УХВАЛА
Іменем України

01.06.2021 Справа №607/9642/21 Провадження № 1-кс/607/3119/2021

м. Тернопіль

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області клопотання слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000746 від 30.05.2021 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернопіль, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно непрацюючого, раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

УСТАНОВИВ:

01.06.2021 слідчий СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 звернулася до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 .

Клопотання мотивоване тим, що Тернопільським РУП ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000746 від 30.05.2021за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
Слідчий зазначає, що 30.05.2021 приблизно о 04 год. 50 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи неподалік входу в приміщення супермаркету «АТБ», на проспекті Злуки, 45 в м. Тернополі, під час конфлікту умисно наніс декілька ударів по тілу ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , в результаті чого наступила смерть останнього.

Під час проведення досудового розслідування встановлено, що до вчинення даного кримінального правопорушення причетний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

31.05.2021 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 30.05.2021 приблизно о 04 год. 50 хв. у ОСОБА_4 , який спільно із ОСОБА_8 та ОСОБА_9 перебували неподалік супермаркету «АТБ», на проспекті Злуки, 45 в м. Тернополі, під час конфлікту, який відбувався між ним, ОСОБА_8 та ОСОБА_10 з однієї сторони та ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 з іншої сторони, виник злочинний умисел на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 30.05.2021 приблизно о 04 год. 50 хв., усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, умисно наніс ОСОБА_14 декілька ударів кулаками рук в ділянку голови останнього. Своїми умисними діями ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_14 тілесні ушкодження у вигляді закритої краніо-спінальної травми з розривом зчленування між першим і другим шийними хребцями із крововиливами у стовбур головного мозку і його шлуночкову систему, які згідно з п. 2.1.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень із небезпекою для життя в момент заподіяння та від яких ОСОБА_7 помер на місці події.

Слідчий зазначає, що у кримінальному провадженні № 0000746 від 30.05.2021наявна обґрунтована підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Також необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий доводить наявністю ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Відтак слідчий вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наявним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

За таких підстав слідчий просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання з викладених у ньому підстав та просив клопотання задовольнити. Зазначив, що обґрунтованість підозри підтверджується показами свідків, зокрема свідок ОСОБА_15 показав, що саме ОСОБА_4 завдав ударів потерпілому, що спричинило смерть останнього. Крім цього, вказав, що ризик переховування від органів досудового розслідування та суду підтверджується тим, що підозрюваний залишив місце події, не дочекався приїзду працівників правоохоронних органів та був відшуканий лише внаслідок здійснення оперативно-розшукових заходів. Вважає, що інший більш м`який запобіжний захід, зокрема домашній арешт або особисте зобов`язання не зможе запобігти ризику впливу на свідків у даному кримінальному провадженні. Зауважив, що дане кримінальне правопорушення спричинило суспільний резонанс, оскільки призвело до загибелі молодої людини.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_16 заперечував проти клопотання прокурора. Додатково зазначив, що підозра є необґрунтованою, а більшість доказів, наданих на її підтвердження, зокрема протоколи допиту свідків містять неточності та суперечності. Так, свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_13 показали, що не можуть стверджувати, хто наносив удари ОСОБА_7 , а свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_10 вказали, що неумисного удару завдала особа, яка також приймала участь у бійці та перебувала із гіпсом на руці. Також захисник заперечував наявність ризиків, зазначених у клопотанні, оскільки вважає їх формальними та недоведеними стороною обвинувачення. Крім цього, просив врахувати особу ОСОБА_4 , у якого наявні міцні соціальні зв`язки, зокрема останній проживає із матір`ю, батьком, сестрою та її чоловіком.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 просив застосувати до нього запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту. Зазначив, що просив викликати швидку допомогу для потерпілого, а місце події залишив спонтанно та мав намір самостійно звернутися до правоохоронних органів, однак не встиг цього зробити, оскільки був затриманий.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши зміст клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

Частина 1 ст. 29 Конституції України визначає, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований, зокрема до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: 1). переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2). знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3). незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4). перешкоджати кримінальному провадженню іншими чином; 5). вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність постійного місця проживання у підозрюваного; наявність судимостей; репутацію підозрюваного та майновий стан (ч. 1 ст. 178 КПК України).

