Справа № 487/2540/21
Провадження № 1-кс/487/2178/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2021 м. Миколаїв
Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000018 від 18.03.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, про арешт майна,-
ВСТАНОВИВ:
Старший слідчий другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_4 за погодженням з прокурором Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просив накласти арешт на речі та документи, вилучені 14.04.2021 у період часу з 16.25 год. по 21.45 год. в ході обшуку у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: предмет, схожий на рушницю ТОС-12; ноутбук марки Lenovo 330-ASY та флеш накопичувач марки SP (Silicon power) об`ємом 16 gb.
У клопотанні слідчий зазначив, що вилученні в ході обшуку домоволодіння речі та предмети є речовими доказами у кримінальному провадженні та необхідні органу досудового розслідування для проведення експертиз.
В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав, пояснив, що вилучений в ході обшуку предмет, схожий на рушницю, є предметом, вилученим з обігу, а ноутбук та флеш накопичувач можуть містити електронну версію постанови про закриття кримінального провадження №0000143, інших документів по вказаному кримінальному провадженню, а оскільки файл міг бути видалений або змінений, вказані предмети підлягають експертному дослідженню.
Заслухавши слідчого, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
За правилами ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:
1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;
2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;
3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;
4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження (ч. 7 ст. 236 КПК України).
Частиною 5 ст. 171 КПК України визначено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути повернуто особі, у якої його було вилучено.
Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.
Частиною 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Частиною 1 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно з п. п.1, 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.
Частиною 3 статті 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Як передбачено ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
З клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 КПК України. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
При розгляді клопотання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб (ч. 2 ст. 173 КПК України).
Частиною 3 ст. 173 КПК України визначено, що відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
Встановлено, що Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000018 від 18.03.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом начальника Головного Управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_6 від 25.01.2021 за № 83 о/с на старшого слідчого СВ РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 покладено тимчасове виконання обов`язків по 28.02.2021 на вакантній посаді начальника сектору водної поліції Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області у спеціальному званні майора поліції.
Наказом т.в.о. начальника Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_8 від 01.03.2021 за № 409 о/с ОСОБА_7 призначений на посаду начальника сектору водної поліції Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області у спеціальному званні майора поліції.
Відповідно до ст. ст. 19, 68 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Згідно ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
Відповідно до положень ст. ст. 2, 18 зазначеного Закону одним з основних завдань та обов`язків працівників поліції є охорона прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави, протидія злочинності та професійне виконання своїх службових обов`язків відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків.
Статтею 23 Закону встановлено, що одними із основних повноважень поліції є виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню кримінальних правопорушень, вжиття у межах своєї компетенції заходів для їх усунення, вжиття заходів з метою виявлення кримінальних правопорушень, припинення виявлених кримінальних правопорушень, здійснення досудового розслідування кримінальних правопорушень у межах визначеної підслідності, розшук та доставка осіб, які переховуються від органів досудового розслідування, слідчого судді, суду, ухиляються від виконання кримінального покарання, пропали безвісти, та інших осіб у випадках, визначених законом.
Так, в силу наявного досвіду роботи в органах поліції ОСОБА_7 знав та розумів, що вимогами статей 3, 22, 24 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктам, на яких поширюється дія цього Закону, забороняється використовувати своє становище та пов`язані з ним можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, а у разі надходження пропозиції щодо неправомірної вигоди або подарунка, незважаючи на приватні інтереси, зобов`язані невідкладно вжити таких заходів: відмовитися від пропозиції; за можливості ідентифікувати особу, яка зробила пропозицію; залучити свідків, якщо це можливо, у тому числі з числа співробітників; письмово повідомити про пропозицію безпосереднього керівника (за наявності) або керівника відповідного органу, підприємства, установи, організації, спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду та правоохоронних органів», органи Національної поліції віднесені до правоохоронних органів. Таким чином, ОСОБА_7 є службовою особою правоохоронного органу.
