Провадження № 1-кс/947/4499/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.04.2021 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0004266 від 20.08.2015 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187, ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч 5ст. 27, ч. 3 ст. 190, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 205-1, ч. 2 ст. 209, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 365-2КК України, -
ВСТАНОВИВ:

1.Фактичні обставини даного кримінального провадження та обґрунтування поданого клопотання.
Досудовим розслідуванням установлено, що у травні 2016 року (більш точна дата досудовим розслідуванням не встановлена) ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та інші невстановлені особи, залучивши підставних осіб «вклейок» ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та використовуючи заздалегідь підроблені правовстановлюючі документи на конкретні об`єкти нерухомого майна, у тому числі які знаходились в іпотеках банків, а також нежилих приміщень, які належали територіальній громаді міста Одеси, незаконно отримали право власності на них, які у подальшому з використанням реквізитів фіктивного ТОВ «Бліц 2011» (), у якого не відкрито жодного банківського рахунку, перереєстрували право власності на нього, чим фактично легалізували їх.
Всього у період з липня 2016 року по листопад 2018 року з використанням ТОВ «Бліц 2011» вказана група осіб незаконно заволоділа 12 об`єктами нерухомості, розташованими в місті Одесі, які належали територіальній громаді міста Одеси та перебували в іпотеках банків, вартістю понад 14, 6 млн. грн., які легалізувала шляхом вчинення правочинів з ними та реєстрації права власності за ТОВ «Бліц 2011» та у подальшому реалізовувала добросовісним покупцям.
Поряд з цим, в ході слідства, було допитано в якості свідка ОСОБА_12 , який пояснив, що у 2008 році, він вирішив придбати транспортний засіб, автомобіль марки «Mercedes Benz» моделі «ML 350» 2007 року випуску, в кузові чорного кольору, номер кузова (шассі, рами) НОМЕР_1 , з державним номерним знаком НОМЕР_2 , купівля вказаного автомобіля здійснювалась в одному з автосалонів вул. Інглезі (вул. 25-ї Чапаївської дивізії) м. Одеси, ціна автомобіля на момент купівлі становила 115 000 доларів США, та у зв`язку із тим, що у ОСОБА_13 , на момент вчинення правочину не було повної суми, він отримав кредит в банківській установі ПАТ «Укрсиббанк» у сумі 80 000 доларів США, а різницю, в сумі 35 000 доларів США він в салоні сплатив готівкою. Після купівлі вказаного автомобіля останній почав виплачувати кредитні зобов`язання та виплачував на протязі 2 років. Приблизно 1/3 частину кредитних зобов`язань ним було виплачена. Та приблизно у 2012 році, банківська установа «Укрсиббанк» передала право на кредит банківській установі «Дельта Банк». В подальшому, весною ОСОБА_13 , на усній основі передав у користування вище вказаний автомобіль чоловіку на ім`я ОСОБА_14 , на що останній у свою чергу, був вирішити питання, щодо погашення кредитних зобов`язань перед банківською установою Дельта банк», але через декілька місяців, ОСОБА_14 жодних документів не надав та автомобіль не повернув. На протязі 2013-2014 свідок ОСОБА_13 , шукав можливості для продажу та погашення кредитного зобов`язання перед банківської установою, та в цей час, останній познайомився з чоловіком на ім`я ОСОБА_15 , який представився юристам, та який запропонував свої послуги для вирішення питань з кредитним зобов`язанням та подальшого продажу автомобіля. В подальшому, приблизно через 8 місяців, «Денис» зателефонував до ОСОБА_13 , та повідомив, що належний йому автомобіль марки «Mercedes Benz» моделі «ML 350» 2007 року випуску, в кузові чорного кольору, номер кузова (шассі, рами) НОМЕР_1 , з державним номерним знаком НОМЕР_2 , знаходиться по вул. Генуезькій, поряд з кафе «Лайт», в м. Одеса. Прибувши до вказаного місця, між «Денисом» та особою яка керувала на той час вищевказаним автомобілем. Після чого, вищевказаний автомобіль, зі слів ОСОБА_13 було доставлено до Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області, та як йому відомо в подальшому на авто було накладено арешт. Після чого, на