Справа № 643/7148/21
Провадження № 1-кс/643/1965/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.04.2021 м.Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові клопотання слідчого СВ Харківського РУП №2 ГУ НП в Харківській області ОСОБА_3 , погодженого прокурором Салтівської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000054 від 02.04.2020,-

ВСТАНОВИВ:

До Московського районного суд м. Харкова 22.04.2021 надійшло вищезазначене клопотання про арешт майна, в обґрунтування якого зазначено, шо слідчим відділом Харківського РУП №2 ГУ НП в Харківській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000054 від 02.04.2020, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.366, ч.5 ст.191 КК України.

В рамках даного кримінального провадження ОСОБА_5 21.04.2021 повідомлено про підозру за ч.2 ст.366, ч.5 ст.191 КК України.

Враховуючи покарання передбачене за вчинення вказаного злочину, що передбачає конфіскацію майна, а також з метою відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди, сторона обвинувачення просить накласти арешт на майно, яке належить підозрюваному ОСОБА_5 на праві власності, а саме на: квартиру, що за адресою: АДРЕСА_1 .

Слідчий у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд даного клопотання за його відсутності, просив клопотання задовольнити та проводити розгляд без виклику особи, у власності якої знаходиться вищевказане майно, оскільки це є необхідним для забезпечення арешту майна.

Відповідно до ч.2 ст.172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Слідчий суддя, враховуючи вимоги ч.2 ст.172 КПК України, з метою забезпечення виконання арешту майна визнав можливим розгляд клопотання здійснювати без повідомлення власника майна.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється, у зв`язку з неприбуттям в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні.

Дослідивши клопотання й додані матеріали слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.5 ст.170 КК України у випадку, передбаченому п. 3 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч.5 ст.170 КК України у випадку, передбаченому п. 3 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Частиною шостою ст.170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Частиною 8 ст. 170 КПК України встановлено, що вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

Згідно ч.ч.10-12 ст.170 КПК України арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах , видаткові операції , цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. Заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається.

При вирішенні питання про арешт майна відповідно до ст.170 КПК України слідчий суддя, суд повинен враховувати зокрема: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Тобто, для застосування ч.2 ст.170 КПК України, окрім іншого, суд повинен встановити наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та можливість відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення

Слідчим відділом Харківського районного управління поліції №2 ГУ НП в Харківській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000054 від 02.04.2020, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.366, ч.5 ст.191 КК України.

В рамках даного кримінального провадження 25.02.2021 слідчим, за погодженням з прокурором, ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.366, ч.5 ст.191 КК України. Підозра підтверджується доданими до клопотання матеріалами та обґрунтована, окрім іншого, висновком судово-будівельної експертизи від 26.02.2021, протоколами тимчасових доступів до речей та документів, а також обшуків.

Згідно ч.5 ст.191 КК України, за вчинення даного кримінального правопорушення передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

Крім того, вбачається, що в рамках вказаного кримінального провадження прокурором заявлено цивільний позов в інтересах держави, щодо стягнення з підозрюваного завданих кримінальним правопорушенням шкоди, на загальну суму 4 929 409,52 грн. (чотири мільйони дев`ятсот двадцять дев`ять тисяч чотириста дев`ять гривень п`ятдесят дві копійки).

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Стаття 23 ЗУ «Про Прокуратуру» зазначає, що представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Згідно Реєстру прав власності на нерухоме майно (інформаційна довідка №251338450 від 06.04.2021) ОСОБА_5 є власником квартири загальною площею 63,6 кв.м., житлова площа 44,9 кв. м., за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно до вимог п.3, 4 ч.2 ст.171 КПК України дане клопотання містить посилання на конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним таким майном, слідчим доведена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.366, ч.5 ст.191 КК України, а загальна сума до відшкодування шкоди становить 4 929 409,52 грн.., яка в частині матеріальної шкоди співвідноситься з висновками експертів, на які посилається слідчий у клопотанні.

Враховуючи наведені обставини, а також правову підставу для арешту майна, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, слідчий суддя погоджується із доводами слідчого щодо необхідності накладення арешту на майно з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, оскільки на теперішній час здійснюється досудове розслідування, не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити відшкодуванню шкоди потерпілим. Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

Керуючись статтями 170-173 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Харківського РУП №2 ГУ НП в Харківській області ОСОБА_3 , погодженого прокурором Салтівської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000054 від 02.04.2020 задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, яке належить на праві приватної власності підозрюваному ОСОБА_5 , а саме на квартиру АДРЕСА_2 , шляхом заборони відчуження та розпорядження, з забороною органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема, але не обмежуючись Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київської, Севастопольської міської, районної, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, акредитованим суб`єктам, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, нотаріусам, державним виконавцям, приватним виконавцям та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації прав власності та інших речових прав, у тому числі реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження та інше).

В іншій частині клопотання відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду в термін 5 днів з моменту її проголошення. Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1