26.04.2021 Справа № 331/3238/15-к
Провадження № 1-кп/331/6/2021

У Х В А Л А

26 квітня 2021 р. м.Запоріжжя
Колегія суддів Жовтневого районного суду м.Запоріжжя в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
за участю прокурора ОСОБА_5
представника потерпілого ОСОБА_6
власник майна ОСОБА_7
власник майна ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_9
захисника ОСОБА_10
захисника ОСОБА_11
захисника ОСОБА_12
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Запоріжжя кримінальне провадження з обвинувальним актом відносно ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.191 ч.5, 28 ч.3 ст.366 ч.2 КК України,

в с т а н о в и л а:
В провадженні Жовтневого районного суду м.Запоріжжя знаходиться кримінальне провадження з обвинувальним актом відносно ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених передбачених ст.ст.191 ч.5, 28 ч.3 ст.366 ч.2 КК України.
До Жовтневого районного суду м.Запоріжжя надійшло клопотання представника ТОВ «Факторингова компанія «Фінвест Груп» в особі представника адвоката ОСОБА_16 про скасування арешту майна.
В своєму клопотанні адвокат ОСОБА_17 зазначив, що 08 лютого 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є АТ «ОТП Банк»), та ОСОБА_14 укладено Кредитний договір № СМ-5МЕ200/028/2007. Згідно з умовами кредитного договору та кредитних заявок Банк здійснив видачу кредитних коштів відповідачу в сумі 400 000,00 доларів США.
09 січня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є АТ «ОТП Банк») та ОСОБА_14 було укладено Кредитний договір № СМ-5МЕ200/002/2008. Згідно з умовами кредитного договору та кредитних заявок Банк здійснив видачу кредитних коштів відповідачу в сумі 450 000,00 доларів США.
Надалі, 28 травня 2010 року, у зв`язку з невиконанням ОСОБА_14 зобов`язань за вищезазначеними Кредитним договорами між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» () та Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» (ЄДРПОУ 11685 166) у відповідності до ст. ст. 512, 514 Цивільного кодексу України укладено договір купівлі - продажу кредитного портфелю № б/н.
Згідно з вищевказаним договором Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло за кредитними договорами № СМ-SМЕ200/028/2007 від 08 лютого 2007 року, № СМ-SМЕ200/002/2008 від 09 січня 2008 року, право вимоги в обсязі і на умовах що існують на момент набрання чинності цим Договором.
Відповідно до ст. 512 ЦК України «Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги)», згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
Таким чином, до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», щодо права вимоги до Боржника за вищевказаними кредитними договорами.
У свою чергу, ТОВ «ОТП Факторинг Україна», скориставшись своїм правом нового кредитора у зобов`язанні, звернулося у Мелітопольський міськрайонний суд із позовом до ОСОБА_14 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.
Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду по справі № 320/13412/13-ц від 22.11.2018 р., з ОСОБА_14 було стягнуто заборгованість за Кредитним договором № СМ-SМЕ200/028/2007 від 108 лютого 2007 року в розмірі 3 844 650,36 (три мільйони вісімсот сорок чотири тисячі шістсот п`ятдесят) гривень 36 копійок та заборгованість за Кредитним договором № СМ-SМЕ200/002/2008 від 3 січня 2008 року в розмірі 4 965 211 гривень.
За результатами апеляційного перегляду зазначеної справи Запорізьким апеляційним судом, 14.05.2019 року ухвалена Постанова по справі № 320/13412/13, відповідно до якої, з урахуванням ухвали Запорізького апеляційного по справі № 320/13412/13-ц від 11.12.2019 р., рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 22 листопада 2018 року у цій справі скасоване та ухвалено нове судове рішення наступного змісту: «Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_14 про стягнення заборгованості за кредитними договорами № СМ-SМЕ200/028/2007 від 08 лютого 2007 , № СМ- SМЕ200/002/2008 від 09 січня 2008 року задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_14 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за Кредитним договором № СМ-SМЕ200/028/2007 від 08 лютого року в розмірі 2842276,44 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту 2444642,99, заборгованість по відсоткам 397633,45 грн. Стягнути з ОСОБА_14 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП акторинг Україна» заборгованість за Кредитним договором № СМ-SМЕ200/002/2008 від 09 січня року в розмірі 3726680,15 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту 3197550,02 грн., заборгованість по відсоткам 529130,13 грн.»