протязі року, свідок періодично підтримував зв`язок з «Денисом», на що останній йому повідомляв, що треба почекати. На той час, банківська установа «Дельта Банк» ліквідувалась, та право на передачу кредитних зобов`язань перейшли іншій особі, кому саме, ОСОБА_13 , не відомо. В подальшому, у 2016-2017 році, свідкові подзвонив « ОСОБА_15 », та повідомив, що йому необхідно зустрітись з особою на ім`я « ОСОБА_16 », так як, у останнього на руках знаходяться документи з банку по погашення кредитного зобов`язання. При зустрічі з « ОСОБА_16 », останній показав стопку документів, та повідомив свідкові, що автомобіль буде перереєстрований на іншу особу та кредитні зобов`язання по ньому відсутні. З того часу, по осінь 2020 року, жодних дзвінків, смс-повідомлень, листів, щодо погашення кредитного зобов`язання за автомобіль марки «Mercedes Benz» моделі «ML 350» 2007 року випуску, в кузові чорного кольору, номер кузова (шассі, рами) НОМЕР_1 , з державним номерним знаком НОМЕР_2 , на адресу ОСОБА_13 , не надходило. Однак станом на кінець жовтня 2020 року, почали поступати дзвінки щодо повернення коштів по кредиту.
Поряд з цим, останній пояснив, що будь яких документів на право власності, реалізацію, перереєстрацію він не будь-якій особі не надавав, особисто не підписував.
Також, відповідно до акту проведення аукціону від 14.01.2014 року, затвердженого в.о начальника Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_17 , який складений ст. державним виконавцем ОСОБА_18 , в якому вбачається, що у провадженні Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції знаходилось виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису 1237 виданого Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_19 14.03.2013 року, про звернення стягнення на рухоме майно - марки «MercedesBenz» моделі «ML 350» 2007 року випуску, в кузові чорного кольору, номер кузова (шассі, рами) НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_13 , Кошти отримані від реалізації транспортного засобу направити на погашення заборгованості перед ПАТ «Дельта-Банк» у розмірі 555 500, 00 грн.
17.06.2013 виконавцем було описано та вилучено майно боржника, а саме вищевказаний транспортний засіб.
20.11.2013 року, арештоване майно, передано на реалізацію до Філії № 16 ПП «НИВА- В.Ш.» та укладено договір про надання послуг по організації і проведення аукціону з реалізації арештованого рухомого майна № 10/128/14/3 від 12.11.2013.
Відповідно до протоколу №10/128/14/3 від 09.01.2014 транспортний засіб, автомобіль марки транспортний засіб, автомобіль марки «Mercedes Benz» моделі «ML 350» 2007 року випуску, в кузові чорного кольору, номер кузова (шассі, рами) НОМЕР_1 , д/н НОМЕР_2 , придбав ОСОБА_20 (інн), що проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
В подальшому було встановлено, що свідоцтвом від 18.03.2016, зареєстрованому в реєстрі під № 381 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_21 , було засвідчено право власності на транспортний засіб, автомобіль марки «MercedesBenz» моделі «ML 350» 2007 року випуску, в кузові чорного кольору, номер кузова (шассі, рами) НОМЕР_1 , д/н НОМЕР_2 , за гр. ОСОБА_20 .
Відповідно до заяви № 247764500від 11.10.2019 ТСЦ № 5141 РСЦ ГСЦ МВС в Одеській області, вбачається, що транспортний засіб автомобіль марки автомобіль марки «MercedesBenz» моделі «ML 350» 2007 року випуску, в кузові чорного кольору, номер кузова (шассі, рами) НОМЕР_1 , д/н « НОМЕР_3 .10.2019 було перереєстровано на нового власника ОСОБА_22 , відповідно до договору купівлі-продажу та договору комісії № 6452/19/007615, на автомобіль були видані державні номерні знаки НОМЕР_4 та свідоцтво про реєстрацію серії НОМЕР_5 .
У зв`язку з тим, що виникла необхідність у забезпеченні збереженні речових доказів та те, що вилучене майно являється речовим доказом у даному кримінальному провадженні по якому необхідно провести необхідні слідчі дії, для встановлення наявності слідів кримінального правопорушення,є необхідність у їх арешті для подальшого використання зазначеного майна в процесі доказування.
2. Позиції учасників при розгляді клопотання.
Від прокурора надійшла заява про розгляд клопотання без його участі.

