КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 22 березня 2021 року, з використанням відеоконференцзв`язку з Київським СІЗО, де перебуває підозрюваний ОСОБА_5 , апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 01 березня 2021 року, відносно

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кам`янець-Подільський Хмельницької області, громадянин України, офіційно не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ст. 348 КК України,
за участю: прокурора захисника підозрюваного ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_7 та продовжено підозрюваному ОСОБА_5 строк тримання під вартою, на 44 дні, до 13 квітня 2021 року.
Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя врахував конкретні обставини провадження, що вказують на наявність достатніх підстав вважати обґрунтованою підозру ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у їх скоєнні, вік та стан його здоров`я, соціальні зв`язки, репутацію підозрюваного та його майновий стан, а також те, що заявлені ризики, які враховувалися при застосуванні міри запобіжного заходу не зменшилися та продовжують існувати.
Не погоджуючись з таким рішенням, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , подав апеляційну скаргу з доповненнями, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 01 березня 2021 року та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби.

Захисник вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, з огляду на наступне.

Зазначає, про необґрунтованість пред`явленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, зважаючи на відсутність доказів причетності підозрюваного до вчинення згаданих кримінальних правопорушень. Стверджує, що вилучені у підозрюваного речі йому не належали, а підкинуті працівниками поліції.

Крім того, зауважує про порушення допущенні під час затримання підозрюваного та складання відповідного протоколу.

На переконання захисника, органом досудового розслідування не доведено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Окрім того, звертає увагу на те, що слідчим суддею не надано оцінки обставинам, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали слідчого судді.

В доповненнях до апеляційної скарги захисник, окрім наведено звертає увагу на те, що 18 березня 2021 року ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 345, ч. 1 ст. 263 КК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу з доповненнями до неї і просили її задовольнити, виступ прокурора, який вважав, що підстав для скасування ухвали слідчого судді немає, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги з доповненнями до неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Головним управлінням Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого 13 листопада 2020 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0004283, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ст. 348 КК України.
13 листопада 2020 року ОСОБА_5 затримано у порядку ст. 208 КПК України та повідомлено про підозру у незаконному придбанні, зберіганні та носінні вогнепальної зброї, бойових припасів та бойових пристроїв, без передбаченого законом дозволу; замаху на вбивство працівника правоохоронного органу, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ст. 348 КК України.

Наступного дня ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

04 січня 2021 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні до п`яти місяців, тобто до 13 квітня 2021 року.

Ухвалою слідчого судді зазначеного районного суду від 05 січня 2021 року підозрюваному ОСОБА_5 продовжено строк тримання під вартою до 05 березня 2021 року включно.
26 лютого 2021 року старший слідчий слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_8 , за погодженням з прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про продовження підозрюваному ОСОБА_5 строку тримання під вартою, до 13 квітня 2021 року, без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді згаданого районного суду від 01 березня 2021 року клопотання слідчого задоволено.

Таке рішення слідчого судді колегія суддів вважає законним, обґрунтованим та вмотивованим, з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, у порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Згідно з вимогами ст.ст. 197, 199 КПК України, за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на такий, що не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжений у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення в строки, встановлені статтею 219 цього Кодексу.
Під час розгляду клопотання органу досудового розслідування слідчий суддя суду першої інстанції встановив, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ст. 348 КК України.
Зокрема, слідчий суддядослідивши клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, правильно встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю доказів, які приведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах. Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого докази у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень. Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Всупереч доводам сторони захисту, фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_5 до вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень, у клопотанні та доданих до нього матеріалах, станом на день розгляду клопотання слідчим суддею, міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри.

Отже, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування стосовно обґрунтованості повідомленої ОСОБА_5 підозри чогось очевидно безпідставного чи недопустимого не встановив.
Колегією суддів встановлено, що як у клопотанні, так і в судовому засіданні слідчим і прокурором доведено існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, які не відпали та продовжують існувати, і дають підстави для продовження ОСОБА_5 строку тримання під вартою, та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних із триманням під вартою, для запобігання зазначеним ризикам, у тому числі у вигляді домашнього арешту в певний період доби.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

На підставі викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, у їх сукупності, тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень, колегія суддів приходить до висновку про доведеність органом досудового розслідування ризику можливості підозрюваним переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах провадження відсутні.

Матеріали судового провадження містять докази про існування інших ризиків неналежної процесуальної поведінки, зокрема можливості ОСОБА_5 незаконно впливати на свідків, потерпілого та інших підозрюваних у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, які поряд із ризиком можливості переховуватися від органів досудового розслідування та суду теж залишають існувати та вірогідність їх настання є досить високою.

Наведене нівелює доводи сторони захисту про недоведеність слідчим і прокурором існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Посилання захисника на те, що 18 березня 2021 року ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 345, ч. 1 ст. 263 КК України, у даному випадку не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді та зміни підозрюваному запобіжного заходу, зважаючи на те, що останнього було повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри вже після постановлення ухвали слідчого судді, а суд апеляційної інстанції перевіряє законність такої ухвали на момент її прийняття. При цьому, колегія суддів враховує і те, що сторона захисту вправі звернутися із клопотанням про зміну запобіжного заходу в порядку, передбаченому ст. 201 КПК України.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з рішенням слідчого судді щодо необхідності задоволення клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , оскільки слідчий і прокурор у повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують подальше обмеження права останнього на свободу. Таке обмеження не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Продовжуючи строк тримання під вартою ОСОБА_5 , суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Ухвала слідчого судді відповідає вказаним вимогам.

Даних, які б унеможливлювали подальше тримання ОСОБА_5 , під вартою, матеріали судового провадження не містять.

Крім того, колегія суддів вважає, що слідчий суддя, зважаючи на положення ч. 4 ст. 183 КПК України обґрунтовано не визначив підозрюваному альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.
Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді місцевого суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не виявлено.

Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлене згідно норм матеріального права з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, та ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження захисника, про які йдеться в поданій апеляційній скарзі, колегія суддів вважає безпідставними, у зв`язку з чим приходить до остаточного висновку про залишення поданої апеляційної скарги без задоволення.
Керуючись ст.ст. 176 178, 183, 194, 196, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 01 березня 2021 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_7 та продовжено підозрюваному ОСОБА_5 строк тримання під вартою, до 13 квітня 2021 року, - залишити без змін,а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Унікальний номер справи 761/7796/21 Справа №11-сс/824/2144/2021 Категорія: ст. 199 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_9 Доповідач: ОСОБА_1