На виконання зазначеного судового рішення, Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області, з урахуванням ухвали по справі № 320/13412/13-ц від 13.02.2019 р. було видані наступні виконавчі листи:
- Виконавчий лист по справі № 320/13412/13-ц (2/320/1842/18), виданий 05.06.2019 р., про стягнення з ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (ЄДРПОУ 36789,44 грн.;
- Виконавчий лист по справі № 320/13412/13-ц (2/320/1842/18), виданий 05.06.2019 р., про стягнення з ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (ЄДРПОУ 36789,15 грн.;
30.07.2019 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» () та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Фінвест Груп» () був /кладений Договір факторингу № 30/07/19, відповідно до якого до ТОВ «Фінвест Груп» перейшло право вимоги до ОСОБА_14 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за кредитним договором № СМ -SМЕ200/028/2007 від 08 лютого 2007 року на суму 2842276,44 грн. та кредитним договором № СМ-SМЕ200/002/2008 від 09 січня 2008 року на суму 3726680,15 грн.
Також, 01.10.2019 р. між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» () та ТОВ (Факторингова компанія «Фінвест Груп» () укладені Договори відступлення права вимоги за договорами іпотеки № CМ-SМЕ200/028/2007 від 08 лютого 2007 року, № CМ- SМЕ200/002/2008/1 від 09 січня 2008 року та № CМ-SМЕ200/002/2008/2 від 09 січня 2008 року.
Іпотекою за даними договорами було забезпечено виконання зобов`язань ОСОБА_14 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за кредитним договором № СМ-SМЕ200/028/2007 від 08 лютого 2007 року та кредитним договором № СМ-SМЕ200/002/2008 від 09 січня 2008 року.
Таким чином, відбулася повна заміна кредитора у зазначених правовідносинах з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» () на Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Фінвест Груп» ().
За заявою ТОВ «Факторингова компанія «Фінвест Груп» 21.04.2020 р.,ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду про справі № 320/13412/13-ц замінено сторону стягувана ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на ТОВ «Факторингова компанія «Фінвест Груп» наступним шляхом:
«Замінити сторону виконавчого провадження, а саме: «Замінити вибулого стягувана - Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (03150, м. Київ, вул. Фізкультури, 28Д, ) на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Фінвест Груп» (, місце знаходження: 49033, Дніпропетровська область, м. Дніпро, пр. Б. Хмельницького, 208Б офіс 9) по цивільній справі № 320/13412/13-ц за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_14 про стягнення заборгованості за кредитними договорами № СМ-SМЕ200/028/2007 від 08 лютого 2007 року та № СМ-SМЕ200/002/2008 від 09 січня2008 року.
Внести зміни у виконавчі листи № 320/13412/13-ц видані 05 червня 2019 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області, змінивши сторону виконавчого провадження - стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Фінвест Груп» (, місце знаходження: 49033, Дніпропетровська область, м. Дніпро, пр. Б. Хмельницького, 208Б офіс 9)».
На підставі зазначеної ухвали ТОВ «Факторингова компанія «Фінвест Груп» звернулося до Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за примусовим виконанням виконавчих листів по траві № 320/13412/13-ц.
У даній процедурі стягнення заборгованості за Кредитним договором № СМ-SМЕ200/028/2007 від 08.02.2007 р. та Кредитним договором № СМ-SМЕ200/002/2008 від 09.01.2008 р. державним виконавцем було розпочато процедуру звернення на майно, що забезпечувало виконання зобов`язань боржника за вищевказаними договорами:
-Договір іпотеки № СМ-SМЕ200/002/2008/2 від 09 січня 2008 року (нежитлова будівля, загальною площею 665,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_14 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на праві приватної власності, відповідно до Договору купівлі-продажу від 30.12.2004 р., що посвідчений приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу ОСОБА_18 , реєстровий номер №4722);
- Договір іпотеки № СМ-SМЕ200/028/2007 від 08 лютого 2007 року (нежитлова будівля, загальною площею 2778,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_14 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 01.02.2007 р., яке видано виконавчим комітетом Мелітопольської міської ради на підставі рішення виконавчого комітету Мелітопольської міської ради № 6/9 від 25.01.2007 р.).
- Договір наступної іпотеки № СМ-SМЕ200/002/2008/1 від 09 січня 2008 року. (наступна іпотека нежитлової будівлі, загальною площею 2778,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_14 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 01.02.2007 р., яке видано виконавчим комітетом Мелітопольської міської ради на підставі рішення виконавчого комітету Мелітопольської міської ради № 6/9 від 25.01.2007 р.).
