Справа № 290/871/19
Провадження № 1-кп/273/13/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2021 року Баранівський районний суд Житомирської області в складі: головуючої судді ОСОБА_1 , секретаря судових засідань ОСОБА_2 , з участю прокурора Чуднівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Баранівка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.07.2019 року за №0000174 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, на утриманні неповнолітніх дітей немає, освіта неповна загальна середня, раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.2 ст.185 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
20.04.2019 року близько 16 години ОСОБА_4 , перебуваючи на території стадіону по вул. Медичній в смт. Романів Житомирської області, побачив портативну аудіо колонку, якою користувався неповнолітній ОСОБА_5 та вирішив нею заволодіти шляхом обману та зловживання довірою.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, керуючись корисливим мотивом, діючи без розриву в часі, ОСОБА_4 під час спілкування з ОСОБА_5 , ввів останнього в оману, представившись чужим ім`ям та прізвищем, повідомивши неправдиві обставини свого життя, увійшов в довіру та під приводом тимчасового користування, не маючи наміру в подальшому повертати майно, шляхом обману заволодів портативною аудіо колонкою марки «Charge-3», вартістю 461 грн. 43 коп., яка належить ОСОБА_6 , матері неповнолітнього ОСОБА_5 .
З викраденим майном ОСОБА_4 залишив місце скоєння кримінального правопорушення та розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_6 матеріального збитку на вказану суму.
Крім того, 09.05.2019 року близько 20 години ОСОБА_4 , перебуваючи на території домогосподарства по АДРЕСА_2 , вирішив таємно викрасти велосипед, що належав ОСОБА_7 та знаходився в подвір`ї вказаного домогосподарства.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, діючи без розриву в часі, впевнившись у відсутності власника майна та інших осіб, які могли завадити вчиненню кримінального правопорушення, шляхом вільного доступу, умисно, таємно, повторно викрав велосипед марки «Peugeot», вартістю 1950 грн., який знаходився на подвір`ї за вищевказаною адресою.
З викраденим майном ОСОБА_4 залишив місце скоєння кримінального правопорушення та розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_7 , матеріального збитку на вказану суму.
Обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.2 ст.185 КК України, визнав та підтвердив обставини вчинених ним кримінальних правопорушень, викладені в обвинувальному акті, пояснив, що перебував у Романівський ЦРЛ на лікуванні, на стадіоні познайомився з ОСОБА_5 у якого попросив колонку при цьому пообіцяв вернути, однак через декілька днів її продав. Щодо крадіжки велосипеда показав, що без дозволу взяв велосипед ОСОБА_7 з метою поїхати в смт Романів. Вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав, щиро розкаявся у них вчиненні. Просив суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_6 подала до суду заяву про розгляд кримінального провадження без її участі, щодо міри покарання поклалася на розсуд суду (а.с.156).

Потерпілий ОСОБА_7 подав до суду заяву про розгляд кримінального провадження без його участі, щодо міри покарання поклався на розсуд суду (а.с.157).

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті, і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції - роз`яснивши обвинуваченому положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що в такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та розглядає справу у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 вірно розуміє зміст обставин справи і у суду не має сумнівів в добровільності та істинності його позиції.

За таких обставин, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень в судовому засіданні доведена повністю.

Таким чином суд вважає, що ОСОБА_4 своїми умисними діями, що виразилися в заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинив кримінальне правопорушення (проступок), передбачене ч.1 ст.190 КК України, а також умисними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч.2 ст.185 КК України.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно зі ст.66 КК України, суд визнає те, що він щиро розкаявся у вчиненому кримінальному правопорушенні, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Згідно досудової доповіді служби з питань пробації виправлення обвинуваченого, який не становить високої небезпеки для суспільства, можливе без позбавлення або обмеження волі за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, необхідних для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, та покладанням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ст.76 КК України (а.с.94-95).

ОСОБА_4 раніше не судимий, неодружений, не перебуває на обліку як пенсіонер та не отримує жодних виплат, в управлінні праці та соціального захисту населення на обліку не перебуває та не отримує ніяких видів допомог, на обліку в центрі зайнятості не перебуває, на обліках у лікарів нарколога та фтизіатра не перебуває, у лікаря психіатра перебуває на «К» обліку, за місцем проживання зарекомендував себе з позитивної сторони, в громадських місцях та побуті поводить себе добре, компрометуючих даних в сільській раді немає.

Згідно з висновком судово-психіатричної експертизи №143-2021 від 25.05.2021 року, ОСОБА_4 на момент огляду виявляє клінічні ознаки межової розумової відсталості, однак вона не настільки виражена, щоб позбавляти його здатності на даний час усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В період часу, до якого відносяться інкриміновані йому вчинки будь яким хронічним психічним захворюванням не страждав та в тимчасовому розладі психічної діяльності (алкогольному психозі, реактивному стані паталогічному сп`янінні, паталогічному афекті), який би позбавляв його можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, не перебував. ОСОБА_4 міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними в період часу, до якого відносяться інкриміновані йому протиправні вчинки; може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на даний час. По своєму психічному стану не потребує застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру (а.с.172-174).

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 24.10.2003 року №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" зазначає, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й, зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

При призначенні обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, відсутність обставин, що обтяжують покарання, наявність обставин, що пом`якшують покарання, та вважає, що обвинуваченому має бути призначене покарання у виді обмеження волі із застосуванням вимог ст.70 КК України, оскільки ОСОБА_4 вчинив декілька кримінальних правопорушень, за які не був засуджений.

Характер і ступінь суспільної небезпеки вчинених кримінальних правопорушень, особа обвинуваченого, його перша судимість, висновок органу з питань пробації про можливість його виправлення без реального позбавлення або обмеження волі на певний строк дають суду підстави вважати, що його виправлення та перевиховання можливі без ізоляції від суспільства, у зв`язку із чим відповідно до ст.75 КК України він підлягає звільненню від відбування основного покарання з випробуванням, а також на нього слід покласти обов`язки, передбачені ст.76 КК України, які є необхідними та достатніми для його виправлення з урахуванням ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особи винного.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні складають 2512,00 гривень та підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави.

Арешт на майно не накладався.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.370, 374, 395 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190 КК України, ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання:

за ч.1 ст.190 КК України 1 (один) рік обмеження волі,

за ч.2 ст.185 КК України 1 (один) рік 6 (шість) місяців обмеження волі.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України визначити ОСОБА_4 покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим 1 (один) рік 6 (шість) місяців обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази: велосипед марки «Peugeot», який передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_7 , залишити останньому за належністю.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової товарознавчої експертизи в сумі 2512,00 (дві тисячі п`ятсот дванадцять гривень 00 копійок).

На вирок може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через Баранівський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку обвинуваченому та прокурору підлягає врученню негайно після проголошення.

Суддя ОСОБА_1