Справа №303/8626/13-к
№1-кп/303/5/21
УХВАЛА
про повернення обвинувального акту

07 травня 2021 року м.Мукачево
МУКАЧІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
в складі: головуючого-судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Мукачево кримінальне провадження №1-кп/303/5/21, що зареєстроване в єдиному реєстрі досудових розслідувань 03.10.2013 року за №0000390 про обвинувачення ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Валтіце, округ Бржецлав, Республіка Чехія, мешканець АДРЕСА_1 , паспорт № НОМЕР_1 ,
громадянина Чеської Республіки, національність чех, раніше не судимого
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.2 КК України,
з участю : прокурора ОСОБА_5 В С Т А Н О В И В:
03 грудня 2013 року ОСОБА_3 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ст.286 ч.2 Кримінального Кодексу України, а саме, в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили смерть потерпілого. 16 грудня 2013 року дане кримінальне провадження, що зареєстроване в єдиному реєстрі досудових розслідувань 03.10.2013 року за №0000390 надійшло до суду.
Ухвалою від 17 грудня 2013 року призначено підготовче судове засідання у даному кримінальному провадженні.
Потерпілі подали до суду заяви про проведення підготовчого судового засідання у їх відсутності.
У підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання у якому просить направити до Мін`юсту матеріали кримінального провадження стосовно ОСОБА_6 для подальшої передачі їх до Міністерства юстиції Чеської Республіки.
Заслухавши думку осіб, які беруть участь в підготовчому судовому засіданні, вивчивши обвинувальний акт та додатки до нього, суд приходить до висновку, що даний обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору з таких підстав.
Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема, відноситься законність, що в силу ч.2 ст.9 КПК України передбачає обов`язок прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити, як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Відповідно до вимог ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, окрім іншого, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи помякшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.
Згідно з ч.2 ст. 91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Відповідно до ч.1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, в кримінальному провадженні у формі публічного обвинувачення покладається на слідчого, прокурора.
Це означає, що метою доказування і обов`язком слідчого, прокурора, є встановлення всіх обставин, які мають значення для кримінального провадження, і не тільки тих, які зазначені в ч.1 ст. 91 КПК України.
Пунктом першим частини третьої статті 42 КПК України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують. Пунктами другим і десятим частини першої статті 56 цього Кодексу передбачено, що потерпілий має право знати сутність підозри та обвинувачення, право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.
Виклад всіх обставин, що підлягають доказуванню згідно зі ст. 91 КПК України, як їх вважають установленими слідчий, прокурор, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, формулювання обвинувачення, обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання, розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням, відповідно до ч.4 ст. 110 і ч.2 ст. 291 КПК України, мають міститися в обвинувальному акті процесуальному рішенні, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і завершує досудове розслідування.
Відповідно до п. 13 ч.1 ст. 3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Частиною 4 статті 110 КПК України передбачено, що обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.
Суд зазначає, що пред`явлене обвинувачення повинно бути конкретним. Пред`явлення неконкретного обвинувачення є порушенням права особи на захист, так як захищатися від неконкретного обвинувачення не можливо.
Конкретне обвинувачення, фактичні обставини по справі та визначена правова кваліфікація злочину є важливішим елементом кримінального переслідування, оскільки не тільки впливає на право обвинуваченого захищатись від обвинувачення, але й на весь визначений КПК України порядок судового розгляду.
Формулювання обвинувачення повинно складатись з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету вчинення, обставини.
Європейський суд з прав людини (у справі «Абрамян проти Росії») більш ґрунтовно тлумачить зазначену норму, вказуючи на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу, так як деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи. Оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомлений про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 р. у справі «Камінські проти Австрії» №9783/82 п. 79).
Згідно ч. 1ст. 348 КПК України, після оголошення обвинувачення головуючий встановлює особу обвинуваченого і повинен роз`яснити йому суть обвинувачення, встановити чи зрозуміле воно йому, чи визнає він себе винним і чи бажає давати показання.
