Справа № 159/2243/19
Провадження № 1-в/159/59/21
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 травня 2021 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
з участю: прокурора ОСОБА_3 ,
представника заявника ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі Волинської обл. подання (клопотання) Ковельського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Волинській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для відбування призначеного судом покарання,
ВСТАНОВИВ:
До Ковельського міськрайсуду Волинської обл. 15.03.21 р. надійшло вказане вище подання, обґрунтоване тим, що матеріали по виконанню вироку щодо засудженого надійшли у відділ 18.11.19 р. і були прийняті до виконання. 05.12.19 р. засудженому було роз`яснено порядок звільнення від відбування покарання з випробуванням; порядок відбування іспитового строку; обов`язки, покладені на нього вироком суду; порядок притягнення до кримінальної відповідальності за скоєння повторного злочину; порядок направлення до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання і направлення в місця позбавлення волі для відбування призначеного вироком суду покарання, під розпис. Однак за час перебування на обліку у відділі засуджений порушив умови іспитового строку. Так 23.06.20 р. він не з`явився у відділ на реєстрацію. З приводу цього 07.07.20 р. у засудженого було відібрано пояснення, за яким він не з`явився на реєстрацію, так як займався особистими справами. Йому було винесено письмове попередження, проведено відповідну профілактичну роботу. 06.08.20 р. ОСОБА_5 було визнано винуватим у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127 КУпАП. У зв`язку з цим у нього було відібрано пояснення та проведено відповідну профілактичну бесіду. 01.03.20 р. до відділу надійшли постанови від 05.08.20 р. про визнання ОСОБА_5 винуватим у вчиненні адмінправопорушень, передбачених ч. 2 ст. 178, ч. 2 ст. 175 КУпАП. У зв`язку з цим у засудженого було відібрано пояснення. Зазначає, що з огляду на наведене вище, особу засудженого, вбачається, що він не бажає стати на шлях виправлення. Покликаючись на ч. 3 ст. 166 КВК України, просить вирішити питання скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням і направити засудженого для відбування призначеного вироком суду покарання.
Представник заявника у судовому засіданні клопотання (подання) підтримав з підстав, наведених у ньому, просить клопотання (подання) задовольнити. Суду додатково пояснив, що засуджений додатково піддавався адмінвідповідальності, інформація про що надійшла дещо згодом.

Засуджений проти задоволення клопотання (подання) заперечив та пояснив, що, дійсно, він допустив неявку на реєстрацію вперше та неумисно, вчинив адмінправопорушення, однак він не працює, займається підзаробітками. Просить у задоволенні клопотання (подання) відмовити.

Заслухавши думку прокурора, який вважає, що подання підставне та підлягає до задоволення; пояснення засудженого, дослідивши письмові докази, матеріали особової справи № 100/2019 р., суд приходить до висновку, що подання не підлягає до задоволення з огляду на наведене нижче.
Так та обставина, що за вироком Ковельського міськрайсуду Волинської області від 10.10.19 р. ОСОБА_5 був засуджений за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 р. позбавлення волі з іспитовим строком 2 р., стверджується копією вироку суду.
З матеріалів особової справи щодо засудженого вбачається, що за час іспитового строку він, дійсно, допустив порушення: неявку на реєстрацію в МРВ без поважної причини; двічі він притягався до адмінвідповідальності за 3 ма статтями КУпАП.
Неявка на реєстрацію 23.06.20 р., як встановлено, мала місце з неповажних причин.
Відповідно до копії постанови поліції від 06.08.20 р., ОСОБА_5 , дійсно, було визнано винуватим у вчиненні 06.08.20 р. адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127 КУпАП і накладено стягнення у виді попередження.
Однак аналізуючи вказану вище постанову, суд враховує, що особу піддано адмінстягненню за порушення як пішоходом правил перетину проїзної частини, тоді як ч. 1 ст. 127 КУпАП у її редакції, чинній за станом на 06.08.20 р., передбачала відповідальність за цією нормою права за:
-непокору пішоходів сигналам регулювання дорожнього руху,
-перехід пішоходами проїзної частини у невстановлених місцях або безпосередньо перед транспортними засобами, що наближаються,
-невиконання пішоходами інших правил дорожнього руху.
Вказана вище норма права не передбачає відповідальності за порушення пішоходами правил перетину проїзної частини.
За змістом п. 4.7 ПДР України, пішоходи мають обов`язок переходити проїзну частину відповідно до ПДР України, а саме: по пішохідних переходах, у тому числі підземних і надземних, а у разі їх відсутності на перехрестях по лініях тротуарів або узбіч.