Власник майна ОСОБА_23 про дату та час розгляду клопотання був повідомлений, в судове засідання не з`явився.

3. Висновки слідчого судді.
Дослідивши подане клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
3.1. Норми законодавства, якими керується слідчий суддя при вирішенні клопотання про арешт майна.
Згідно ч. 3 ст. 132 КПК України - застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України - арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України - у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України - речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправних шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
3.2. Правова підстава та мета арешту майна.
Як вбачається з матеріалів клопотання, органом досудового розслідування на теперішній час обґрунтовано здійснюється досудове розслідування в рамках даного кримінального провадження, за фактом можливого вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187, ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч 5ст. 27, ч. 3 ст. 190, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 205-1, ч. 2 ст. 209, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 365-2 КК України.
Слідчим суддею встановлено, що транспортний засіб марки «Mercedes Benz» моделі «ML 350», 2007 року випуску, в кузові чорного кольору, номер кузова (шассі, рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_4 , відповідає критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України, зокрема, вказаний транспортний засіб є об`єктом кримінально-протиправних дій.

У зв`язку з викладеним, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, оскільки існує необхідність в забезпечені збереження речових доказів, та з метою проведення необхідних слідчих дій та експертних досліджень з вказаним майном.

3.3. Завдання та необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 ч. 1 ст. 170 КПК України.
Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Як вбачається з підстав та мети застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, транспортний засіб може бути речовим доказом в рамках кримінального провадження.
При цьому, оскільки майно є речовим доказом в рамках кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що існує ризик його можливого відчуження, зміни або знищення, в цілях подальшого ймовірного уникнення передбаченої законом відповідальності за ймовірно вчинені дії, у випадку підтвердження їх факту у встановленому законом порядку.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
У зв`язку з викладеним, з метою забезпечення досягнення завдань кримінального провадження наявна необхідність в накладенні арешту майна на транспортний засіб.
3.4. Розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
Слідчим суддею встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавлених осіб пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремих осіб, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.
При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність зазначеного майна категорії речових доказів, зацікавлені особи, в порядку ст. 174 КПК України, мають процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.
3.5. Висновки слідчого судді.
На підставі викладеного, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на транспортний засіб, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, а також з метою забезпечення повного, всебічного розслідування кримінального провадження, зокрема, для проведення ряду слідчих дій та експертних досліджень, слідчий суддя приходить до переконання, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та інтереси власника майна, про які йдеться в клопотанні, та якого така особа зазнає внаслідок застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, тому клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню.
Також, враховуючи те, що існує ризик відчуження або зміни майна, на яке сторона обвинувачення просить накласти арешт, слідчий суддя вважає за необхідне накласти заборону розпорядження та користування зазначеним майном, з метою запобігання вищевказаному ризику.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0004266 від 20.08.2015 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187, ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч 5ст. 27, ч. 3 ст. 190, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 205-1, ч. 2 ст. 209, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 365-2КК України задовольнити.

Накласти арешт, із забороною відчуження, розпорядження та користування, на автомобіль марки «MercedesBenz» моделі «ML 350» 2007 року випуску, в кузові чорного кольору, номер кузова (шассі, рами) НОМЕР_1 , державним номерним знаком НОМЕР_4 , свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу, ключі запалення від нього.

Виконання ухвали покласти на старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1