Відповідно до закону суд не зможе перейти до розгляду справи, якщо прокурор при оголошенні обвинувального акту не зазначить конкретне формулювання обвинувачення.
Завданням кримінального провадження є зокрема охорона прав і законних інтересів всіх учасників провадження, а також забезпечення швидкого і повного судового розгляду з тим, щоб, зокрема, до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, у тому числі під час формулювання обвинувачення, знати суть якого є беззастережним і абсолютним правом обвинуваченого. Недотримання цих принципів нівелює засади кримінального провадження, визначені ст. 7 КПК України, а тому є неприпустимим.
Відповідно до вимог ст. 22 КПК України, під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу. Повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, звернення з обвинувальним актом та підтримання державного обвинувачення у суді здійснюється прокурором. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити, зокрема виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Як вбачається з обвинувального акту, він містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважав встановленими та посилання на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність. Проте в порушення п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт не містить чітке формулювання обвинувачення ОСОБА_7 , а саме - час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, відсутня прив`язка до об`єктів місцевості, що позбавляє суд можливості ідентифікувати місце вчинення дорожньо-транспортної пригоди, тобто подію кримінального правопорушення, яка підлягає доказуванню відповідно до вимог ч. 1 ст. 91 КПК України.
Так, суд зазначає, що під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.
Окрім того, судом встановлено, при складанні обвинувального акту прокурор не виконав вимоги закону, про що свідчать додаткові наступні факти: прізвище, ім.»я, по батькові обвинуваченого в обвинувальному акті вказано: « ОСОБА_3 », в той час як згідно паспорту громадянина Чеської Республіки (а.с.63 том 2) обвинувачений « ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 )» , в місці проживання обвинуваченого не зазначений поштовий індекс,не зазначено чи обвинувачений одружений, чи має на утриманні неповнолітніх дітей, чи має освіту.
Вказаний недолік свідчить про формальний підхід до складання такого важливого процесуального документу як обвинувальний акт.
Крім того, за ч.2 ст.314 КПК України підготовче судове засідання відбувається за участю прокурора, обвинуваченого, захисника, потерпілого, його представника та законного представника, цивільного позивача, його представника та законного представника, цивільного відповідача та його представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом для судового розгляду.
Згідно ухвали від 17 грудня 2013 року підготовче судове засідання у даному кримінальному провадженні призначено на 23 грудня 2013 року.
В підготовче судове засідання обвинувачений не зявився, у звязку з чим підготовче судове засідання було відкладено на 13 січня 2014 року. 13 січня 2014 року обвинувачений ОСОБА_3 зявився в підготовче судове засідання, однак, розгляд справи було відкладено на 15 січня 2014 року, у звязку з викликом в судове засідання перекладача присутність якого в судовому засіданні є обовязковою. 15 січня 2014 року обвинувачений ОСОБА_3 в підготовче засідання не зявився, зі слів захисника ОСОБА_3 перебував на стаціонарному лікуванні, у звязку з чим підготовче судове засідання було відкладено на 25 січня 2014 року.
В подальшому, 25 січня 2014 року, 04 лютого 2014 року, 17 лютого 2014 року, 24 лютого 2014 року, 12 березня 2015 року та 20 березня 2014 року підготовче судове засідання відкладалося у звязку з хворобою обвинуваченого.
25 березня 2014 року в підготовчому судовому засіданні за клопотанням захисника, який надав суду довідку згідно якої, обвинувачений ОСОБА_3 перебуває на тривалому лікуванні, кримінальне провадження було зупинено до видужання обвинуваченого, про що винесено відповідну ухвалу.