У своїй діяльності ОСОБА_7 повинен керуватися Конституцією та законами України, у тому числі Кримінальним процесуальним кодексом України та іншими нормативно-правовими і відомчими актами.
Також відповідно до ч. 2 ст. 41 КПК України під час виконання доручень слідчого, співробітник оперативного підрозділу користується правами слідчого.
Відповідно до посадової інструкції від 23.03.2021, яка цього ж дня затверджена наказом начальника Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області, на майора поліції ОСОБА_7 покладено ряд обов`язків, серед яких: забезпечення оперативно - профілактичної діяльності, спрямованої на виявлення, розкриття злочинів та правопорушень на водних об`єктах Одеської області та Чорного моря, об`єктах інфраструктури водного транспорту в межах території обслуговування Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області. Оперативне реагування на повідомлення та звернення громадян, патрулювання водних об`єктів зон відпочинку громадян та прилеглої території з метою протидії злочинності, та виявлення фактів інших правопорушень. За письмовим дорученням дізнавача, слідчого чи прокурора здійснювати слідчі (розшукові) дії в кримінальних провадженнях.
Проте, незважаючи на обізнаність з вимогами наведених нормативно-правових актів, ОСОБА_7 , всупереч обов`язку їх неухильного дотримання, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, став на шлях злочинної діяльності та умисно вчинив корисливий корупційний злочин, а саме вимагав та одержав, як службова особа, неправомірну вигоду, за вчинення в інтересах третіх осіб умисних дій з використанням свого службового становища, за наступних обставин.
Так, 23.02.2021 СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області на підставі рапорту т.в.о. начальника сектору водної поліції Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 від 22.02.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості за №0000143 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 197-1 КК України, за фактом незаконного будівництва будівлі в прибережній зоні озера Катлабух в селі Утконосівка Ізмаїльського району Одеської області, яка нібито збудована ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на відповідній земельній ділянці.
Під час проведення досудового розслідування у зазначеному кримінальному провадженні 23.02.2021 у період з 15 год. 50 хв. по 16 год. 50 хв. слідчим слідчого відділу Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 за участю ОСОБА_7 проведено огляд місця події в прибережній зоні озера Катлабух в селі Утконосівка Ізмаїльського району Одеської області.
Після проведення огляду місця події у ОСОБА_7 виник умисел, направлений на отримання від ОСОБА_9 неправомірної вигоди за непритягнення останнього до кримінальної відповідальності за дії, пов`язані із незаконним будівництвом тимчасової будови (лазні) і захопленням земельної ділянки.
З цією метою ОСОБА_7 , керуючись корисливим мотивом, вступив у злочину змову на даний час із невстановленими особами СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області, в компетенцію яких входило вчинення дій по складанню процесуальних документів і прийняття процесуальних рішень у кримінальному провадженні №0000143.
Відповідно до злочинної змови між ОСОБА_7 та невстановленими на даний час особами, останні мали скласти документи у кримінальному провадженні, відповідно до яких у діях ОСОБА_9 буде відсутній склад кримінального правопорушення щодо незаконного будівництва тимчасової будови (лазні) і захоплення земельної ділянки та не притягати його до кримінальної відповідальності, а ОСОБА_7 повинен був одержати від ОСОБА_9 за вказані дії неправомірну вигоду в розмірі 5000 (п`ять тисяч) доларів США, які в подальшому мали намір розподілити між собою.
Діючи з метою досягнення злочинного умислу, ОСОБА_7 після проведення огляду місця події в прибережній зоні озера Катлабух в селі Утконосівка Ізмаїльського району Одеської області, перебуваючи з ОСОБА_9 у розмові з останнім, повідомив про можливість вирішення питання про непритягнення його до кримінальної відповідальності для чого потрібно зустрітись та все обговорити без сторонніх осіб.
