Справа № 159/4751/20
Провадження № 1-кп/159/97/21
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 серпня 2021 року м. Ковель

Ковельський міськрайсуд Волинської обл. в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: прокурора ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі Волинської обл. кримінальне провадження № 120 200 301 100 002 64, що внесене у ЄРДР 11.02.20 р., про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кухарів Ковельського району Волинської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з освітою середньою, одруженого (з 03.09.19 р.), має на утриманні 3 - х осіб (2 х неповнолітніх дітей та непрацездатну дружину, яка здійснює догляд за дитиною віком до 3 х років), не працюючого, відповідно до ст. 89 КК України, - вважається таким, що не судимий, паспорт серії НОМЕР_1 , і. н. НОМЕР_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 164 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_3 за рішенням Ковельського міськрайсуду Волинської області від 05.03.19 р. зобов`язаний сплачувати на користь потерпілої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 1 600 грн щомісячно, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.01.19 р., та до досягнення дитиною повноліття. Обвинувачений ОСОБА_3 , будучи ознайомленим із вказаним вище судовим рішенням, знаючи про покладений на нього обов`язок щодо сплати аліментів на утримання малолітньої дитини, в період часу з 01.01.19 р. по 31.07.20 р. злісно ухилявся від сплати вище вказаних коштів. Так обвинувачений ОСОБА_3 у вказаний вище період, будучи працездатним і попередженим державним виконавцем про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів, документів, що свідчили б про неможливість працевлаштування чи погіршення стану здоров`я у виконавчу службу не пред`являв; у центр зайнятості з приводу працевлаштування не звертався, офіційно не працевлаштовувався, отримував постійно доходи у межах України, однак, про суму заробітку та джерела доходів державного виконавця не повідомляв; аліментів не виплачував, внаслідок чого за вказаний вище період утворилась заборгованість по сплаті коштів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 24 533 грн, 52 коп., що сукупно перевищує суму виплат за 3 міс. відповідних платежів.

Своїми діями обвинувачений ОСОБА_3 вчинив злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), тобто, кримінальне правопорушення (проступок), передбачене ч. 1 ст. 164 КК України.

У судовому засіданні 12.08.21 р. обвинувачений свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав у повному обсязі та суду показав, що, дійсно, він за рішенням Ковельського міськрайсуду Волинської області від 05.03.19 р. зобов`язаний сплачувати на користь потерпілої аліменти на утримання дочки ОСОБА_7 у твердій грошовій сумі в розмірі по 1 600 грн щомісячно. Таке судове рішення він не оскаржував та з ним був ознайомлений. Однак у період, вказаний у обвинувальному акті, він, знаючи про покладений на нього обов`язок щодо сплати аліментів на утримання дитини, вказаних вище коштів не сплачував з врахуванням свого майнового стану: одружився та у нього народилась ще одна дитина, виникли додаткові витрати та потреби, а економічна ситуація на ринку не сприяла покращенню його майнового стану. Однак він не працевлаштовувався та на облік у центрі зайнятості як такий, що шукає роботу, не ставав. Він був попереджений держвиконавцем про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів. Виниклу суму заборгованості визнає. На даний час суму заборгованості ним погашено. У скоєному розкаюється.

Прокурор заявила про спрощений порядок розгляду справи.

Обвинувачений та його захисник, кожен зокрема, не заперечили.

Також у судовому засіданні встановлено, що є істинною та добровільною визнавальна позиція обвинуваченого у справі, він не оспорює кваліфікації його дій та вважає докази його винуватості, що зібрані у справі, достовірними, допустимими і достатніми. З матеріалами справи обвинувачений, інші учасники судового розгляду, ознайомлені у повному обсязі. Обвинувачений визнає усі докази, що є у справі, у скоєному щиро розкаюється.

Крім того винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується іншими доказами, що зібрані органом дізнання.

Суд повно, всесторонньо, обєктивно аналізуючи зібрані у справі докази, приходить до висновку, що злочинні дії обвинуваченого кваліфіковано правильно.

У відповідності до вимог ст. ст. 50, 65 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, що, відповідно до вимог ст. 12 КК України, відноситься до категорії кримінального проступку з 01.07.20 р.; дані про його особу та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.
До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відносить щире каяття. Обтяжуючих його покарання обставин суд не вбачає.
Поряд з цим, призначаючи покарання, суд враховує конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення; інформацію про стан здоров`я обвинуваченого, який на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває та за допомогою до них не звертався; особу обвинуваченого, який неодноразово раніше притягався до кримінальної відповідальності, однак, вважається таким, що раніше не судимий з врахуванням положень ст. 89 КК України, і по місцю проживання та тимчасового фактичного проживання характеризується позитивно; він не працює та доходу не має, хоча є працездатного віку та має 3 х утриманців; він за станом на 19.05.21 р. добровільно погасив суму заборгованості по аліментах за період, вказаний у обвинувальному акті.
З урахуванням наведеного вище, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання, в межах санкції частини статті, за якою він обвинувачується, у виді громадських робіт на мінімальний їх термін, встановлений цією нормою права. Підстав для застосування більш суворого покарання, більш суворого виду покарання з врахуванням того, що обвинувачений по місцю проживання та тимчасового фактичного проживання характеризується позитивно; є працездатного віку та має на утриманні 3 - х осіб (2 х неповнолітніх дітей та непрацездатну дружину, яка здійснює догляд за дитиною віком до 3 х років); він за станом на 19.05.21 р. добровільно погасив суму заборгованості по аліментах за період, вказаний у обвинувальному акті; у судовому засіданні заявив про своє щире каяття, суд не вбачає.
Суд вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого та попередження вчинення як ним, так і іншими особами нових кримінальних правопорушень.
Арешти на майно не накладались.
Процесуальних витрат та речових доказів у справі немає.
Цивільний позов не заявлявся.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 368, 370 КПК України, ст. ст. 5, 12 КК України, суд
У Х В А Л И В:
Визнати винуватим ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 80 (вісімдесят) годин.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Головуючий:ОСОБА_1