31 липня 2014 року головуючий суддя по даному кримінальному провадженню звернувся із запитом про правову допомогу до компетентного органу Чеської Республіки згідно Європейської конвенції про взаємну правову допомогу у кримінальних справах, а саме надати суду інформацію, чи дійсно перебуває обвинувачений ОСОБА_3 на лікуванні. 24 червня 2015 року до суду повернулися документи складені під час виконання на території Чеської Республіки доручення Мукачівського міськрайонного суду про надання правової допомоги разом з перекладом, згідно яких було встановлено, що останній візит паціента ОСОБА_3 у психіатричному кабінеті відбувся 23 травня 2014 року.
19 серпня 2015 року ухвалою Мукачівського міськрайонного суду кримінальне провадження було відновлено.
Згідно запиту про надання міжнародної правової допомоги встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Валтіце, округ Бржецлав, Республіка Чехія, мешканець АДРЕСА_1 , за місцем роботи відсутній, зі слів його батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , його син знаходиться за кордоном, місце перебування його сина йому не відоме, номер телефону йому не відомий, повернення сина додому йому також не відоме. За адресою постійного місця проживання син перебуває нерегулярно.
Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 19 липня 2016 року ОСОБА_3 оголошено в розшук з наступною екстрадицією.
Однак, з листа Міністерства юстиції Чеської Республіки вбачається, що відповідно до Європейської конвенції про видачу правопорушників 1957 року неможливо задоволити запит про видачу ОСОБА_6 , за інформацією чеської сторони громадянин Чеської Республіки ОСОБА_8 не надав своєї згоди на видачу з Чеської Республіки в Україну для притягнення до кримінальної відповідальності. Відповідно до законодавства Чеської Республіки громадянин Чеської Республіки може бути виданий тільки у разі, якщо він надав свою згоду на видачу до запитуваної держави. Одночасно чеська сторона повідомила про готовність організувати переслідування ОСОБА_6 в Чеській Республіці у разі надходження відповідного запиту про передачу кримінального переслідування стосовно зазначеної особи відповідно до ч.2 ст.6 Європейської конвенції про видачу правопорушників 1957 року чи Європейської конвенції про передачу провадження у кримінальних справах 1972 року, просять відповідно до ст..600 КПК України підготувати та направити до Мін`юсту клопотання про передачу кримінального переслідування стосовно ОСОБА_6 до Чеської Республіки.
Таким чином, суд позбавлений можливості провести підготовче судове засідання у зв`язку з тим, що Чеська Республіка не може видати обвинуваченого, а підготовче судове засідання проводиться з обов`язковою участю обвинуваченого.
Відповідно до ст. 599 КПК України незакінчене кримінальне провадження може бути передане іншій державі за умови, що видача особи, яка підлягає притягненню до кримінальної відповідальності, неможлива або у видачі такої особи Україні відмовлено. Слідчий, прокурор або суд на вимогу уповноваженого (центрального) органу України поновлює кримінальне провадження, продовжує - якщо це дозволяється цим Кодексом - строки розслідування або тримання під вартою з урахуванням часу, необхідного для перейняття його компетентним органом іноземної держави.
Відповідно до ч.3 ст.600 КПК України до клопотання про передання кримінального провадження додаються такі документи: матеріали кримінального провадження…
Оскільки матеріали кримінального провадження знаходяться в органах досудового розслідування, в суду наявний лише обвинувальний акт, тому суд позбавлений можливості долучити матеріали кримінального провадження, так як такі подаються до суду під час судового розгляду справи по суті, відповідно до ст.358 КПК України (Дослідження документів), після закінчення підготовчого судового засідання.
Так, відповідно до вимог п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
На підставі вищевказаного, обвинувальний акт у відповідності до вимог п.3 ч.3 ст.314 КПК України необхідно повернути прокурору.
Керуючись: ст. ст. 291, 314, 371, 372, 379 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 3 жовтня 2013 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000390 про обвинувачення ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ) у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.286 КК України - повернути прокурору Закарпатської обласної прокуратури для усунення порушень вимог КПК України.
Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий ОСОБА_1