В зв`язку з невиконанням боржником вимог державного виконавця щодо погашення боргу у добровільному порядку, було задіяно процедуру звернення на заставлене майно.
Так, державним виконавцем було здійснено опис та арешт зазначеного майна та замовлено його оцінку з метою реалізації на публічних торгах.
За результатами оцінки вартість майна, що було передана в іпотеку була визначена наступним чином:
Нежитлова будівля, загальною площею 665,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 -1 987 339,00 грн.
Нежитлова будівля, загальною площею 2778,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 - 4 474 691,00 грн.
Таким чином, зазначене майно забезпечує вимоги на суму -6 462 030,0 грн.
У свою чергу ТОВ «Факторингова компанія «Фінвест Груп» володіє правом вимоги, що забезпечено даним майном, на суму 6 568 956,59 грн.
Отже, предмет іпотеки не забезпечує повний обсяг вимог за правом вимоги ТОВ «Факторингова компанія «Фінвест Груп» до ОСОБА_14 .
Таким чином, використання пріоритетного права іпотекодержателя на задоволення своїх вимог перед іншими кредиторами за рахунок предмета іпотеки не призведе до порушення прав ані інших можливо наявних кредиторів, ані потенційно можливих кредиторів, що можуть з`явитися у майбутньому.
Так, державним виконавцем Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції розпочато процедуру звернення стягнення на вищевказані предмети іпотеки.
Однак, під час процедури звернення стягнення на предмет іпотеки виявилися обставини, які даній процедурі перешкоджають.
Так, листом від 01.10.2020 р. державним виконавцем Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) було повідомлено ТОВ «Факторингова компанія «Фінвест груп» про наявність на вищевказаному майні наступного арешту:
- арешт на нежитловій будівлі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_14 ; (Підстава - Ухвала Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12.11.2014 р. по справі № 335/13436/14-к, провадження 1-кс/335/5338/2014);
- арешт на нежитловій будівлі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_14 (Підстава - Ухвала Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12.11.2014 р. по справі № 335/13436/14-к, провадження 1-кс/335/5338/2014);
Як вбачається зі змісту Ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12.11.2014 р. по справі № 335/13436/14-к, у провадженні 1-кс/335/5338/2014, яка знаходиться у «матеріалах виконавчого провадження, зазначений арешт був накладений при наступних обставинах:
В ході досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000339 від 14.01.2014 р. відносно ОСОБА_14 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 366, ч. 4 ст. 191, ч. 5 ст. 191 КК України, підозрюваний , в період з 01.10.2012 р. по 31.12.2013 р., за попередньою змовою з іншими особами, зчинив розтрату грошових коштів КП «Водоканал».
З метою забезпечення конфіскації майна за санкцією ст. 191 КК України, слідчим суддею клопотання слідчого про накладення арешту було задоволено.
Між тим, судом при накладанні арешту, не було враховано той факт, що зазначене майно є здобутим підозрюваним задовго до події злочину, про який зазначає слідчий та вже обтяжено правовідносинами іпотеки.
Вважаємо, що на даний час існують підстави для звільнення майна з-під арешту передано в іпотеку, а саме: іпотека, за визначенням, наведеним у ст.1 Закону України "Про іпотеку" - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Згідно з частинами шостою та сьомою статті 3 названого Закону: у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки; пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.
Оскільки накладення арешту на майно має наслідком заборону відчуження арештованого майна, то ним порушується право іпотекодержателя в разі невиконання боржником забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки.
Таким чином, зі змісту наведених приписів Закону України "Про іпотеку" випливає, що в разі коли належним чином зареєстрована іпотека виникла раніше за накладення арешту для задоволення вимог стягувачів, відмінних від іпотекодержателя, суд має звільнити з-під арешту іпотечне майно.

При цьому, щодо предметної юрисдикції вимог про зняття арешту з майна, у разі накладення того у кримінальному судочинстві, слід зазначити таке: постановою Верховного суду від 11.09.2019 р. по справі № 504/1306/15-ц визначено наступна правова позиція:
Частиною першою статті 1 КПК України встановлено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.
Порядок скасування арешту майна, накладеного в порядку кримінального судочинства, визначено у статті 174 КПК України, відповідно до положень якої підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час судового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Таким чином, у разі якщо арешт на майно накладено в порядку, передбаченому КПК України, особа, яка вважає, що такими діями порушено її право власності, навіть за умови, що вона не є учасником кримінального провадження, має право оскаржити такі дії та звернутися до суду про скасування арешту лише в порядку кримінального судочинства. І такий порядок захисту прямо передбачений нормами КПК України та є ефективним. Разом з тим чинним цивільно-процесуальним законом не передбачена можливість такого захисту в порядку цивільного судочинства».