Наведене вище ставить під сумнів правильність кваліфікації діяння особи та законність постанови, та зумовлює неприйняття такого доводу судом на користь доводів заявника.
Відповідно до копії постанови поліції від 05.08.20 р., ОСОБА_5 , дійсно, було визнано винуватим у вчиненні о 15 год. 39 хв. 05.08.20 р. адмінправопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 178 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 102 грн.
Відповідно до копії постанови поліції від 05.08.20 р., ОСОБА_5 , дійсно, було визнано також винуватим у вчиненні о 15 год. 39 хв. 05.08.20 р. адмінправопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 175 - 1 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 170 грн.
Однак аналізуючи вказані вище постанови від 05.08.20 р., суд враховує, що особу піддано адмінстягненню за два порушення, вчинені, практично, одночасно, у одному й тому місці, однією і тією ж посадовою особою до двох різних адмінстягнень, однак, без застосування ст. 36 КУпАП.
Крім того особу піддано адмінстягненню за ч. 2 ст. 178 КУпАП за знаходження на дитячому майданчику з явними ознаками алкольного сп`яніння, чим вона ображала людську гідність та громадську мораль, хоча ч. 2 ст. 178 КУпАП передбачає адмінвідповідальність за появу в громадських місцях у п`яному вигляді, що ображає людську гідність і громадську мораль, а не з ознаками алкогольного сп`яніння, повторно протягом року; без зазначення, де саме розташований дитячий майданчик та чи є він громадським місцем; коли саме, яким органом чи посадовою особою ОСОБА_5 попередньо протягом року був підданий адмінстягненню за тією чи іншою частиною ст. 178 КУпАП, що ставить під сумнів правильність кваліфікації діяння та законність такої постанови.
Крім того особу піддано адмінстягненню за ч. 2 ст. 175 - 1 КУпАП за куріння тютюнових виробів на дитячому майданчику, де куріння відповідно до закону заборонено, повторно протягом року, хоча ч. 2 ст. 175 - 1 КУпАП передбачає адмінвідповідальність за куріння тютюнових виробів у місцях, де це заборонено законом, а також в інших місцях, визначених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради, повторно протягом року після того, як особу було піддано адміністративному стягненню за вчинення порушення, передбаченого ч. 1 ст. 175 КУпАП, та без зазначення, яким саме законом це заборонено, так як диспозиція такої норми права є бланкетною; де саме розташований дитячий майданчик та чи є він громадським місцем; коли саме, яким органом чи посадовою особою ОСОБА_5 попередньо протягом року був підданий адмінстягненню за тією чи іншою частиною ст. 178 КУпАП, що ставить під сумнів правильність кваліфікації діяння та законність такої постанови.

Жодна з трьох вказаних вище копій постанов поліції не містить даних про ознайомлення з ними особи, роз`яснення прав та обов`язків, положень ст. 63 Конституції України, надання пояснень, отримання копії постанови.
Тому суд критично оцінює всі 3 ри постанови поліції щодо ОСОБА_5 ..
Подані представником заявника у судовому засіданні 25.05.21 р. ще 2 копії постанов поліції про притягнення засудженого до адмінвідповідальності 08.03.21 р. за ч. 1 ст. 127 та ч. 2 ст. 175 1 КУпАП, суд також оцінює критично, так як його піддано до адмінвідповідальності за порушення як пішоходом правил переходу проїзної частини о 22 год. 08.03.21 р., та за куріння сигарети на стаціонарно обладнаній зупинці громадського транспорту, де куріння заборонене, за також є адресою о 22 год. 22 хв. 08.03.21 р., із встановленням, ще о 00 год. 00 хв. 08.03.21 р. (тобто майже за добу до вчинення правопорушення) даних про його особу за базою «Армор»; однією і тією ж посадовою особою поліції без зазначення, коли саме було піддано особу адмінстягненню за вчинення правопорушення, що передбачене ч. 1 ст. 175 1 КУпАП повторно, та без застосування положень ст. 36 КУпАП.
Жодна з трьох вказаних вище копій постанов поліції не містить даних про ознайомлення з ними особи, роз`яснення прав та обов`язків, положень ст. 63 Конституції України, надання пояснень, отримання копії постанови.
Таким чином із змісту вказаних вище постанов про адмінправопорушення суд не вбачає, що вони є переконливим доказом систематичності вчинення засудженим адмінправопорушень та небажання його стати на шлях виправлення.
Суд також враховує, що із засудженим МРВ проводилися індивідуально - профілактичні бесіди, він був залучений на різноманітні профілактичні заходи. Як вбачається з матеріалів особової справи, даних про те, що засуджений зарекомендував себе негативно по місцю проживання, немає. Він за час іспитового строку не допустив вчинення кримінальних проступків.

За змістом ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.
Отже правові наслідки для засудженого визначаються його поведінкою протягом іспитового строку.
Таким чином підстав для однозначного висновку про те, що засуджений за час іспитового строку зарекомендував себе таким, що не бажає стати на шлях виправлення і є необхідність у направленні його для реального відбування покарання у місця позбавлення волі, з врахуванням даних про особу та поведінку засудженого, на даний час немає.

Тому подання слід визнати таким, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 166 КВК України, суд

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду на протязі 7 (семи) діб з дня її постановлення.
Головуючий:ОСОБА_1