ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/817/214/21 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - на ухвалу
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2021 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду

в складі: головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами захисника обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_9 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 травня 2021 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

Вказаною ухвалою суду задоволено клопотання прокурора та продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до 16 липня 2021 року включно. В задоволенні клопотань захисників та обвинувачених про зміну запобіжного заходу відмовлено.

В апеляційних скаргах захисник обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_9 просить ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 травня 2021 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_7 - скасувати та постановити нову ухвалу якою змінити ОСОБА_8 та ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту. Свої вимоги мотивує тим, що суду першої інстанції, не було надано переконливих доказів наявності ризиків передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, ризик переховування від суду є не доведеним, оскільки його підзахисні не притягувалися до кримінальної відповідальності, раніше не переховувалися від слідства. Нівелює існування вище вказаного ризику наявність міцних соціальних зв`язків із близькими, зокрема відповідно характеристики, що видана начальником ДУ Чортківська установа виконання покарань №26 від 06 жовтня 2020 року підзахисні підтримують соціально-корисні зв`язки із близькими, шляхом отримання передач, посилок, побачень. Ризик незаконного впливу на свідків є не доведеним, оскільки стороною обвинувачення не наведено жодних даних, які б підтверджували даний факт. Поряд з цим, згідно змісту обвинувачення підзахисні здійснювали безконтактний продаж заборонених засобів, й свідки у даному кримінальному провадженні затаємнені та їхні анкетні дані змінені, що відповідно унеможливлює будь-який вплив на останніх, без знання їх особи. Ризик вчинення нових кримінальних правопорушень є недоведеним, оскільки стороною обвинувачення не повідомлено жодних фактичних даних та не надано доказів наявності наміру вчиняти нові злочини. Підзахисні є особами раніше не судимими та позитивно характеризуються. Згідно характеристик ОСОБА_8 та ОСОБА_7 вимог режиму утримання не порушували, до дисциплінарної відповідальності не притягувалися, із представниками адміністрації ввічливі, із співкамерниками не конфліктні, підтримують доброзичливі стосунки. Також, відповідно до характеристики виданої виконкомом Золотниківської сільської ради Теребовлянського району від 20 березня 2020 року, підзахисні зарекомендували себе з хорошої сторони, приймали активну участь в житті села, допомагали в роботі по благоустрою, з сусідами та односельцями проживали в злагоді, зауважень від старости немає.

Зазначає, що прокурор не додає в якості додатків жодних доказів на підтвердження ризиків, що передбачені ст. 177 КПК України.

Вказує на те, що при визначенні розміру застави не враховано майновий стан особи обвинувачених, зокрема те, що згідно інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 205888560 та № 205888523 від 01 квітня 2020 року відсутні будь-які відомості щодо наявності права власності та речових прав на нерухоме майно у обвинувачених. Також, згідно довідок № 205888523 та № 205888433 від 01 квітня 2020 року вищевказаних реєстрів, у матері обвинувачених перебуває у власності єдиний об`єкт житлової нерухомості, зокрема квартира, а у батька перебуває інше речове право, зокрема лише право оренди земельної ділянки.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду та перевіривши обставини, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для продовження строку тримання під вартою, дослідивши надані суду матеріали кримінального провадження, колегія суддів з`ясувала наступне.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про невмотивованість і необґрунтованість оскарженої ухвали суду в частині висновків про продовження строку дії запобіжного заходу, оскільки в цій частині суд першої інстанції в порушення вимог ст.ст.370,372 КПК України не виклав жодних мотивів, з яких виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою.

Разом з тим, тримання особи під вартою без наведення мотивів такого рішення призводить до порушення п.3 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у рішенні «Боротюк проти України» від 16.12.2010р. було констатовано порушення вимог п.3 ст.5 Конвенції, оскільки національні суди продовжували тримання під вартою, посилаючись в основному на тяжкість вчиненого злочину, та використовували стереотипні формулювання без розгляду конкретних обставин справи.

Крім того, невідповідність ухвали суду вимогам ст.ст.370,372 КПК України є істотним порушенням кримінального процесуального закону, а тому ухвала в частині, яка оскаржується, підлягає скасуванню.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу повністю чи частково та ухвалити нову ухвалу.

Аналізуючи доводи клопотання слідчого про продовження строку дії запобіжного заходу та доводи захисника про зміну виду запобіжного заходу на домашній арешт, колегія суддів з`ясувала наступне.

На розгляді Тернопільського міськрайонного суду перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ч.2 ст.209, ч.2 ст.306, ч.3 ст.307 КК України.

Згідно обвинувального акту в ході досудового розслідування було встановлено, зокрема, що починаючи з травня 2019 року ОСОБА_7 та ОСОБА_8 діючи умисно з метою збагачення незаконно придбали, зберігали з метою збуту, а також незаконного збували за грошові кошти особливо небезпечні психотропні речовини - PVP (1-фелін-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), у м. Тернопіль, м.Луцьк, с.Струмівка та с.Лище Луцького району Волинської області, с.Дачне Ківерцівського району Волинської області, особам схильним до їх вживання, що є порушенням вимог ст.7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори».

