Кагарлицький районний суд Київської області
Справа № 368/171/21
номер провадження 1-кп/368/131/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.04.2021 рокум.Кагарлик Київської області

Кагарлицький районний суд Київської області у складі:

Головуючий: суддя ОСОБА_1

При секретарі: ОСОБА_2

- розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Кагарлицького районного суду Київської області в м. Кагарлик кримінальне провадження за ч. 2 ст. 286 КК України, який внесено 30.11.2020 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000150 відносно обвинуваченого:
- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Склименці Корсунь Шевченківського району Черкаської області, громадянина України, одруженого, пенсіонера, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -
- якому в рамках даного кримінального провадження 26.02.2021 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), який передбачено:
- ч. 2 ст. 286 КК України, - у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, -
- відносно якого в рамках даного кримінального провадження запобіжний захід не застосовувався, -

- з участю сторін кримінального провадження:
- сторона обвинувачення:

Прокурор, - ОСОБА_4

- сторона захисту:

Обвинувачений, - ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :

В судовому засіданні судом встановлено наступні фактичні обставини справи:
Обвинувачений ОСОБА_3 30.11.2020 близько 10 години 30 хвилин керував технічно - справним автомобілем марки «RENAULT», модель «KANGOO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , а саме, - рухався другорядною дорогою сполученням Бурти - Ржищів, на відстані 5 км від м. Ржищева, Київської області, поза межами населених пунктів.
Наблизившись до нерегульованого перехрестя Бурти - Ржищів з головною дорогою Канів - Кагарлик - Київ, неумисно, з необережності порушив вимоги:
- п. 1.3. ПДР України, - згідно якого «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно виконувати вимоги правил дорожнього руху, а також бути взаємо ввічливими»;

- п. 1.5. ПДР України, - згідно якого «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

- п.2.1 «ґ» ПДР України, - згідно до якого «водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення)»;

- п.2.2 ПДР України, - згідно якого «Проїзд без зупинки заборонений»;

- п.2.3 «б» ПДР України, згідно до якого «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатися від керування цим засобом у дорозі», -

- відповідно, в порушення вищевказаних норм ПДР України обювинувачений ОСОБА_3 не був уважний під час керування транспортним засобом, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, та допустив порушення п. 16.11 ПДР України, - згідно якого на перехресті нерівнозначних доріг, водій, що рухається по другорядній дорозі повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрестя проїзної частини по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху, не переконався, що його рух буде безпечним і не створить перешкод, іншим учасникам, не зупинив свій автомобіль та не надав переваги в русі транспортним засобам, що рухалися по головній перехрещувальній дорозі, виїхав на перехрестя, де допустив зіткнення з автомобілем марки «NISSAN», мождель «JUKE», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням потерпілого ОСОБА_5 , який рухався по головній дорозі, сполученням Канів - Кагарлик - Київ, - зліва направо відносно напрямку руху автомобіля, керованого ОСОБА_3 .

В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля марки «NISSAN», моделі «JUKE», реєстраційний номер НОМЕР_2 , - потерпілий ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 43 від 26.02.2021 встановлено, що у потерпілого ОСОБА_5 , 1965 року народження, згідно наданої медичної документації, виявлені тілесні ушкодження у вигляді перелому 5-8 ребер зліва, лівобічного після травматичного пневмотораксу. Виявлені тілесні ушкодження утворились від дії тупого (-их) твердого (-их) предмета (-ів) з обмеженою травмуючою поверхнею та за ступенем тяжкості кваліфікуються: комплекс ушкоджень в області грудної клітини, - до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя в момент заподіяння.
Виявлені у потерпілого ОСОБА_5 тілесні ушкодження могли утворитись за обставин вказаних у фабулі наданої Постанови, тобто при ДТП, яка мала місце 30.11.2020 року і можуть знаходитись в причинному зв`язку з вищевказаною ДТП.
Таким чином, грубе порушення водієм автомобіля марки «RENAULT», моделі «KANGOO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , - обвинуваченим ОСОБА_3 вимог пунктів п. 1.3, п.1.5, п.2.2, п.2.3 «б», п.16.11 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року та введених в дію з 01 січня 2002 року, - перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5 .
Отже, вищевказані дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України, - дії з необережності, які виявилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_5 тяжкі тілесні ушкодження.

Відповідно, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив злочин, який передбачено ч. 2 ст. 286 КК України, а тому є підстава для притягнення його до кримінальної відповідальності та призначення йому кримінального покарання у межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України.
Обґрунтування рішення суду про винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним злочину, який передбачено ч. 2 ст. 286 КК України.
Згідно ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, який передбачено цим Кодексом.
Згідно ч. 2 ст. 2 КК України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Отже, суд зазначає, що єдиною підставою кримінальної відповідальності є склад злочину, тобто наявність у діях обвинуваченого ОСОБА_3 усіх юридичних ознак злочину, визначеного в диспозиції ч. 2 ст. 286 КК України.
В даному випадку кримінальна відповідальність обвинуваченого ОСОБА_3 настає за протиправні діяння, які були ним вчинені з необережності з урахуванням положень ст. 25 КК України.
Отже, підставою кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_3 є вчинення ним суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тобто при наявності об`єктивних (об`єкт, діяння, наслідки, причиновий зв`язок) і суб`єктивних (суб`єкт, вина) ознак, які характеризують дане суспільно небезпечне діяння як злочин.
Кримінальна відповідальність передбачає законно обґрунтований обов`язок обвинуваченого ОСОБА_3 , який скоїв злочин, який передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, піддатися осуду з боку держави і бути покараним у повній відповідності з законом.
Такий обов`язок виник з моменту скоєння обвинуваченим ОСОБА_3 злочину, який передбачено ч. 2 ст. 286 КК України і створює тим самим кримінальні правовідносини між обвинуваченим ОСОБА_3 і державою.
Склад злочину.
Об`єкт злочину:
-безпека дорожнього руху;
-здоров`я громадянина, - потерпілого ОСОБА_5 ;
Предмет злочину:
- автомобіль марки «RENAULT», модель «KANGOO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 належить ОСОБА_6 .

Об`єктивна сторона складу злочину складається з:
1. Порушення правил безпеки дорожнього руху обвинуваченим ОСОБА_3 , зокрема, пунктів п. 1.3, п.1.5, п.2.2, п.2.3 «б», п.16.11 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року та введених в дію з 01 січня 2002 року, які перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5 .

2. Суспільно небезпечний наслідок злочину, який передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, та який вчинив обвинувачений ОСОБА_3 полягає в наступному:
- отримання потерпілим ОСОБА_5 тяжких тілесних ушкоджень.
3. Причиновий зв`язок між порушенням та наслідками, що підтверджується висновком експертизи № 43 від 26.02.2021 року.
Отже, суд вважає, що в даному випадку є причиновий зв`язок між порушення правил безпеки дорожнього руху обвинуваченим ОСОБА_3 , зокрема, пунктів п. 1.3, п.1.5, п.2.2, п.2.3 «б», п.16.11 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року та введених в дію з 01 січня 2002 року, та фактом настання ДТП, в результаті чого потерпілий отримав тяжкі тілесні укшодження.

Суб`єкт злочину:
Суб`єктом злочину, який передбачено ч. 2 ст. 286 КК України є особа, яка до часу вчинення злочину досягла 16 ти річного віку, відповідно, обвинувачений ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - є суб`єктом злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Суд окремо зазначає, що для кваліфікації дій винного за ст. 286 КК України не має значення, чи керувала особа власним транспортним засобом, який належить їй на праві власності, чи керувала транспортним засобом, який належить іншій особі, - фізичній чи юридичній, вчинила ДПТ під час роботи чи у вільний від роботи час, керувала транспортним засобом правомірно або в результаті самовільного захоплення і крадіжки, чи були в винного в момент керування транспортним засобом права водія або він не мав чи був їх позбавлений.
Вищевказані обставини мають значення лише при вирішенні судом питання про відшкодування шкоди ( моральної та матеріальної), яка завдана злочином, який передбачено ст. 286 КК України.
Суб`єктивна сторона складу злочину:
Необережна форма вини обвинуваченого ОСОБА_3 .

Винність обвинуваченого ОСОБА_3 в судовому засіданні у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), який передбачено ч. 2 ст. 286 КК України повністю доведена зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами:
- показаннями обвинуваченого ОСОБА_3 в судовому засіданні, який надав наступні показання:
Положення ст. 18 КПК України, та ст. 63 Конституції України йому судом роз`яснені та зрозумілі.
Завважав за необхідне самостійно захищати свої законні права та інтереси в даному кримінальному провадженні, - без участі захисника (адвоката).
Дослівно, - зазначив, що обставини, які викладені в обвинувальному акті щодо обставин вчиненого ним злочину, - відповідають дійсності, тому добавити нічого не зможе.
Додатково на запитання суду обвинувачений ОСОБА_3 повідомив, що в той день він рухався на автомобілі в м. Ржищів у власних потребах.
Під`їхавши до перекрестя, він переконався, що не було інших автомобілів, та продовжив рух на саме перектерстя, після чого відчув удар по корпусу автомобіля.
В результаті ДТП він сам отримав тілесні ушкодження, а потерпілий, - водій автомобіля «Ніссан», - також отримав тілесні ушкоджененя, а його автомобіль отримав значні механічні пошкодження.
З потерпілим він розрахувався ще під час досудового рослідування, - відновив автомобіль, та сплатив йому кошти на лікування.
Він просив вибачення у потерпілого, який його вибачив, та, відповідно, - подав до суду письмову заяву про те, що він не має до нього претензій ні матеріального ні морального характеру, цивільний позов заявляти не буде, та просить суд слухати кримінальне провадження без його участі.
Вину у вчиненому злочині, який передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, - визнав повністю, зазначив, що він його вчинив неумисно, - з необережності, так як в нього стаж водія з 1966 року, а тому бажає собі та іншим бути на дорозі уважними та недопускати таких помилок на дорозі.
Просить суд не призначати покарання, пов`язане з позбавлення волі.
Суд, оцінюючи покази обвинуваченого ОСОБА_3 , які були надані ним в добровільному порядку під час судового слідства, з яких видно, що він повністю визнає себе винним в інкримінованих йому діях, що його покази не є результатом якихось погроз з потерпілої сторони або обіцянок працівників правоохоронних органів (слідчих, прокурорів), приходить до висновку, що показання обвинуваченого ОСОБА_3 є логічними, послідовними, та, зглядаючись на обставини справи, безпосередньо досліджені в судовому засіданні, достовірними та обґрунтованими, а тому вони є підставою для притягнення обвинуваченого ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за вчинення ним кримінального правопорушення (злочину), який передбачено ч. 2 ст. 286 КК України.
Окрім повного визнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), який передбачено ч. 2 ст. 286 КК України, органами досудового слідства зібрано і інші докази на підтвердження винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, однак, за клопотанням обвинуваченого ОСОБА_3 , проти якого представник державного обвинувачення (прокурор) не заперечував, в силу ч. 3 ст. 349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, зокрема, суд визнав за не доцільне:
- допит потерпілого;
- допит свідків, які зазначені в обвинувальному акті;
- дослідження матеріалів справи, - доказів вини обвинуваченого, які були зібрані органами досудового слідства під час досудового слідства, -
- обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_3 , та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого, дослідженням матеріалів, що стосуються речових доказів, витрат на залучення експерта, заходів забезпечення позову, обґрунтовуючи своє рішення наступним.
Згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Положення ч. 3 ст. 349 КПК України обвинуваченому ОСОБА_3 було роз`яснено судом в судовому засіданні, які йому зрозумілі.

Відповідно, суд на підставі положень ч. 3 ст. 349 КПК України обмежився допитом обвинуваченого ОСОБА_3 , дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого, зокрема, - висновок органу пробації, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що стосуються речових доказів, витрат на залучення експерта, заходів забезпечення кримінального провадження.

Що стосується потерпілого ОСОБА_5 , то потерпілий в підготовчому судовому засіданні після роз`яснення йому законних прав та інтересів подав до суду письмове клопотання, в якому просить суд слухати кримінальне провадження без його участі, зазначивши при цьому, що не має претензій ні матеріального ні морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_3 , цивільний позов подавати не буде, щодо покарання, - покладається на розсуд суду.

Матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 :

- згідно паспорту громадянина України серії НОМЕР_4 , ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Склименці Корсунь Шевченківського району Черкаської області, відповідно, - обвинувачений ОСОБА_3 є громадянином України, на час скоєння злочину досягнув віку кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, так як кримінальна відповідальність за вчинення кримінального правопорушення (злочину), який передбачено ч. 2 ст. 286 КК України настає з моменту досягнення осудною особою віку 16 ти років, відповідно, обвинувачений є суб`єктом вчинення кримінального правопорушення (злочину), який передбачено ч. 2 ст. 286 КК України;

- згідно картки фізичної особи - платника податків, ОСОБА_3 має ідентифікаційний номер НОМЕР_5 ;

- згідно довідки вимоги про судимість № 40 25022021/32012, станом на 25.02.2021 року у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Склименці Корсунь Шевченківського району Черкаської області, громадянина України, одруженого, пенсіонера, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , - відомостей про судимість чи притягнення до кримінальної відповідальності, - немає.

- згідно довідки № 69, яка видана 25.02.2021 року КНП КМР «Кагарлицька багатопрофільна лікарня», ОСОБА_3 , 1947 року народження, зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , за психіатричною допомогою не звертався, в психіатричному кабінеті КНП КМР «Кагарлицька багатопрофільна лікарня » не спостерігався;

- згідно довідки № 174, яка видана 25.02.2021 року КНП КМР «Кагарлицька багатопрофільна лікарня», ОСОБА_3 , 1947 року народження, зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , в наркологічному кабінеті КНП КМР «Кагарлицька багатопрофільна лікарня» не спостерігався, за наркологічною допомогою не звертався.

- згідно пенсійного посвідчення серії НОМЕР_6 , яке видане 15.02.2002 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - є пенсіонером по досягненню віку.

- згідно досудової доповіді органу пробації від 14.04.2021 року у відношенні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , беручи інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого ОСОБА_3 , його спосіб життя, відсутність історії правопорушень, готовність надалі дотримуватись правомірного способу життя, низький рівень ризику ймовірності вчинення повторного кримінального правопорушення та низький ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, Кагарлицький МРС філії ДУ «Центр пробації» у м.Києві та Київській області вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 , без обмеження волі або позбавлення волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у тому числі окремих осіб).

Якщо суд дійде висновку про можливість призначення ОСОБА_3 покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, буде доцільно, з мстою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень у майбутньому, застосовувати заходи нагляду, соціально-виховні заходи, щодо останнього.

Матеріали кримінального провадження стосовно речових доказів:

- Згідно постановляючої частини постанови про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 30.11.2020 року:
1. Визнати речовим доказом:

- автомобіль NISSAN JUKE, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який вилучений на тимчасове утримання до майданчику зберігання транспортних засобів, за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вулиця Матросова, 48А.

- свідоцтво про реєстрацію вищевказаного транспортного засобу НОМЕР_7 , та ключ до замка запалення від вказаного транспортного засобу, які належать ОСОБА_5 , зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_3 , який поміщено на тимчасове зберігання до камери схову речових доказів відділення поліції №1 ( з обслуговування м. Ржищева та Кагарлицького району) Обухівського відділу поліції ГУ НП в Київській області, що по вул. Ярослава Мудрого, 13 в м. Кагарлик, Київської області.

- автомобіль RENAULT KANGOO, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який вилучений на тимчасове утримання до майданчику зберігання транспортних засобів, за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вулиця Матросова, 48А.

- свідоцтво про реєстрацію вищевказаного транспортного засобу НОМЕР_3 , та ключ до замка запалення від вказаного транспортного засобу, які належать ОСОБА_6 , який зареєстрований та проживає: АДРЕСА_2 та перебуває у користуванні ОСОБА_3 , зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_2 , який поміщено на тимчасове зберігання до камери схову речових доказів відділення поліції №1 (з обслуговування м. Ржищева та Кагарлицького району) Обухівського відділу поліції ГУ НП в Київській області, що по вул. Ярослава Мудрого, 13 в м. Кагарлик, Київської області.