Так, Тернопільським РУП ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000746 від 30.05.2021за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
30.05.2021 у даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

31.05.2021 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
Про обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_4 , та його можливу причетність до вчиненого кримінального правопорушення свідчать долучені до клопотання матеріали кримінального провадження у їх сукупності, а саме: протокол огляду місця події від 30.05.2021; протокол допиту свідка ОСОБА_11 від 30.05.2021 та протокол допиту свідка ОСОБА_13 від 30.05.2021, зі змісту яких вбачається, що останні були учасниками події, повідомили про обставини конфлікту та показали, що перед нанесенням ОСОБА_7 ударів, які спричинили його смерть, останній перебував поруч з хлопцем, який був одягнений у зелену куртку; протокол допиту свідка ОСОБА_15 від 30.05.2021, який показав, що він не був учасником конфлікту, проте був його свідком. Вказав, що під час бійки потерпілому заподіяли декілька ударів по обличчю, після яких останній піднявся, але через декілька секунд знепритомнів та впав, а також що після цього він більше не вставав і ударів йому більше ніхто не наносив; лікарське свідоцтво про смерть ОСОБА_7 № НОМЕР_1 від 30.05.2021, з якого вбачається, що смерть останнього не є природною та настала внаслідок нападу з метою убивства чи нанесення ушкодження, а саме через закриту краніо-спінальну травму з розривом зчленування між першим і другим шийними хребцями із крововиливами у стовбур головного мозку і його шлуночкову систему; заява ОСОБА_4 від 30.05.2021, в якій останній зазначив, що 30.05.2021 наніс під час конфлікту невідомому хлопцю два удари в область обличчя та ще один удар в область голови, а потім побачив, що цей хлопець лежить на землі і потребує медичної допомоги.

Слідчий суддя критично оцінює доводи захисника про те, що свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_10 вказали, що потерпілому також неумисного удару завдала особа, яка приймала участь у бійці та перебувала із гіпсом на руці. Враховуючи, що дані свідки є друзями підозрюваного ОСОБА_4 , такі показання можуть надаватися ними з метою допомогти підозрюваному уникнути кримінальної відповідальності за дане кримінальне правопорушення.

Більше того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (рішення № 14310/88 від 23.10.1994) суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Отже, з урахуванням змісту долучених до клопотання матеріалів кримінального провадження у їх сукупності, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на даному етапі розслідування достатньою сукупністю доказів.

Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні дані слідчий суддя доходить висновку про обґрунтованість підозри та можливу причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Розглядаючи питання наявності ризиків, на які посилався прокурор, та позицію сторони захисту щодо їх недоведеності, слідчий суддя зазначає таке.

Так, в обґрунтування застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою прокурор зазначив, що існують ризики, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Ризик того, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду підтверджується тим, що останній підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років. Слідчий суддя вважає, що зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від суду. Таке твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, висловленою у справі «Ілійков проти Болгарії» (рішення від 26.07.2001), де Суд зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оц інюванні ризиків переховування. Крім цього, слідчий суддя також враховує те, що ОСОБА_4 залишив місце події, не дочекався працівників правоохоронних органів та був затриманий лише внаслідок здійснення оперативно-розшукових заходів. При цьому посилання ОСОБА_4 на те, що він мав намір самостійно здатися працівникам поліції, спростовується тим, що інші учасники даної події впродовж дня звернулися до правоохоронних органів та повідомили про обставини вчинення кримінального правопорушення, а ОСОБА_4 цього не зробив і був затриманий за місцем свого проживання. Також у матеріалах, доданих до клопотання, наявна заява ОСОБА_4 про його щире зізнання у завданні ударів в голову невідомому хлопцю під час конфлікту, що мав місце 30.05.2021. Однак у судовому засіданні пояснення підозрюваного щодо обґрунтованості підозри не були настільки однозначними та стверджувальними щодо дійсного завдання ним ударів потерпілому. З урахуванням викладеного слідчий суддя вважає, що ризик того, що ОСОБА_4 з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, є досить вірогідним та доведеним стороною обвинувачення.

