Справа № 1-кп/593/37/2021
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" січня 2021 р.

Бережанський районний суд Тернопільської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

з участю:

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

представника потерпілого (адвоката) ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника (адвоката): ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бережани Тернопільської області клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 на домашній арешт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР №-0000054 від 25 травня 2020 року про обвинувачення за ч.1 ст. 121 КК України ОСОБА_6 , -

В С Т А Н О В И В :

У судовому засіданні прокурор клопоче перед судом про продовження обраного обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. В обґрунтування клопотання зазначила, що кримінальне правопорушення, яке інкримінується обвинуваченому за ч.1 ст. 121 КК України є тяжким, вчинене із застосуванням насильства, за яке передбачене безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років; зважаючи на тяжкість інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, перебуваючи на волі, з метою уникнення відбування вказаного покарання, той може навмисно переховуватися від суду. В обґрунтування цього ризику також вказала, що після вчинення злочину, обвинувачений одразу втік з місця події, у нього відсутні міцні соціальні зв`язки у суспільстві, - він не одружений, не працює, на утриманні осіб похилого віку та малолітніх немає. Також прокурор зазначила про існування ризику, що перебуваючи на волі обвинувачений може незаконно впливати на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні. В обґрунтування цього ризику прокурор послалася на те, що свідки й потерпілі у суді не допитувалися, обвинувачений безпосередньо знайомий із ними, а тому може впливати на них, чинити відповідний тиск, шляхом погроз схиляти таких осіб до дачі неправдивих показів на його користь, або до відмови від участі у кримінальному провадженні або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню. А тому вважає, що і на даний час продовжують існувати обставини, які виправдовують тримання під вартою обвинуваченого та підтверджують наявність ризиків, які існували під час обрання обвинуваченому такого запобіжного заходу та були враховані судом і при продовженні обвинуваченому строку тримання під вартою.

Щодо клопотання захисника про зміну обвинуваченому обраного запобіжного заходу із тримання під вартою на домашній арешт заперечила, вважає його необґрунтованим й безпідставним.

Потерпілий ОСОБА_4 та його представник адвокат ОСОБА_5 щодо задоволення клопотання прокурора заперечили, вказуючи на його необґрунтованість, вважають що воно не підлягає до задоволення, і на їх думку обвинувачений повинен перебувати під запобіжним заходом у виді цілодобового домашнього арешту.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 у задоволенні клопотання прокурора просить відмовити, при цьому фактично послався на те, що прокурор не довів у судовому засіданні реальних або можливих намірів ухилення ОСОБА_6 від суду або реальних намірів вдатися до таких дій; вважає, що стороною обвинувачення не надано достатнього обґрунтування наявності ризиків ухилення обвинуваченого від суду чи незаконного впливу його підзахисного на свідків й потерпілих, з посиланням на конкретні докази його реального існування.

Також, адвокатом, одночасно із запереченнями проти клопотання прокурора, заявлено усне клопотання про зміну обраного його підзахисному запобіжного заходу на домашній арешт. Повідомив суд, що його підзахисний хоча й частково, але визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України. Задля відшкодування заподіяної потерпілим шкоди, обвинувачений повинен перебувати на волі, під домашнім арештом й лише тоді його (обвинуваченого) мати, погодилася відшкодувати такі збитки потерпілим. Також просить суд врахувати, що обвинувачений до затримання проживав разом із своїм престарілим батьком (віком 63 роки), який є інвалідом 3 групи та учасником бойових дій і перебував на утриманні обвинуваченого, хоча доказів цього немає.

Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні з клопотанням прокурора не згідний, а клопотання свого захисника про зміну запобіжного заходу на домашній арешт підтримав й просить задовольнити, пояснень з цього приводу суду не надав.

Решта учасників процесу потерпілий ОСОБА_8 , його законний представник (мати) ОСОБА_9 та представники адвокати ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у судове засідання не з`явилися, у суду відсутні відомості про їх належне повідомлення; лише від адвоката ОСОБА_12 до суду електронним зв`язком надійшла заява про неможливість прибуття у судове засідання через хворобу й визначення іншої дати судового розгляду цього кримінального провадження. Від решти представників потерпілого жодних заяв щодо розгляду цього кримінального провадження до суду не надійшло. Суд вважає за можливе розглянути й вирішити клопотання прокурора та захисника ОСОБА_7 за відсутністю вказаних осіб, оскільки це не вплине й не порушить їх охоронювані законом права, свободи й інтереси.