Матеріали кримінального провадження, що стосуються витрат на залучення експертів.

- згідно довідки про витрати на проведення інженерно технічної експертизи від 14.12.2020 № СЕ 19/111 20/58720 ІТ за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000150, - вартість залучення експерта за проведення інженерно технічної експертизи становить 1307 (одна тисяча триста сім) грн. 60 коп.;

- згідно довідки про витрати на проведення інженерно технічної експертизи від 11.01.2021 № СЕ 19/111 20/58721 ІТ за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000150, - вартість залучення експерта за проведення інженерно технічної експертизи становить 1307 (одна тисяча триста сім) грн. 60 коп.;

- згідно довідки про витрати на проведення інженерно технічної експертизи від 11.01.2021 № СЕ 19/111 20/58731 ІТ за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000150, - вартість залучення експерта за проведення інженерно технічної експертизи становить 1307 (одна тисяча триста сім) грн. 60 коп.;

- згідно довідки про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні № 0000150, висновок експерта від 23.02.2021 року № СЕ 19/111 21/6550 ІТ, вартіть залучення експерта на проведення експертизи становить 1634 (одна тисяча шістьсот тридцять чотири) грн. 50 коп.

Обґрунтування судом призначення виду та розміру покарання.
Суд, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у відповідності з положеннями ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу обвинуваченого ОСОБА_3 , наслідки вчиненого кримінального правопорушення (злочину), наявності відомостей про судимість, позицію державного обвинувача (прокурора), позицію потерпілої сторони.
Так, санкція ч. 2 ст. 286 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.
Згідно положень ст. 25 КК України злочин, який передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, та який вчинив обвинувачений ОСОБА_3 , - є необережним злочином.
Згідно ч. 5 ст. 12 КК України тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів громадян, або позбавлення волі на строк не більше десяти років, відповідно, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив тяжкий злочин з необережності.
Обставинами, які згідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 є:
- щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину;
- добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, які згідно ст. 67 КК України обтяжували б покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , - судом в судовому засіданні не встановлено.
Отже, враховуючи ті обставини, що: обвинувачений ОСОБА_3 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, відповідно, - раніше не судимий, злочин скоїв вперше, злочин скоєно з необережності, шкода, завдана злочином, - відшкодована в добровільному порядку в повному обсязі ще на стадії досудового розслідування, внаслідок чого потерпілий не має до обвинуваченого претензій ні матеріального ні морального характеру, є в наявності обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, при повній відсутності обставин, що обтяжують покарання, враховуючи позицію державного обвинувача (прокурора), який вважав за можливе застосувати до обвинуваченого покарання, не пов`язане з позбавленням волі, враховуючи висновок органу пробації про можливість виправлення та перевиховання обвинуваченого без призначення реального покарання (обмеження чи позбавлення волі), то суд вважає, що подальше виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 можливо здійснити в умовах без ізоляції від суспільства, призначивши йому покарання в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі, не призначаючи додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
Що стосується розміру призначеного покарання, то слід призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, - у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, - мінімальна межа санкції, яка передбачена ч. 2 ст. 286 КК України, так як суд вважає, що призначення покарання у мінімальній межі можливе з огляду на особу обвинуваченого, обставин скоєного злочину, наслідків скоєного злочину, та добровільне відшкодування обвинуваченим шкоди, заподіяної злочином, - ще на стадії досудового розслідування.

Що ж до непризначення додаткового покарання, то суд зазначає наступне:
- так, санкція ч. 2 ст. 286 КК України в частині, що стосується призначення/непризначення додаткового покарання є альтернативною, тобто, - законодавець дає право суду, з урахуванням обставин справи в кожному конкретному випадку, - призначати чи непризначати додаткове покарання.

Так, суд вважає, що додаткове покарання у виді позбавлення прав керування транспортними засобами в даному випадку не є доцільним, адже на час скоєння злочину обвинувачений ОСОБА_3 не перебував в стані алкогольного сп`яніння.

Окрім того, суд звертає увагу на ту обставину, що шкода, завдана злочином, - повністю відшкодована, - відновлено автомобіль потерпілого, оплачено потерпілому кошти на лікування, внаслідок чого потерпілий взагалі не має будь яких претензій до обвинуваченого.