Крім того, у серпні 2019 року ОСОБА_7 , спільно із ОСОБА_8 , усвідомлюючи незаконність такої злочинної діяльності та небезпеку її викриття правоохоронними органами, а також те, що самостійно реалізувати свій злочинний умисел, направлений на незаконне придбання, зберігання, з метою збуту, а також незаконний збут психотропних речовин вони не в змозі, переслідуючи мету швидкого збагачення та незаконного отримання прибутків, з метою приховання та полегшення злочинної діяльності, вирішив підшукати та сформувати стійку групу осіб для спільного зайняття злочинною діяльністю, пов`язаною з незаконним обігом психотропних речовин.

Реалізовуючи свій злочинний умисел по утворенню організованої групи з метою збуту психотропних речовин, ОСОБА_7 , спільно із ОСОБА_8 , підшукали осіб, які б мали намір незаконно отримувати, зберігати, перевозити з метою збуту та збувати психотропні речовини, і залучили їх до своєї незаконної діяльності.

Всі зазначені особи добровільно та свідомо увійшли до складу організованої групи, усвідомлюючи наслідки своїх дій, організувавшись у стійке об`єднання для вчинення особливо тяжких злочинів, пов`язаних із незаконним перевезенням, зберіганням з метою збуту та збутом наркотичних засобів та психотропних речовин з метою досягнення єдиної мети - незаконного отримання прибутку, об`єднаних єдиним планом з розподілом функцій учасників групи, спрямованих на досягнення цього плану, відомого всім учасникам групи.

У створеній організованій групі, ОСОБА_7 спільно із ОСОБА_8 , як організатори, детально розподілили ролі всіх учасників цієї групи; склали план злочинної діяльності та визначили час і способи його виконання; забезпечили взаємозв`язок між співучасниками злочинної діяльності для злагодженого досягнення запланованого злочинного результату.

Свою злочинну діяльність організована група здійснювала згідно заздалегідь розподілених між її учасниками ролей.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст.ст.199,331 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, колегія суддів вважає, що доводи поданого клопотання є частково обґрунтованими.

Так, колегія суддів вважає, що наявні ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачені, перебуваючи на свободі, можуть переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Відповідно до рішення ЄСПЛ Ілійков проти Болгарії, суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику переховування. Тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути не взявши особу під варту.

За скоєння особливо тяжких злочинів, вчинення яких інкримінується обвинуваченим, може бути призначено покарання у виді позбавлення волі строком до 15 років, тобто в межах максимальної межі даного виду покарання.

Крім того, згідно пред`явленого обвинувачення ОСОБА_7 і ОСОБА_8 інкримінується роль організаторів групи осіб, яка в особливо великих розмірах збувала особливо небезпечні психотропні речовини, і безпосередньо вони розміщували здобуті злочинним шляхом кошти у банках і вживали заходів до приховування їх незаконного походження.

Крім того, інкриміновані обвинуваченим злочини є багатоепізодними, до їх вчинення було залучено інших осіб, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження і які дали органу досудового розслідування викривальні показання щодо обвинувачених і обставин вчинення інкримінованих їм злочинів.

Показання відповідно до ст.95 КПК України суду надаються безпосередньо, а тому з огляду на вказані обставини, колегія суддів погоджується із наявністю ризиків ухилення від суду і впливу на свідків та інших підозрюваних.

Щодо особи обвинувачених ОСОБА_7 і ОСОБА_8 встановлено, що вони не одружені, на утриманні нікого не мають, до затримання постійного місця роботи не мали, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків по місцю реєстрації проживання.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, є необґрунтованими, оскільки наведені обставини в сукупності підтверджують існування зазначених ризиків, яким неможливо запобігти шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Також, з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 і ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні умисних корисливих кримінальних правопорушень, кваліфікуючими ознаками яких є особливо великий розмір збуту психотропних речовин і легалізація одержаних злочинним шляхом доходів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для зменшення раніше визначеного розміру застави в цьому кримінальному провадженні.

Доводи апеляційних скарг щодо тривалого знаходження під вартою колегія суддів вважає таким, що не є підставою для відмови у задоволенні клопотання прокурора, оскільки на даний час проводиться судовий розгляд за пред`явленим обвинуваченням і зважаючи на характер і конкретні обставини вчинення інкримінованих злочинів у цій справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, які викликають необхідність забезпечити охорону загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відомості щодо необґрунтовано тривалого розгляду справи суду апеляційної інстанції не надані.

Враховуючи наведене, виходячи з вимог п.2 ч.3 ст.407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційні скарги захисника необхідно задовольнити частково, оскаржену ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора та продовжити обвинуваченим запобіжний захід.

Разом з тим, строк, на який необхідно продовжити дію запобіжного заходу в цьому випадку, колегія суддів вважає необхідним зменшити з метою належного розгляду і вирішення судом першої інстанції в порядку ст.331 КПК України питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою з урахуванням причин, з яких судове провадження не завершене на даний час.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.404-419,422-1 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги захисника обвинувачених ОСОБА_8 і ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_9 задовольнити частково.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 травня 2021 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_10 від 14 травня 2021 року про продовження ОСОБА_8 та ОСОБА_7 строку запобіжного заходу задовольнити частково.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до 23 червня 2021 року, включно.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до 23 червня 2021 року, включно.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді