КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
підозрюваного ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Вишгородського районного суду Київської області від 18 червня 2021 року,
в с т а н о в и л а :
Ухвалою слідчого судді Вишгородського районного суду Київської області від 18.06.2021 застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 16.08.2021, та визначено утримувати його в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Визначено ОСОБА_7 заставу у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 681000 грн. 00 коп.
Покладено на ОСОБА_7 , у разі внесення застави, наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду; не відлучатись із міста Києва, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи; утриматись від спілкування з потерпілими ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Термін обов`язків, покладених слідчим суддею, у разі внесення застави, визначено до 16.08.2021 включно.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді, та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, захисник зазначав, що в клопотанні слідчого та оскаржуваній ухвалі відсутні докази наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Слідчим суддею не надано належної оцінки наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого кримінального правопорушення, а також не наведено належних доказів, які б свідчили про вчинення саме ним кримінального правопорушення.
На думку захисника, органом досудового розслідування не доведено, що крадіжку вчинено саме 07.05.2021, оскільки потерпілі з 06.05.2021 були відсутні за місцем свого проживання, син потерпілих востаннє перед крадіжкою перебував в будинку 07.05.2021, а факт крадіжки виявлений лише 11.05.2021 близько 17 години.
Крім того, у дворі будинку потерпілих знаходилась сторожова собака, однак вона не перешкодила злочинцям проникнули всередину будинку, а це, на переконання апелянта, може свідчити про те, що кримінальне правопорушення вчинено особами (особою), які неодноразово бували в будинку і собака таких осіб знала.
Апелянт вказував на те, що сторона обвинувачення умисно приховує від суду ту обставину, що фактично потерпілим у справі також є ОСОБА_10 , який працює прокурором Іванківського відділу Вишгородської окружної прокуратури та постійно проживає разом з батьками ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . При цьому, процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні здійснює Вишгородська окружна прокуратура, працівником якої є ОСОБА_10 .
ОСОБА_7 заперечує факт вчинення ним кримінального правопорушення та наявності будь-яких домовленостей з ОСОБА_11 з приводу вчинення злочину.
Слідчий суддя безпідставно взяв до уваги наявні в доданих до клопотання матеріалах фотознімки роздруківки на аркушах паперу формату А4, на яких зображені невідомі особи, оскільки ідентифікувати таких осіб неможливо у зв`язку з поганою якістю зображення.
Слідчим суддею не розглянуто можливість застосування щодо підозрюваного менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
Крім того, слідчим суддею не обґрунтовано застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою саме на строк 60 днів, та не враховано даних про особу ОСОБА_7 , який має постійне місце реєстрації та проживання, працює, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, дитину студента, позитивно характеризується, а також його тяжкий стан здоров`я, зокрема тяжку форму цукрового діабету та необхідність як систематичного лікування, так і відповідного харчування, що в умовах позбавлення волі є неможливим.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, пояснення прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається із матеріалів судового провадження, у провадженні СВ Вишгородського РУП ГУНП в Київській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000427, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.05.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України.
17.06.2021 о 10 год. 05 хв. ОСОБА_7 вручено повідомлення про підозру у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло, вчиненому в особливо великих розмірах, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 5 ст. 185 КК України.

17.06.2021 слідчий групи слідчих у кримінальному провадженні начальник відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СВ Вишгородського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_12 звернувся до слідчого судді Вишгородського районного суду Київської області із клопотанням, погодженим прокурором Іванківського відділу Вишгородської окружної прокуратури ОСОБА_13 , в якому просив застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком 60 діб, у межах строку досудового розслідування, тобто до 16.08.2021, та утримувати його в Державній установі «Київський слідчий ізолятор», із визначенням розміру застави у межах 600 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, та покладанням на підозрюваного ОСОБА_7 , у разі внесення застави, обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Вишгородського районного суду Київської області від 18.06.2021 застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 16.08.2021, та визначено утримувати його в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Визначено ОСОБА_7 заставу у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 681000 грн. 00 коп.
Покладено на ОСОБА_7 , у разі внесення застави, наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду; не відлучатись із міста Києва, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи; утриматись від спілкування з потерпілими ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Термін обов`язків, покладених слідчим суддею, у разі внесення застави, визначено до 16.08.2021 включно.
З такими висновками погоджується і колегія суддів.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Як убачається з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України.

Крім того, слідчим суддею визнано доведеними вказані у клопотанні слідчого ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Зокрема, врахувавши тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 та суворість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватості, дані про особу підозрюваного, слідчий суддя дійшов вірного висновку про наявність у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме можливості підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 , оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
При цьому, слідчий суддя, у відповідності до вимог ч. 4, 5 ст. 182, ч. 3 ст. 183 КПК України, взявши до уваги дані, які характеризують особу підозрюваного, обставини інкримінованого йому кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан підозрюваного, дійшов обґрунтованого висновку про визначення застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 681000 грн. 00 коп.
З таким висновком погоджується і колегія суддів, та вважає, що вказаний розмір застави є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, оскільки, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
На переконання колегії суддів, такий запобіжний захід буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 . Підстав вважати його завідомо непомірним для підозрюваного колегія суддів не вбачає.
З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи в сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останньої вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю інкримінованого йому кримінального правопорушення та його наслідками, є обґрунтованим, та підстав для застосування до підозрюваного ОСОБА_7 менш суворого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, є безпідставними, оскільки слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 зазначеного кримінального правопорушення.
Такий висновок слідчого судді ґрунтується на доданих слідчим до клопотання матеріалах. Останні містять дані, які вказують на можливу причетність підозрюваного до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень.
Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на вищенаведені дані у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Разом з цим, вирішуючи питання про наявність обґрунтованої підозри, поняття якої не міститься в національному законодавстві, слід виходити з його визначення, наведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» де зазначено, що обґрунтована підозра - це існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_7 до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої йому підозри.
Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеності його винуватості, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а тому посилання апелянта на відсутність належних доказів, які б свідчили про вчинення саме ОСОБА_7 інкримінованого кримінального правопорушення, недоведеність дати вчинення кримінального правопорушення, наявність інших потерпілих у даному кримінальному провадженні, недопустимість як доказів доданих до клопотання фотознімків, є передчасними.
Дослідження та оцінка доказів відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.
Викладені в апеляційній скарзі доводи про відсутність доказів наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, є безпідставними, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при цьому врахував дані про особу підозрюваного, дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).
Зважаючи на викладене, а також, враховуючи дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим у клопотанні ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки достатніх стримуючих факторів, які б свідчили про протилежне, в матеріалах справи відсутні.
Матеріали судового провадження містять докази про існування інших ризиків неналежної процесуальної поведінки, зокрема можливості ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення, вірогідність настання яких, поряд із ризиком можливості переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, є досить високою.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_7 , має постійне місце реєстрації та проживання, працює, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, дитину студента, позитивно характеризується, не свідчать про зменшення існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та не є достатньою підставою для застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу.
Посилання апелянта на тяжкий стан здоров`я підозрюваного, зокрема наявність тяжкої форми цукрового діабету, не є підставою для скасування ухвали слідчого судді, оскільки стороною захисту не надано суду доказів на підтвердження неможливості утримання ОСОБА_7 під вартою у зв`язку із наявним у нього захворюванням.
Посилання захисника на те, що слідчим суддею не обґрунтовано недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, спростовується змістом оскаржуваного рішення, яке містить у собі відомості, передбачені ч. 1 ст. 196 КПК України, у тому числі мотиви та обґрунтування прийнятого слідчим суддею рішення.
Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.
За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.
Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 176-178, 183, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Вишгородського районного суду Київської області від 18 червня 2021 року, - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3