Враховуючи наведену правову позицію Верховного суду слід також зазначити наступне:
Відповідно до ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а підчас судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Статтею 190 ЦК України визначено, що майном є як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.
В свою чергу, поняття майнового права визначає ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» відповідно до якої майновими правами, визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги.
Відповідно до Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель, в зв`язку з укладанням договору іпотеки набуває наступні, пов`язані з майном, але відмінні від права власності, права: право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом (ст. 1 ЗУ «Про іпотеку»); право, за рахунок предмета іпотеки, задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання, (ч. 1 ст. 7, ч. 1 ст. 33 ЗУ «Про іпотеку»); право контролю за діями іпотекодавця, які не можуть бути вчинені без згоди іпотекодержателя (відчуження предмету іпотеки; передача предмету іпотеки в спільну діяльність, лізинг, оренду, користування; передача предмету іпотеки у наступну іпотеку;зведення, знищення або проведення капітального ремонту будівлі (споруди), розташованої на земельній ділянці, що є предметом іпотеки, здійснення істотнихполіпшень цієї земельної ділянки (ст. 9 ЗУ «Про іпотеку»); право за умови попереднього письмового повідомлення іпотекодавця, перевіряти документально і в натурі наявність, стан, умови збереження та користування предметом іпотеки. (ч.3 ст. 10 ЗУ «Про іпотеку»); право у разі невиконання основного зобов`язання звернути стягненнябезпосередньо на предмет іпотеки (ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про іпотеку»); право застосовувати наслідки нікчемності правочину щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя, який є недійсним за законом (ч. 3 ст. 12 ЗУ «Про іпотеку»); право щодо передачі, у встановленому законом порядку предмета іпотеки в управління третім особам, відмінним від особи іпотекодавця (ст. 12 ЗУ «Про іпотеку»); право задоволення забезпеченої іпотекою вимоги шляхом набуття права власності на предмет іпотеки (ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про іпотеку»); право у встановленому законом та договором іпотеки порядку продати предмет іпотеки будь-якій особі-покупцеві (ст. 38 ЗУ «Про іпотеку»); право щодо реалізації предмету іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження (ст. 41 ст. 38 ЗУ «Про іпотеку»).
Таким чином, законодавцем було передбачено виникнення у іпотекодержателя кола прав, які пов`язані саме із переданим у іпотеку майном, проте є відмінними від права власності.
За змістом правовідносин іпотеки, зазначені права направлені на захист іпотекодержателя у заві порушення його прав як кредитора та особи, яка має пріоритет задоволення права вимоги саме за рахунок переданого у іпотеку майна.
Отже, відповідно до ст. 190 ЦК України, ст.ст. 1, 3, 7, 12 Закону України «Про іпотеку» такі права іпотекодержателя і підлягають захисту, у разі їх обмеження чи порушення, утому числі і при накладенні на зазначене майно арешту чи інших обмежень, що суперечать змісту правовідносин іпотеки.
При цьому, щодо даного випадку слід зазначити наступне: як вбачається зі змісту ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12.11.2014 р. по справі № 335/13436/14-к (провадження 1-кс/335/5338/2014) майно, на яке накладено арешт не є ані речовим доказом, ані предметом злочину та було набуте на законних, ніким не оспорюваних підставах у період, що значно передував події злочину, що викладена у мотивувальній частині ухвали.
Оціночна вартість зазначеного майна складає 6 568 956,59 грн., що на 106926,59 грн. менше розміру суми, що підлягає примусовому стягненню (6 462 030,0 грн.)
З огляду на те, що первісно боржником, під заставу зазначеного майна було отримано грошові кошти у загальній сумі 850 000 доларів США, які він недобросовісно не повернув кредитору, то враховуючи невисоку ліквідність заставленого майна, реальної вартості майна абсолютно недостатньо для покриття прямих збитків.
За таких обставин, вважаємо, що законним та обґрунтованим буде відновлення прав іпотекодержателя та надання йому можливості звернути стягнення на предмет іпотеки у передбаченому законом порядку, шляхом скасування арешту, що накладений на іпотечне майно.
Враховуючи вищенаведене адвокат ОСОБА_16 просить суд, скасувати арешт, накладений Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12.11.2014 р. по справі № 335/13436/14-к, провадження 1-кс/335/5338/2014 в частині наступного майна: нежитлова будівля, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_14 ; нежитлова будівля, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_14 .