Заслухавши клопотання прокурора про продовження вжитого щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, розглянувши клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 , яке підтримав обвинувачений ОСОБА_6 про заміну існуючого запобіжного заходу на домашній арешт, заслухавши позицію сторони потерпілого ОСОБА_4 , який солідарний з стороною захисту обвинуваченого, суд дійшов до такого висновку.

Згідно положень ч. З ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
У зв`язку зі спливом строку з дня продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , суд зобов`язаний розглянути питання щодо доцільності продовження тримання його під вартою.

Ухвалою суду від 02 грудня 2020 року обвинуваченому ОСОБА_6 обраний йому запобіжний захід у виді тримання під вартою залишено без змін та продовжено до 29 січня 2021 року (включно).

Як вбачається з обвинувального акту, обвинуваченому ОСОБА_6 інкримінується вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, яке є тяжким, насильницьким й умисним, за вчинення якого передбачено покарання від п`яти до восьми років позбавлення волі без альтернативної міри покарання.

Як слідує з обвинувального акту, а також із повідомлених суду учасниками процесу (як стороною обвинувачення (прокурором) так і стороною захисту обвинуваченим ОСОБА_6 ) у підготовчому судовому засіданні відомостей, які стосуються особи обвинуваченого, достовірність яких не заперечена учасниками процесу, останній на час складання обвинувального акту і на даний час не мав і не має постійного джерела заробітку та доходу, постійно не працював; не судимий, інших кримінальних проваджень щодо нього немає і запобіжні заходи у кримінальному провадженні раніше до нього не застосовувалися, не одружений, проживав разом із батьком, який є інвалідом 3 групи, однак, оскільки доказів утримання батька у судовому засіданні не надано, суд констатує, що утриманців обвинувачений не має; також відсутні відомості про володіння обвинуваченим рухомим чи нерухомим майном, відомостей про поганий стан здоров`я обвинуваченого суду не надано.

Як вважає суд, такі встановлені у судовому засіданні обставини свідчать про відсутність у обвинуваченого стійких позитивних соціальних зв`язків в суспільстві. А тому, враховуючи тяжкість інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, суд розцінює такі обставини, як такі що свідчать про наявність ризику ухилення обвинуваченого (переховування) від суду у випадку застосування до нього іншого, більш м`якого, не пов`язаного із утриманням під вартою, запобіжного заходу.

Інші, вказані прокурором у її клопотанні ризики вважати, що, перебуваючи на волі, обвинувачений ОСОБА_6 може здійснити дії, передбачені п.3 ч.1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, а тому не можуть вважатися обґрунтованими.

У контексті вказаних вище заперечень сторони захисту та клопотання про зміну запобіжного заходу, суд констатує, що будь-яких нових, раніше не повідомлених суду відомостей, які б підтверджували позитивну поведінку обвинуваченого і його міцні соціальні зв`язки, стороною захисту суду не повідомлено.

Таким чином, жодних нових обставин, або таких, які не були предметом судового розгляду при обранні обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою чи при його продовженні, які б могли слугувати підставою для зміни обвинуваченому вже вжитого щодо нього запобіжного заходу на більш м`який цілодобовий домашній арешт, сторона захисту суду не надала й не повідомила про їх існування.

Отже, вищенаведені встановлені судом у судовому засіданні обставини є достатніми підставами вважати про продовження існування обґрунтованих ризиків того, що обвинувачений ОСОБА_6 перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, а тому більш м`який запобіжний захід, аніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення запобіганню таких ризиків.

Із зазначених підстав клопотання прокурора слід задовольнити, а клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 , підтримане його підзахисним - обвинуваченим ОСОБА_6 , - до задоволення не підлягає з підстав необґрунтованості.

Зважаючи на такі обставини, суд вважає необхідним продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 до 2 місяців - з 25 січня 2021 року по 24 березня 2021 року (включно).

З огляду на вищевикладене, керуючись ст. ст. 177, 197, 183, 331 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 про зміну обраного обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

Запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою залишити без змін та вважати його продовженим з 25 січня 2021 року до 24 березня 2021 року (включно).

Дана ухвала підлягає виконанню з моменту її проголошення та діє стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 до 24 березня 2021 року (включно).

Копію даної ухвали вручити прокурору, обвинуваченому ОСОБА_6 , захиснику (адвокату) ОСОБА_7 та надіслати начальнику Чортківського СІЗО №-26 за місцем утримання обвинуваченого ОСОБА_6 для виконання.

Ухвала суду може бути оскаржена, шляхом подання апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду через Бережанський районний суд Тернопільської області протягом семи днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - з моменту вручення їй копії ухвали.
Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення і подання апеляційної скарги на ухвалу не зупиняє її виконання.

Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області ОСОБА_1