ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/4663/17 Номер провадження 11-сс/814/139/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 лютого 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого - суддіОСОБА_2 ,
суддів з секретарем з участю скаржника захисника ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 04 січня 2021 року у кримінальному провадженні №0000449,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням слідчий суддя відмовив у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 на постанову прокурора Полтавської обласної прокуратури про відновлення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000449.

В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя вказав, що в порядку ст. 303 КПК України жодної вимоги заявником не заявлено, а оскарження постанови прокурора про відновлення досудового розслідування не передбачено кримінальним процесуальним законом.

Крім того, слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_6 звернувся зі скаргою не до належного суду, оскільки кримінальне провадження №0000449 перебуває у провадженні ГУ НП в Дніпропетровській області .

За змістом апеляційної скарги ОСОБА_6 не погоджується з рішенням слідчого судді та прохає його скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для розгляду його скарги по суті.

Заслухавши доповідь судді, пояснення скаржника та його захисника на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.

Підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що передбачено п.3 ч.1 ст.409 КПК України.
Згідно з ч.1 ст.412 цього Кодексу, істотними є такі порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення і забезпечити права і законні інтереси учасників провадження.
Відповідно до пункту 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на розгляд судом, встановленим законом.
А згідно з ч.1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.
За допомогою правил про підсудність забезпечується також рівність всіх громадян перед законом і судом (ст.24 Конституції України та ст.10 КПК України).
Будучи одним з проявів цієї конституційної засади, чітко встановлена законом підсудність набуває ознак суб`єктивного права людини на законного суддю, тобто права будь-якої людини знати наперед, який саме суд і в якому складі відповідно до закону правомочний здійснювати стосовно нього судове провадження, якщо така необхідність виникне.
Приписами §1 Глави 26 КПК України визначено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування.
Частиною 1 ст. 303 цього Кодексу передбачено, які рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора підлягають оскарженню під час досудового провадження та ким (заявником, потерпілим, підозрюваним, володільцем майна тощо) такі рішення, дії або бездіяльність можуть бути оскаржені.
Законодавець у більшості випадків прямо зазначає, що судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування (ч. 7 ст. 100, ч. 2 ст. 132, ч. 1 ст. 184, ч. 1 ст. 192, ч. 2 ст. 199, ч. 1 ст. 201, ч. 3 ст. 244, ч. 10 ст. 290 КПК України).
З урахуванням положень ч.6 ст.9 КПК України, з огляду на роз`яснення, викладені у Листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 квітня 2013 року №223-559/0/4-13 «Про деякі питання здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження», правильним є застосування зазначеного правила й до розгляду клопотань, територіальна підсудність щодо яких прямо не визначена процесуальним законом.
При цьому Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ звернув увагу суддів місцевих та апеляційних судів України, що у таких випадках не можна керуватися положенням ч.1 ст.32 КПК України, оскільки зміст цієї статті та її місце у структурі КПК України стосується лише суду, який здійснює кримінальне провадження як орган, що розглядає справу по суті і не регламентує діяльність слідчого судді.
Таким чином, судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні має здійснюватися слідчим суддею суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, а не за місцем знаходження прокурора, який здійснює процесуальне керівництво та рішення якого у кримінальному провадженні оскаржується.
З матеріалів справи вбачається, що 31 грудня 2020 року ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава зі скаргою на постанову прокурора відділу Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_8 від 27 жовтня 2020 року про відновлення досудового розслідування кримінального провадження №0000449.
Відповідно до матеріалів справи та витягу з ЄРДР, на час звернення ОСОБА_6 зі скаргою до суду, органом, який здійснює досудове розслідування цього провадження є Чечелівське відділення поліції Дніпровського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області, яке знаходиться в межах територіальної юрисдикції Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська.
Приписами п.2 ч.2 ст.304 КПК України встановлено, що скарга на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора повертається, якщо скарга не підлягає розгляду в цьому суді.
Водночас, згідно з ч.7 цієї статті Кодексу, повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Враховуючи наведене, слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтава повинен був діяти у відповідності з вимогами п.2 ч.2 ст.304 КПК України та повернути ОСОБА_6 його скаргу на постанову прокурора відділу Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_8 від 27 жовтня 2020 року про відновлення досудового розслідування кримінального провадження №0000449, оскільки органом, який здійснює досудове розслідування цього провадження є Чечелівське відділення поліції Дніпровського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області, яке знаходиться в межах територіальної юрисдикції Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська.
Тому, оскаржувана ухвала слідчого судді підлягає скасуванню у зв`язку з істотними порушеннями кримінального процесуального закону з постановленням нового рішення про повернення ОСОБА_6 вказаної скарги.
Отже, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст.405, ст.407 та ст.422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 04 січня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким повернути ОСОБА_6 скаргу на постанову прокурора відділу Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_8 від 27 жовтня 2020 року про відновлення досудового розслідування кримінального провадження №0000449.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4