В подальшому 12.03.2021 близько 15 години 30 хвилин в районі міського ринку «Дар», що знаходиться в м. Ізмаїлі по Болградському шосе, ОСОБА_9 зустрівся з ОСОБА_7 , де в ході зустрічі останній виснув вимогу щодо передачі неправомірної вигоди в сумі 5000 (п`ять тисяч) доларів США (станом на 12.03.2021 відповідно до офіційного курсу національного банку України складало 138743 грн.), при цьому погрожуючи притягненням до кримінальної відповідальності ОСОБА_9 за вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним будівництвом тимчасової будови (лазні) і захопленням земельної ділянки.
Крім того, ОСОБА_7 зазначив, що у разі надання йому ОСОБА_9 обумовленої суми неправомірної вигоди, він надасть останньому офіційний документ про закриття кримінального провадження.
Сприйнявши вимогу ОСОБА_7 про передачу неправомірної вигоди обов`язковою, невиконання якої загрожувало притягненням до кримінальної відповідальності, ОСОБА_9 змушений був погодитися із незаконною вимогою ОСОБА_7 , повідомивши останньому, що йому необхідно деякий час для того, щоб зібрати вказану суму грошових коштів.
Проте, зрозумівши протиправність вимог ОСОБА_7 , ОСОБА_9 16.03.2021 добровільно заявив до правоохоронних органів про незаконні дії співробітника правоохоронного органу, направлені на одержання неправомірної вигоди.
В подальшому, діючи на виконання вимог ОСОБА_7 про передачу неправомірної вигоди, ОСОБА_9 05.04.2021 близько 12 год. 00 хв., діючи у встановлений ОСОБА_7 спосіб, зустрівся з останнім на АЗС «WOG» в м. Ізмаїл по проспекту Суворова, 378. В ході особистої зустрічі з ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , діючи відповідно до розподілу обов`язків із невстановленими на даний час особами, шляхом зловживання своїм службовим становищем, підтвердив необхідність надання йому раніше обумовленої суми неправомірної вигоди, при цьому, самостійно виказав можливість надання неправомірної вигоди двома рівними частинами, а саме: першу частину необхідно передати в найкоротший строк, а іншу вже після закриття кримінального провадження.
Після цього 07.04.2021 близько 12 год. 00 хв. ОСОБА_9 , діючи у встановлений ОСОБА_7 спосіб, зустрівся з останнім на АЗС «WOG» в м. Ізмаїл по проспекту Суворова, 378, де ОСОБА_7 , перебуваючи у салоні за кермом транспортного засобу марки «Mercedes-Benz», темно синього кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , шляхом зловживання своїм службовим становищем, одержав від ОСОБА_9 обумовлену раніше першу частину неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів у сумі 2500 (дві тисячі п`ятсот) доларів США (станом на 07.04.2021 відповідно до офіційного курсу національного банку України складало 69596 грн.) за непритягнення ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним будівництвом тимчасової будови (лазні) і захопленням земельної ділянки. Крім того, ОСОБА_7 особисто вказав про необхідність передачі йому другої частини неправомірної вигоди в сумі 2500 (дві тисячі п`ятсот) доларів США після прийняття рішення про закриття кримінального провадження та надання ним підтверджуючих офіційних документів.
Так, 12.04.2021 близько 11 год. 00 хв. ОСОБА_7 при особистій зустрічі з ОСОБА_9 поруч із будівлею територіального сервісного центру МВС № 5144в м. Ізмаїл по проспекту Суворова, 362, перебуваючи в салоні транспортного засобу марки «Honda CR-V», чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_9 , знаходячись на передньому пасажирському сидінні, ОСОБА_7 самостійно передав підписану від імені старшого слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_11 постанову про закриття кримінального провадження № 0000143 від 23.02.2021 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 197-1 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, та почав наполягати на передачі йому раніше обумовленої другої частини неправомірної вигоди у сумі 2500 (дві тисячі п`ятсот) доларів США при наступній зустрічі, мотивуючи це тим, що він вже виконав обумовлені домовленості.
Продовжуючи реалізовувати свої злочинні наміри на отримання обумовленої раніше неправомірної вигоди від ОСОБА_9 , 14.04.2021 близько 15 год. 10 хв. ОСОБА_12 , перебуваючи на передньому пасажирському сидінні транспортного засобу марки «Mercedes-Benz», білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_9 , що знаходився на території на АЗС «WOG» в м. Ізмаїл по проспекту Суворова, 378, шляхом зловживання своїм службовим становищем, на раніше висловлену вимогу одержав від ОСОБА_9 обумовлену раніше другу частину неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів у сумі 2500 (дві тисячі п`ятсот) доларів США (станом на 14.04.2021 відповідно до офіційного курсу національного банку України складало 70039 грн.) за непритягнення ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним будівництвом тимчасової будови (лазні) і захопленням земельної ділянки.
14.04.2021 о 15 годині 13 хвилин ОСОБА_7 затримано в порядку, передбаченому ст. 208 КПК України.
15 квітня 2021 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, тобто, у проханні надати та одержанні службовою особою, неправомірної вигоди для себе, за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії, з використанням наданої їй влади та службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.
Згідно з інформацією Управління СБУ в Одеській області за вих. №65/4-3839 від 13.04.2021 ГВ БКОЗ Управлінням в рамках досудового розслідування кримінального провадження №0000018 від 18.03.2021 додатково встановлено осіб, які можливо мають відношення до кримінального провадження, серед інших осіб, зокрема, ОСОБА_7 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у його користування перебуває автомобіль «Хюндай Соната», чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_4 .
14.04.2020 в період часу з 16.25 год. до 21.45. год. з метою врятування від знищення причетними до вчинення злочину особами майна, а саме: знаряддя вчинення злочину, предмету неправомірної вигоди, матеріалів досудового розслідування кримінального впровадження №0000143 за ч. 4 ст. 197-1 КК України, грошових коштів, здобутих протиправним шляхом, флеш-накопичувачі, жорстких дисків, карток пам`яті, мобільних телефонів, sim-карток, на підставі ч. 3 ст. 233 КПК України старшим слідчим ОСОБА_13 проведено обшук домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , в тому числі будинку, гаражу та автомобіля марки Mazda, моделі 323, державний номерний знак НОМЕР_5 .
Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна будинок АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_14 .
Згідно з довідкою №13439571 власником транспортного засобу автомобіля марки Mazda, моделі 323, державний номерний знак НОМЕР_5 , є ОСОБА_15 .
Як вбачається з протоколу обшуку від 14.04.2021, в ході обшуку будинку АДРЕСА_1 виявлено та вилучено предмет, схожий на рушницю ТОС-12, яка зберігалася у місці, не пристосованому для зберігання зброї та без відповідного дозволу на придбання та зберігання зброї; ноутбук марки Lenovo 330-ASY та флеш накопичувач марки SP (Silicon power) об`ємом 16 gb.
15.04.2021 старшим слідчим ТУ ДБР у м. Миколаєві ОСОБА_16 винесено постанову, відповідно до якої виявленні та вилученні в ході обшуку домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , речі та предмети визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000018 від 18.03.2021.
З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим доведено відповідність вилученого майна критеріям, які визначенні ст. 98 КПК України, воно є речовими доказами, може містити відомості про факти та обставини, які підлягають встановленню у кримінальному провадженні.
Слідчий суддя також вважає, що існують ризики знищення або передачі вилученого майна, а тому потреби досудового розслідування обґрунтовують застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вилученого майна.
Підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження слідчий суддя не вбачає.
Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, слідчим суддею не встановлено.
Враховуючи вищевикладене, клопотання слідчого підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 98, 167, 170-173 КПК України, -
УХВАЛИВ:
Клопотання старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000018 від 18.03.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, про арешт майна задовольнити.
Накласти арешт на майно, яке вилучено 14.04.2021 в ході обшуку домоволодіння за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: предмет, схожий на рушницю ТОС-12; ноутбук марки Lenovo 330-ASY та флеш накопичувач марки SP (Silicon power) об`ємом 16 gb.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1