Щодо ризику впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, то ст. 23 КПК України встановлює принцип безпосередності дослідження показань, за змістом якого суд досліджує докази безпосередньо і показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Тобто доказове значення у кримінальному провадженні матимуть саме ті показання свідків, які будуть надані останніми безпосередньо під час судового розгляду у судовому засіданні, а не надані ними в ході досудового розслідування. Крім цього, враховуючи, що ОСОБА_4 особисто знайомий із деякими свідками, які є його друзями, можливість впливу на цих свідків з метою зміни ними своїх показань на користь підозрюваного або відмови від дачі показань є досить ймовірною.

Відтак слідчий суддя доходить висновку, що прокурором доведено, а стороною захисту не спростовано, що у даному кримінальному провадженні з метою виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, є необхідним застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу.

Також слідчий суддя вважає, що підстави і обставини, які зазначені в клопотанні слідчого, є достатньо обґрунтованими, а прокурор в повному обсязі довів, що обмеження права підозрюваного на свободу є виправданим. З урахуванням викладеного слідчий суддя доходить висновку про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу та що запобіжний захід у виді тримання під вартою є необхідним і таким, що забезпечить на даному етапі досудового розслідування виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та зможе запобігти встановленим ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. На переконання слідчого судді, такий висновок узгоджується з вимогами ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, так як тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою з наведених підстав виправдане існуванням суспільного інтересу на забезпечення належного досудового розслідування у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину, внаслідок якого загинула молода людина.

При прийнятті рішення слідчий суддя також враховує, що відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

За встановлених обставин слідчий суддя вважає, що клопотання є обґрунтованим та доведеним прокурором у судовому засіданні, а застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою в даному випадку відповідатиме його особі, обставинам вчиненого кримінального правопорушення і на даному етапі досудового розслідування такий захід забезпечення кримінального провадження виправдовує втручання у право підозрюваного на особисту свободу та недоторканість.

Крім того, стороною захисту не надано беззаперечних доказів, які б свідчили, що інший захід забезпечення кримінального провадження, ніж тримання під вартою, зможе належним чином усунути ризики, які передбачені ст. 177 КПК України. Так, навіть перебуваючи під цілодобовим домашнім арештом, ОСОБА_4 зможе з використанням засобів мобільного зв`язку та мережі інтернет особисто чи через інших осіб впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, а також залишити місце свого проживання з метою переховування від органу досудового розслідування. Доводи сторони захисту щодо необґрунтованості підозри, недостатності доказів та відсутності заявлених ризиків, слідчий суддя вважає безпідставними, недоведеними у судовому засіданні та такими, які є частиною єдиної лінії захисту підозрюваного у цьому кримінальному провадженні.

При цьому слідчий суддя також враховує обставини, визначені ст. 178 КПК України, і відповідно до наданих доказів приймає до уваги що підозрюваний має постійне місце проживання, де також живуть його батьки, сестра та її чоловік, однак вважає, що в світлі наведених вище фактичних даних ці обставини не є настільки переконливими та вагомими, щоб знизити встановлені ризики до малоймовірності чи до їх виключення. Крім цього, слідчий суддя зважає на те, що ОСОБА_4 не є офіційно працевлаштованим, не має постійного джерела доходів, а також стороною захисту не надано належних та допустимих доказів про негативний стан здоров`я підозрюваного, який би унеможливлював його перебування в умовах СІЗО, та доходить висновку, що обраний запобіжний захід є пропорційним меті та завданням цього кримінального провадження.

Крім того, згідно з вимогами ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , вчинене із застосуванням до ОСОБА_7 насильства шляхом завдання останньому ударів в область голови, слідчий суддя не вбачає підстав для визначення підозрюваному альтернативного виду запобіжного заходу у виді застави.

При цьому слідчий суддя приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Така позиція слідчого судді відповідає вимогам КПК України та не є вирішенням слідчим суддею тих питань, які повинні вирішуватись судом під час судового розгляду кримінального провадження.

Керуючись ст. 177, 178, 183, 193, 194, 196, 369-372, 532 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000746 від 30.05.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, задовольнити повністю.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів.

Встановити строк дії ухвали до 23 год. 59 хв. 28.07.2021.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого у цьому кримінальному провадженні.

Копію ухвали негайно після її оголошення вручити підозрюваному ОСОБА_4 .

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1