Справа № 570/2764/20
Номер провадження 1-в/570/11/2021
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2021 року м. Рівне

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

представника Городищенської ВК № 96 ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

засудженого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродж. та прож. до засудження АДРЕСА_1 , громадянина України, із загальною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, на утримані двоє малолітніх дітей, раніше неодноразово судимого,

23 вересня 2014 року за ч. 2 ст. 190 Кримінального кодексу України (далі - КК) 4 роки 3 місяці позбавлення волі на,

14 березня 2019 року Збаразьким районним судом Тернопільської області за ч. 2 ст. 15 - п. 1 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 263 КК, із застосуванням ч. 1, 4 ст. 70 КК на 9 років 6 місяців позбавлення волі,

про зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання

в с т а н о в и в :

Засуджений ОСОБА_6 , який відбуває покарання в ДУ "Городищенська виправна колонія № 96", звернувся до суду із вказаним клопотанням. Просить зарахувати у строк його покарання період з 18.07.2014 р. по 10.09.2014 р. та з 05.11.2015 р. по 07.10.2018 р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В судовому засіданні прокурор просив відмовити у задоволенні вказаного клопотання, оскільки перший із вказаних строків застосовано в іншому провадженні, а другий - не відносяться до строку попереднього ув`язнення.

Захисник та засуджений ОСОБА_6 в судовому засіданні просили задовольнити клопотання. Засуджений пояснив, що у зазначений період з 18.07.2014 р. по 10.09.2014 р. він перебував СІЗО. В період з 05.11.2015 р. по 07.10.2018 р. відбував покарання у виправних колоніях.

Заслухавши доводи учасників судового провадження, дослідивши клопотання та документи, матеріали із особової справи засудженого, суд приходить до наступного висновку.

Закон України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року № 838-VIII (далі - Закон № 838-VIII), передбачає зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Цей Закон застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуто повністю.

У строк попереднього ув`язнення включається строк:

а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду;

б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання;

в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження;

г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи;

ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України "Про попереднє ув`язнення" від 30 червня 1993 року № 3352-XII, попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Відповідно до положень ч. 2, ч. 4 ст. 532 КПК України, у разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Судові рішення суду апеляційної та касаційної інстанцій набирають законної сили з моменту їх проголошення.

У зв`язку із цим не підлягає зарахуванню у строк попереднього ув`язнення термін перебування та слідування під вартою засудженої особи зі слідчого ізолятора до установи виконання покарань, тобто термін від дати набрання вироком законної сили до дати прибуття до місця відбуття покарання.

Судом встановлено наступне.

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області ухвалою від 11 вересня 2014 року застосував стосовно ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 00000075 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Підволочиський районний суд Тернопільської області у вказаному провадженні продовжував строк тримання під вартою ОСОБА_6 , та вироком від 16 квітня 2015 року засудив ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 263 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років. Також цим вироком його виправдано за ч. 2 ст. 190, ст. 395 КК.

Апеляційний суд Тернопільської області ухвалою від 04 листопада 2015 року вирок місцевого суду змінив, постановив вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 263 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК ОСОБА_6 шляхом часткового складання покарання у виді позбавлення волі на строк 6 місяців за вироком Гусятинського районного суду Тернопільської області від 23 вересня 2014 року та покарання, призначеного за цим вироком, визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.

Після прийняття вказаної ухвили Апеляційний суд Тернопільської області від 04 листопада 2015 року видано розпорядження про виконання вироку Підволочиського районного суду Тернопільської області від 16 квітня 2015 року, та визначено ОСОБА_6 для відбування виправну колонію.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 22 вересня 2016 року скасував ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 04 листопада 2015 року та в порядку ч. 2 ст. 433 Кримінального процесуального Кодексу України (далі - КПК) вирок Підволочиського районного суду Тернопільської області від 16 квітня 2015 року стосовно ОСОБА_6 і призначив новий розгляд у суді першої інстанції.

При новому розгляді справи Збаразький районний суд Тернопільської області ухвалою від 08 жовтня 2018 року застосував стосовно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, та вироком від 14 березня 2019 року засудив ОСОБА_6 :

- за ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років 6 місяців;

- ч. 1 ст. 125 КК до покарання у виді громадських робіт на строк 100 годин;

- ч. 1 ст. 263 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК ОСОБА_6 за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років 6 місяців.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК ОСОБА_6 шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Гусятинського районного суду Тернопільської області від 23 вересня 2014 року у виді позбавлення волі на строк 4 роки 3 місяці, більш суворим покаранням, призначеного за цим вироком, визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років 6 місяців.

Також цим вироком ОСОБА_6 виправдано у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ст. 395 КК.

Зараховано ОСОБА_6 у строк покарання строк його попереднього ув`язнення з 11 вересня 2014 року по 04 листопада 2015 року та з 08 жовтня 2018 року по день набрання цим вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Початок строку відбування покарання постановлено рахувати з 18 липня 2014 року.

Тернопільський апеляційний суд ухвалою від 17 липня 2019 року вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_6 залишив без зміни.

Верховний Суд постановою від 11 грудня 2019 року Вирок Збаразького районного суду Тернопільської області від 14 березня 2019 року та ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 17 липня 2019 року стосовно ОСОБА_6 залишив без зміни.

За змістом цієї постанови, Верховний Суд розглянув доводи засудженого, який вважав, що не весь термін його попереднього ув`язнення за попереднім вироком зараховано у строк відбування покарання. За висновком Верховного Суду, судом правильно прийнято рішення про початок строку відбування призначеного покарання ОСОБА_6 з 18 липня 2014 року з урахуванням строку його попереднього ув`язнення, як за цим так і за попереднім вироком, а тому і ці твердження касаційної скарги засудженого є необґрунтованими.

У даному випадку суд вважає за доцільне звернутись до принципу поваги до остаточного рішення суду.

Пунктом 1 статті 6 Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) гарантоване право на справедливий судовий розгляд. У преамбулі Конвенції проголошується верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. ЄСПЛ зазначає, що одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів.

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі.

Питання про зарахування у строк покарання ОСОБА_6 строків попереднього ув`язнення вирішено при ухвалені згаданих рішень судів першої, апеляційної та касаційної інстанції. Повторне вирішення того ж питання не передбачено Кримінальнм процесуальним кодексом України, не вілповідає принципу поваги до остаточного рішення суду. Тому клопотання не підлягає до задоволення.

Також суд зазначає, що попереднє ув`язнення в період з 18.07.2014 р. по 10.09.2014 р. було застосовано до ОСОБА_6 в межах іншого кримінального провадження. У зазначений строк з 05.11.2015 р. по 07.10.2018 р. ОСОБА_6 відбував покарання. Такий строк не включається у строк попереднього ув`язнення, та відноситься до строку відбування покарання.

Із урахуванням встановлених обставин, клопотання засудженого ОСОБА_6 не підлягає до задоволення. Вказаний у клопотанні період перебування засудженого в слідчому ізоляторі та на етапуванні - є поза межами строку попереднього ув`язнення, та до такого строку не відносяться. Тому Закон № 838-VIII не застосовується.

Керуючись ст. 372, 392, 395, 537, 539 КПК України, ЗУ «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року № 838-VIII, суд

у х в а л и в :

Відмовити в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання.

Копію ухвали направити прокурору, захиснику, засудженому, начальнику ДУ "Городищенська виправна колонія № 96" для відома.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області протягом семи днів з дня її проголошення, в порядку ст. 395 КПК України.

Суддя ОСОБА_1