Справа № 344/2204/21
Провадження № 11-сс/4808/61/21
Категорія ч.1 ст.206 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2021 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 лютого 2021 року, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 лютого 2021 року повернуто заяву адвоката ОСОБА_9 , яка діє в інтересах ОСОБА_8 про порушення прав особи, яка тримається під вартою, подану в порядку ст.206 КПК України.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою слідчого судді, адвокат ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просила її скасувати та винести рішення, яким задовольнити її заяву від 03.02.2021 року в порядку ст. 206 КПК України в повному обсязі.

Вважає, що ухвала винесена з порушенням норм чинного кримінального процесуального закону.

Зокрема зазначає, що вона зверталася до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться ДУ Івано-Франківська УВП №12, про порушення прав її підзахисного ОСОБА_8 на медичну допомогу, в порядку ст. 206 КПК України. А тому вважає, що суддя прийшла до помилкового висновку про повернення її заяви з тих підстав, що ст. 206 КПК України стосується незаконного тримання під вартою та затримання саме в період досудового розслідування, а не на стадії судового слідства іншим судом. Вважає, що вказана стаття передбачає забезпечення додержання прав особи, яка тримається під вартою, а не лише відносно незаконного утримання.

Захисник вказує, що її підзахисний ОСОБА_8 вже майже п`ять років тримається під вартою в ДУ Івано-Франківська УВП №12 і за час перебування там, стан його здоров`я стабільно погіршується: він погано пересувається через нестерпні болі в спині, руках, шиї, та важко дихає через зоб. Його неодноразові скарги на стан здоров`я ігноруються лікарями міської медичної частини №12. Будь-яке лікування та обстеження він отримував лише за власний кошт, хоча перебуваючи в УВП відповідальні особи зобов`язані надавати йому медичну допомогу у лікуванні наявних захворювань згідно протоколів, що підтверджується листом завідувача міської медичної частини №12 від 22.01.2021 №52/4н-21, копія якого додається. При цьому те, що її підзахисному проводили судово-медичну експертизу, не вирішує питання забезпечення його права на медичну допомогу. На сьогоднішній день ОСОБА_8 потрібне термінове обстеження та лікування хребта та зобу, які спричиняють йому нестерпні страждання. Не лікування захворювань у підзахисного, є порушенням ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, про що неодноразово зазначалось у рішеннях ЄСПЛ.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачений ОСОБА_8 підтримав вимоги апеляційної скарги;

- прокурор заперечив доводи і вимоги апеляційної скарги, просив залишити ухвалу слідчого судді без змін.

Адвокат ОСОБА_9 в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду клопотання, в якому просила провести судове засідання без її участі, а також зазначила, що апеляційні вимоги підтримує в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді, учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Колегією суддів встановлено, що адвокат ОСОБА_9 звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області із заявою про порушення прав особи, яка тримається під вартою, в порядку ст. 206 КПК України. Просила терміново зобов`язати відповідальних осіб міської медичної частини №12 м. Івано-Франківська забезпечити надання необхідної медичної допомоги ОСОБА_8 в закладі охорони здоров`я ДКВС, а у разу неможливості перенаправлення хворого засудженого до закладу охорони здоров`я в заклад державної або комунальної форм власності (обстеження та лікування згідно результатів обстежень), а також витребувати медичну картку ОСОБА_8 для встановлення в найкоротші строки всіх необхідних даних для винесення рішення в даній справі, з урахуванням стану здоров`я її підзахисного та небезпеки, яка існує для його здоров`я.

Слідчий суддя, повертаючи заяву адвокату ОСОБА_9 виходив з того, що ОСОБА_8 утримується під вартою в рамках кримінального провадження, яке перебуває на розгляді у Долинському районному суді Івано-Франківської області, а також ОСОБА_8 згідно ухвали Долинського районного суду від 01.03.2019р. проведено судово-медичну експертизу на базі обласного бюро МСЕ та встановлено діагноз, з медикаментозним лікуванням в амбулаторних умовах медчастини, у зв`язку з чим дійшов висновку про відсутність підстав у слідчого судді Івано-Франківського міського суду для розгляду заяви в порядку ст. 206 КПК України, оскільки положення цієї статті стосується незаконного тримання під вартою та затримання саме в період досудового розслідування, а не на стадії судового слідства іншим судом.

Таким чином, зі змісту мотивувальної частини вбачається, що суд фактично розпочав перевірку доводів сторони захисту про необхідність застосування вимог ст.206 КПК України, однак в подальшому прийшов до суперечливого висновку про необхідність повернення заяви захисника.

Апеляційний суд вважає, що заява захисника подана в порядку ст.206 КПК України підлягає розгляду по суті, оскільки будь які доводи про порушення прав людини, яка тримається під вартою повинні бути розглянуті.

Відповідно до вимог ч.3 ст.26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному проваджені вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Згідно з положеннями ч.1 ст. 206 КПК України, кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Виходячи зі змісту вказаних положень кримінального процесуального закону, прийняття рішень, передбачених ст. 206 КПК України, відноситься до компетенції слідчого судді того суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді про повернення скарги адвоката ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_8 постановлена з порушенням вимог процесуального закону, а тому підлягає скасуванню, а матеріали за заявою направленню до суду першої інстанції для розгляду по суті, під час якого слід перевірити доводи скарги та прийняти законне, обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 376,404,405,407,422 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 лютого 2021 року про повернення заяви адвоката ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_8 скасувати та постановити нову ухвалу.

Визнати заяву адвоката ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_8 такою, що підлягає розгляду та направити її в суд першої інстанції для розгляду по суті.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5