язковою вимогою при вирішенні питання про арешт майна для з`ясування співмірності вартості майна, на яке накладається арешт, і завданої шкоди.

Крім того, орган досудового розслідування в порушення вимог частини п`ятої статті 132, частини другої статті 171 КПК України не долучив до клопотання матеріали, які б підтверджували вартість посіву сільськогосподарської культури, якою засіяна земельна ділянка та яка на ній вирощується, не визначив стан розвитку та стадію зрілості посіву, шляхи збереження і збору врожаю, не вказав його обсяг.

Згідно з ч. 1 ст. 96-1 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 150, статтею 154, та інших статтей цього Кодексу.

Санкцією ч. 1 ст. 197-1 КК України за ознаками якої проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000028 від 04.06.2021р., не передбачено покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, означеної статті немає у переліку ч. 1 ст. 96-1 КК України.

Отже, такий захід кримінально-правового характеру, як спеціальна конфіскація, про що йдеться у клопотанні, у вищеозначеному кримінальному провадженні за ч. 1 ст. 197-1 КК України не може бути застосованим.

За наведеного приходжу до висновку, що клопотання дізнавача необгрунтоване, а тому в задоволенні такого відмовляю.

Відмовляючи в задоволенні клопотання ураховую й те, що ухвалою слідчого судді Городоцького районного суду Львівської обл. від 18.06.2021р. на земельну ділянку площею 44,4927 га, за координатами кутів зовнішніх меж земельної ділянки 49.672194, 23.666833, розташованої за межами населеного пункту с. Зашковичі на території Великолюбінської ОТГ Львівського району Львівської обл. накладено арешт і заборонено її відчуження.

Керуючись ст.ст. 170-175 КПК України, -

у х в а л и в :

у задоволенні клопотання дізнавача СД ВП № 2 Львівського РУП ГУНП у Львівській обл. ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000028 від 04.06.2021р. за ознаками ч. 1 ст. 197-1 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів.

Слідчий суддя ОСОБА_1