Справа № 309/22/21
Провадження № 1-кп/309/7/21
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2021 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження (внесеного до ЄРДР за зареєстрованим №0000011 від 05.01.2021) стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , не працюючого, з базовою загальною середньою освітою, розлученого, раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 162 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , 03.01.2021, біля 17 год. 10 хв., знаходячись в АДРЕСА_2 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, пошкодивши вхідні двері, проник в одну з кімнат даної квартири, в якій знаходились ОСОБА_5 , яка є її власницею, та її дочка.

Таким чином, ОСОБА_3 здійснив незаконне проникнення до житла, тим самим вчинивши дії, передбачені частиною 1 статті 162 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину по пред`явленому йому обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 162 КК України, визнав частково, суду пояснив, що він хотів лише навідати дочку, яка проживає з потерпілою, однак вони позакривалися. Двері були прогнилі, він лише їх штовхнув і вони відкрилися, він побачив дочку і пішов. Він знав, що то не його квартира. Ствердив, що у квартирі була дочка, він стукав, однак реакції не було. Зазначив, що він лише потягнув за ручку і двері відкрилися, при цьому замок вигнуло, однак особо силу він не прикладав, але замок зламався.

Незважаючи лише на часткове визнання своєї вини, вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України, повністю підвтерджується безпосередньо дослідженими судом доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_5 , яка є колишньою дружиною ОСОБА_3 , у судовому засіданні пояснила, що 03.01.2021 року її колишній чоловік у нетверезому стані декілька разів стукав у двері та кричав. Потім він виламав двері, однак син із хлопцями його забрав та вивів із квартири. Після чого двері просто приперли. Через деякий час він знову двері виламав та зайшов до квартири. В ту ніч поліція два рази його забирала. Наразі двері поремонтували і він не може зайти. ОСОБА_3 знав, що квартира не його власність. Також ствердила, що замок був справним.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 , яка є дочкою обвинуваченого ОСОБА_3 , у судовому засіданні дала покази, що 03.01.2021 близько 6 год. вони були з мамою вдома, прийшов тато та виламав двері. Батько не проживає разом з ними приблизно з травня 2020 року. Він спочатку стукав і дзвонив, вони не відкривали бо батько був випивший, після чого виламав двері. Квартира належить мамі і вони дозвіл на входження не давали. Двері були закриті на замок. Коли батько стукав вона сказала йому, що не хоче з ним говорити поки він п`яний. Після злому дверей їх прикрили. Через годину батько знову приходив, зайшов у квартиру та пішов геть. Ствердила, що замок був справним, не зламаним.

З дослідженого судом договору купівлі-продажу від 04.06.2020 року вбачається, що ОСОБА_7 продав ОСОБА_5 квартиру за адресою АДРЕСА_2 .

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 04.06.2020 року здійснено державну реєстрацію права власності ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_3 .

Згідно рішення Болехівського міського суду Івано-франківської області від 22.11.2011 року розірвано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 . Неповнолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_6 залишено проживати з ОСОБА_5 . Залишено ОСОБА_5 прізвище взяте у шлюбі.

Отже показами потерпілої ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_6 стверджено, що обвинувачений ОСОБА_3 саме виламав двері, на яких був справний замок, із застосуванням сили, що спростовує твердження обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що замок був прогнивший, він лише потягнгув за ручку і сообо сили не прикладав, а замок при цьому зламався. При цьому ОСОБА_3 повністю усвідомлював, що двері в квартиру були замкнені, і власник квартири ОСОБА_5 не бажає його впускати. Показання потерпілої ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_6 допитаних в судовому засіданні, були послідовними та незмінними й такими, що повністю узгоджуються із іншими матеріалами кримінального провадження оголошеними в судовому засіданні. Причин оговорити обвинуваченого з їхньої сторони суд не вбачає.

Таким чином, об`єктивно з`ясувавши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом суд вважає доведеним факт:

здійснення ОСОБА_3 незаконного проникнення до житла, тобто вчинення ним кримінального проступку, передбаченого частиною 1 ст. 162 КК України;

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 судом не встановлено.

Обставини, які обтяжують покарання, судом не встановлені.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на вимоги ст. 65 КК України та роз`яснення, викладені в пункті 1 постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 №7, враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що обтяжують чи пом`якшують покарання.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке відповідно до статті 12 КК України є кримінальним проступком.

Обвинувачений посередньо характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, раніше не судимий, розлучений.

Також, суд враховує думку потерпілої, яка має претензії до обвинуваченого матеріального характеру.

Таким чином, об`єктивно з`ясувавши всі обставини в їх сукупності, вирішивши питання, передбачені ст. 368 КПК України та врахувавши обставини, передбачені ст. 65 КК України, у тому числі, відсутність встановлених судом обставин, які обтяжують покарання, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкцій частини 1 статті 162 КК України, у виді обмеження волі.

Водночас, враховуючи обставини, що характеризують тяжкість кримінального правопорушення, яке обвинувачений ОСОБА_3 вчинив вперше, особу обвинуваченого та його поведінку після вчинення кримінального правопорушення, яка свідчить про усвідомлення ним негативності вчиненого суспільно небезпечного діяння, суд доходить висновку про можливість виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 без ізоляції його від суспільства і вважає за можливе, на підставі статті 75 КК України, звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених частиною 1 статті 76 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Зважаючи на те, що запобіжний захід стосовно обвинуваченого судом не обирався і клопотання щодо обрання такого обвинуваченому стороною кримінального провадження не заявлялось, тому суд доходить переконання про відсутність підстав для вирішення цього питання.

Керуючись статтями 368, 371, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 162 КК України, і призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до частини 1 статті 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Хустський районний суд Закарпатської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Хустського

районного суду ОСОБА_1