Справа 556/578/21
Номер провадження 1-кп/556/95/2021
У Х В А Л А
Іменем України

05.04.2021 року. Володимирецький районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в смт.Володимирець кримінальне провадження №0000039 від 16.03.2021 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кричильськ, Сарненського району, Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працює, не військовозобов`язаного, не судимого,-

за ч.1 ст.254 КК України,-

в с т а н о в и в:

Проведеним досудовим розслідуванням по даному кримінальному провадженні встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що на підставі рішення Антонівської сільської ради Рівненської області №43 від 28.12.1999 р., про приватизацію присадибних земельних ділянок громадянину ОСОБА_5 передано у приватну власність земельну ділянку, площею 0,29 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за рахунок земель запасу житлової та громадської забудови, що розташована за адресою АДРЕСА_1 . Вказану земельну ділянку ОСОБА_5 , в свою чергу, передав у користування ОСОБА_4 , який зареєстрований та проживає за вказаною адресою і користується земельною ділянкою по цей час.
Відповідно до пункту «а» частини 1 статті 91 Земельного кодексу України, власники земельних ділянок зобов`язані забезпечувати використання їх за цільовим призначенням.
За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 168 Земельного кодексу України, ґрунти земельних ділянок є об`єктом особливої охорони. Власники земельних ділянок та землекористувачі не мають права здійснювати зняття та перенесення ґрунтового покриву земельних ділянок без спеціального дозволу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.
При цьому, пунктом 3 статті 20 Земельного кодексу України передбачено, що зміна цільового призначення земельної ділянки, належної особі на праві приватної власності, в межах населеного пункту відбувається виключно на підставі рішення сільської, селищної чи міської ради, за ініціативи власника земельної ділянки з обов`язковим виготовленням проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приватної власності, цільове призначення якої змінюється, з обов`язковим погодженням проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у відповідності до вимог статті 186-1 Земельного кодексу України.
Разом з тим, ОСОБА_4 нехтуючи вищевказаними вимогами земельного законодавства, 25.08.2020 р., в денну пору доби (точного часу досудовим розслідування не встановлено), діючи умисно та проявляючи безгосподарність при використанні земельної ділянки, категорії земель: землі житлової та громадської забудови, з цільовим призначенням:для будівництва іобслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,29 га., що розташована по АДРЕСА_1 , на території Антонівської об`єднаної територіальної громади Вараського району Рівненської області, не ініціюючи питання зміни цільового призначення земельної ділянки, на той час перед Антонівською сільською радою, та не маючи в наявності готового, затверджено проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приватної власності, цільове призначення якої змінюється, без переведення в землі водного фонду, за допомогою екскаватора організував та провів виїмку (зняття) ґрунтового покриву, незаконно облаштував на ній штучну водойму (ставок), розміром 15x20x2 м., яку використовує для власних (господарських) потреб без наявних для цього правових підстав та без дозвільних документів.
Внаслідок безгосподарського використання ОСОБА_4 вище зазначеної земельної ділянки, що виразилось у самовільному облаштуванні на ній штучної водойми (ставка) без зміни цільового призначення земельної ділянки, частину земельної ділянки площею 0,0300 га. безпідставно виведено з земель сільськогосподарського обороту, що спричинило втрату її родючості порушення структури ґрунту та заподіяно шкоди Антонівській територіальні громаді внаслідок невикористання земельної ділянки не за цільовим призначенням на суму 365,80 грн., та за зняття ґрунтового покриву без
спеціального дозволу - 2186,00 грн.
Таким чином своїми діями, які виразились у безгосподарському використані земель, що спричинило виведення земельної ділянки з сільськогосподарського обороту, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 254 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений просив звільнити його від кримінальної відповідальності, у зв`язку з дійовим каяттям та закрити кримінальне провадження. Йому роз`яснена суть обвинувачення та підстава звільнення від кримінальної відповідальності. Вину в вчиненому визнає, щиро розкаюється, збитки відшкодував.

Прокурор підтримав клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, у зв`язку з дійовим каяттям та просив закрити кримінальне провадження. ОСОБА_4 дійсно вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.254 КК України, при обставинах, вказаних в обвинувальному акті. Останній скоїв кримінальний проступок, розкаявся у вчиненому, сприяв розкриттю кримінального проступку, збитки завдані Державному бюджету відшкодовано.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, приходить до висновку, що клопотання ОСОБА_4 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як зазначено у п.2 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення про закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.
Згідно ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Як зазначено у ст..44 КК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.
У відповідності до ст.45 КК України, особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення кримінального правопорушення щиро покаялася, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності" №12 від 23 грудня 2005 року, звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям (ст. 45 КК) можливе в разі вчинення нею вперше злочину невеликої тяжкості.

На підставі ч.3 ст.288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.254 КК України, яке відносяться, у відповідності до ст.12 КК України до кримінального проступку, вину визнав, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю і розслідуванню кримінального проступку, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо. Обвинувачений збитки, завдані Державному бюджету, відшкодував в добровільному порядку.

За таких обставин суд вважає, що кримiнальне провадження стосовно ОСОБА_4 , який вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.254 КК України пiдлягає закриттю, а обвинувачений ОСОБА_4 звiльненню вiд кримiнальної вiдповiдальностi у зв`язку з дiйовим каяттям.

Питання про речові докази, вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі ст.45 КК України, керуючись ст.100, ч.2 ст.284, ст.ст. 285, 286, 288 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000039 від 16.03.2021 року про звільнення його від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.254 КК України на підставі ст. 45 КК України, задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.254 КК України у зв`язку з дійовим каяттям, а кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000039 від 16.03.2021 року про його обвинувачення закрити на підставі ст. 45 КК України.

Речові докази: оригінали документів, а саме: свідоцтво про право власності на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою АДРЕСА_1 , від 19.12.2002 року; технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок; план земельної ділянки садибного (індивідуального) житлового будинку; план будинку за адресою АДРЕСА_1 ; експлікація приміщень до плану садибного (індивідуального будинку); експлікація приміщень до плану садибного (індивідуального) будинку; характеристика будинку, господарських будівель та споруд - повернути ОСОБА_4 .
На ухвалу може бути подана апеляція до Рівненського апеляційного суду через Володимирецький районний суд Рівненської області протягом 7 діб з моменту проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1