Справа №463/991/21
Провадження №1-кс/463/1379/21
У Х В А Л А

24 лютого 2021 року слідчий суддя Личаківський районний суд м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого Львівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Личаківського відділу Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000086 від 31 січня 2021 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

ВСТАНОВИВ:

слідчий звернувся з клопотанням до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Клопотання мотивує тим, що органом досудового розслідування здійснюється розслідування кримінального провадження №0000086 від 31 січня 2021 року, в межах якого ОСОБА_5 вручена підозра у тому, що він 30 січня 2021 року, перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_1 , за попередньою змовою із ОСОБА_7 , повторно, підійшов до ОСОБА_8 та задля уникнення опору зі сторони останнього, застосував до нього насильство, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, що виразилось у тому, що ОСОБА_5 кулаком правої руки наніс один удар в ділянку обличчя потерпілого зліва, в результаті чого ОСОБА_8 впав на землю. Продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 наніс ще декілька ударів руками та ногами в область голови та обличчя потерпілого, який все ще лежав на землі та затуляв руками обличчя, захищаючись від ударів, в результаті чого згідно висновку експерта № 117 від 09.02.2021 ОСОБА_8 отримав легкі тілесні ушкодження у вигляді підшкірного крововиливу у скроневій ділянці зліва, садна на боковій поверхні язика справа, що утворились внаслідок контактів вказаних ділянок тіла із тупими предметами. В цей момент ОСОБА_7 з метою реалізації спільного злочинного умислу, підійшов до потерпілого ОСОБА_8 та також наніс йому декілька ударів в область тіла та, скориставшись безпорадним станом ОСОБА_8 , вийняв із правої зовнішньої кишені куртки потерпілого мобільний телефон марки «Xphone 10» (ІМЕІ: НОМЕР_1 ) чорного кольору вартістю 14000 грн., що був у силіконовому чохлі вартістю 400 грн., в якому була вставлена SІМ-картка мобільного оператора «лайфселл» із абонентським № НОМЕР_2 , що не становить для потерпілого жодної матеріальної цінності, кошти на рахунку якої були відсутні, після чого ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , утримуючи при собі викрадене майно, залишили місце вчинення кримінального правопорушення.

Зазначає, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років, раніше судимий 11.11.2020 вироком Сарненського районного суду Рівненської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки та на підставі ст.75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік, офіційно не працевлаштований, немає постійного джерела доходів, а також постійного місця проживання чи інших соціально-стримуючих факторів. Вважає, що підставою застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України. Слідство вважає, що є підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме: ухилятись від органу досудового розслідування чи суду, продовжувати вчиняти інші аналогічні кримінальні правопорушення, чи знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а зважаючи на характер та насильницький спосіб вчинення інкримінованого йому діяння - намагатись незаконного впливати на потерпілого, свідків та іншого підозрюваного, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, та будь - який інший м`якший запобіжний захід не забезпечить виконання покладених на нього обов`язків. Застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Прокурор в судовому засіданні клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підтримала, пояснила, що на її думку необхідність взяття під варту підозрюваного є обґрунтованою та підтверджується матеріалами клопотання, менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам.

Підозрюваний під час розгляду клопотання зазначив, що обґрунтованість підозри не заперечує. Проте просить застосувати щодо нього запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Захисник також вважає, що достатнім буде застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Заслухавши пояснення прокурора, захисника, підозрюваного, оглянувши та перевіривши надані матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.

З матеріалів подання вбачається, що в провадженні Львівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області перебуває кримінальне проводження, внесене до Єдиного реєстру досудового розслідування за №0000086 від 31 січня 2021 року за ч.2 ст.186 КК України.

Про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, передбачених ч.2 ст.186 КК України ОСОБА_5 повідомлено 23 лютого 2021 року.

У відповідності до положень ч.1 ст.194 КПК України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно положень ст.177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до п. с ч.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема: c) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Як бачимо, одною з підстав правомірного обмеження права на свободу й особисту недоторканність у кримінальному провадженні є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово тлумачив термін «обґрунтована підозра» і робив висновки про наявність чи відсутність такої у конкретних справах. Так, у п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», ЄСПЛ вказує: Суд повторює, що термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення (див. рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom) від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, № 182).

При розгляді даного клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя вважає, що слідчий та прокурор довів обґрунтованість підозри висунутої підозрюваному.

Так, обґрунтованість підозри висунутої ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 31.01.2021, протоколом пред`явлення особи для впізнання від 08.02.2021, протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 03.02.2021, висновком експерта №117 від 09.02.2021. Отже, наявні докази слідства дають підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний міг вчините інкриміноване правопорушення, а отже підозра є достатнього обґрунтованою.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

З матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється слідчими органами у вчиненні тяжкого злочину та до нього може бути застосовано безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років.

При вирішенні питання обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 слідчий суддя погоджується із доводами слідчого та прокурора про те, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Зокрема, обґрунтованими є доводи слідчого про те, що підозрюваний без застосування запобіжного заходу матиме можливість ухилятись від органу досудового розслідування чи суду, намагатись незаконного впливати на потерпілого, оскільки, злочин, у вчиненні якого він підозрюється належить до тяжких, передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років. При цьому слід врахувати, що підозрюваний усвідомлює те, що у випадку доведеності винуватості у скоєному, йому може загрожувати реальне покарання у виді позбавлення волі на тривалий термін. Вказане саме по собі свідчить про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України щодо переховування підозрюваного від органів досудового розслідування як на території України, так і поза її межами, з метою уникнення покарання у разі визнання його винним у злочині, у вчиненні якого він підозрюється .

Крім цього, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 інкримінується скоєння кримінального правопорушення у групі осіб із іншою особою, а тому слідчий обґрунтовано вважає, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню надаючи поради та узгоджуючи позицію із вказаною особою з метою уникнення кримінальної відповідальності за діяння скоєне групою осіб.

З врахуванням наведеного, а також особи підозрюваного, який не має стійких соціальних зв`язків, офіційно не працює, постійного місця проживання у м. Львові немає, раніше судимий 11.11.2020 вироком Сарненського районного суду Рівненської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки та на підставі ст.75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік, а тому суд погоджується із доводами слідчого, що інші, більш м`які запобіжні заходи не можуть забезпечити належну поведінку затриманого та виконання ним обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Також слідчий суддя погоджується із доводами слідчого, що особа підозрюється у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України із застосування насильства, а тому приходить до висновку про те, що підозрюваному при обранні запобіжному заходу у виді тримання під вартою розмір застави у відповідності до положень ч.4 ст.183 КПК України визначати не слід.

Враховуючи наведені вище обставини, прихожу до переконання, що до підозрюваного слід застосувати запобіжний захід тримання під вартою без визначення розміру застави.

Керуючись вимогами статей 177, 178, 183, 186, 194, 196, 197, 395 КПК України, -

УХВАЛИВ:

клопотання слідчого задоволити.

Обрати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення застави.

Строк дії ухвали становить шістдесят днів.

Строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з часу проголошення ухвали - 24 лютого 2021 року о 12 годині 55 хвилин.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1