У судовому засіданні прокурор проти задоволення клопотання заперечував та зазначив, що питання про скасування арешту майна повинно бути вирішено під час проголошення або після проголошення вироку, наразі підстав для скасування арешту немає.
Представник потерпілого підтримав думку прокурора.
Захисники ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та обвинувачений ОСОБА_13 проти клопотання заперечували.
ОСОБА_22 у судовому засіданні підтримав клоптання адвоката ОСОБА_16 , зазначивши , що вищевказане майно , було набуто ОСОБА_14 задовго до подій інкримінованих йому злочинних дій, а тому законних підстав для подальшого накладення арешту наразі немає, крім того, вищевказаний арешт на нежитлові приміщення заважає звернути на ці приміщення стягнення в рамках кредитно-іпотечних відносин, які зазначені в клопотанні адвоката.
Колегія суддів, заслухавши пояснення учасників справи, вивчивши та дослідивши клопотання адвоката ОСОБА_17 про скасування арешту майна, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступних висновків.
Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя ОСОБА_23 в рамках досудового розслідування кримінального провадження внесеного до ЄРДР №0000339 від 14.10.2014 р. відносно ОСОБА_14 підозрюваного у вчинені кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.366, ч.4 ст.191, ч.5 ст.195 КК України, накладено арешт на 1/1 частку нежитлової будівлі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_14 ; 1/1 частку нежитлової будівлі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_14 .
За правилами ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Накладення арешту на певне майно може бути здійснено лише за наявності передбачених у КПК України нормативних підстав, а саме за ст.170 КПК України, за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що таке майно: є речовим доказом злочину; підлягає спеціальній конфіскації; підлягає конфіскації як покарання чи заходу кримінально-правового характеру щодо юридичних осіб; для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. При цьому, можливість накладення арешту за відповідними змінами до ст.170 КПК України окремо встановлюється для: 1) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого; 2) третіх осіб; 3) для юридичних осіб щодо яких застосовуються заходи кримінального провадження.
Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Частиною 2 ст.174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
У судовому засіданні представником ТОВ «Факторингова компанія «Фінвест Груп» адвокатом ОСОБА_16 не доведено та не надано суду переконливих доказів того , що наразі відпала потреба в накладенні арешту на майно обвинуваченого ОСОБА_14 .
Крім того, колегія суддів відкидає доводи представника ТОВ «Факторингова компанія «Фінвест Груп» про те, що арешт майна був безпідставно накладений слідчим суддею, який повинен був перевірити факт наявності іпотеки на те майно, щодо якого вирішувалось питання про його арешт, тому, оскільки іпотека виникла у 2008 році тобто задовго до початку розслідування вказаного кримінального провадження, на сьогодні саме іпотека має пріоритетне право перед усіма іншими обтяженнями.
Як вбачається зі змісту ухвали слідчого судді від 12.11.2014 арешт на усе майно підозрюваного ОСОБА_14 було накладено з метою забезпечення конфіскації майна як виду додаткового покарання, що прямо передбачено у п. 3 ч.2 ст. 170 КПК України, при цьому жодних обмежень у цьому випадку діюче кримінально-процесуальне законодавство не містить.
Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
Так, станом на момент розгляду клопотання 26.04.2021 р., ОСОБА_14 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст.191 та ч.3 ст.28, ч.2 ст.366 КК України. Санкція частини 5 ст.191 КК України передбачає як обов`язкове додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.
А тому, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_14 обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, за яке передбачено додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, питання про скасування арешту майна буде вирішуватись судом одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, за наслідками такого розгляду.
Також колегія суддів зазначає, що відповідно до ч.6 та ч.7 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.
Таким чином, зі змісту наведеної норми права вбачається, що застосування арешту майна як заходу забезпечення кримінального провадження, не позбавляє кредитора його пріоритетного права на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки у майбутньому тобто після винесення остаточного рішення судом у даному кримінальному провадженні.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає що клопотання адвоката ОСОБА_16 про скасування арешту майна не підлягає задоволенню, а тому в задоволенні вищевказаного клопотання слід відмовити.
На підставі вищевикладеного, керуючись сь.170-174 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а
В задоволенні клопотання представника ТОВ «Факторингова компанія «Фінвест Груп» в особі представника адвоката ОСОБА_16 про скасування арешту майна відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_24
Суддя ОСОБА_25
Суддя ОСОБА_26