Окрім того, суд зважає на ту обставину, що обвинуваченому станом на час винесення вироку виповнилося повних 74 роки, він має дружину віком 70 років, а тому позбавлення прав керування транспортним засобом обвинуваченого суттєво ускладнить побут обвинуваченого та його сім`ї, - він буде обмежений в пересуванні.

Також слід застосувати положення ст. 75 КК України.
Обґрунтування позиції суду.
Згідно положень ст.. 75 КК України якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

У цьому разі суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Що стосується розкаювання обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), то суд зазначає про ту обставину, що обвинувачений ОСОБА_3 , зглядаючись на його поведінку як під час досудового слідства, так і під час судового слухання справи, переконав суд у своєму щирому розкаюванні.

Суд вважає, що, враховуючи поведінку обвинуваченого під час слухання кримінального провадження, яка слугує як доказ того, що обвинувачений ОСОБА_3 щиро розкаявся, усвідомив в повному обсязі всю протиправність своєї поведінки, що, відповідно, поруч з позицією сторони державного обвинувачення, який просить застосувати до обвинуваченого положення ст. 75 КК України, - дає змогу суду застосувати при призначенні покарання у відношенні засудженого ОСОБА_3 положення ст.ст. 75, 76 КК України.

Що стосується положень ст. 76 КК України, то суд в даному випадку, застосовуючи положення даної статті матеріального права, вважає за необхідне покласти на засудженого обов`язки, які передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме:

1. періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2. повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відповідно, на підставі ст. 65 КК України суд вважає, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки, з застосуванням положень ст.ст. 75, 76 КК України, - з урахуванням обставин вчиненого злочину, з урахуванням особи обвинуваченого та його характеризуючих обставин, які були досліджені судом, буде необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, тому суд, враховуючи ті обставини, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, відповідно, - раніше не судимий, злочин скоїв вперше, злочин скоєно з необережності, шкода, завдана злочином, - відшкодована в добровільному порядку в повному обсязі ще на стадії досудового розслідування, внаслідок чого потерпілий не має до обвинуваченого претензій ні матеріального ні морального характеру, є в наявності обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, при повній відсутності обставин, що обтяжують покарання, враховуючи позицію державного обвинувача (прокурора), який вважав за можливе застосувати до обвинуваченого покарання, не пов`язане з позбавленням волі, враховуючи висновок органу пробації про можливість виправлення та перевиховання обвинуваченого без призначення реального покарання (обмеження чи позбавлення волі), тому суд вважає, що до обвинуваченого необхідно застосувати такий вид покарання як позбавлення волі строком на 3 (три) роки, з застосуванням положень ст. 75 КК України, (іспитовий строк терміном на 1 рік), та положень ст. 76 КК України.

Підстав для застосування положень ст. 69 КК України щодо обвинуваченого ОСОБА_3 судом в судовому засіданні не виявлено.

Заходи забезпечення кримінального провадження.
Заходи забезпечення кримінального провадження в кримінальному провадженні передбачені ст. 131 КПК України.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Згідно резолютивної частини ухвали слідчого судді Кагарлицького районного суду Київської області накладено арешт на:
- автомобіль NISSAN JUKE, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який вилучений на тимчасове утримання до майданчику зберігання транспортних засобів, за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вулиця Матросова, 48А.

- свідоцтво про реєстрацію вищевказаного транспортного засобу НОМЕР_7 , та ключ до замка запалення від вказаного транспортного засобу, які належать ОСОБА_5 , зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_3 , який поміщено на тимчасове зберігання до камери схову речових доказів відділення поліції №1 ( з обслуговування м. Ржищева та Кагарлицького району) Обухівського відділу поліції ГУ НП в Київській області, що по вул. Ярослава Мудрого, 13 в м. Кагарлик, Київської області.

- автомобіль RENAULT KANGOO, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який вилучений на тимчасове утримання до майданчику зберігання транспортних засобів, за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вулиця Матросова, 48А.

- свідоцтво про реєстрацію вищевказаного транспортного засобу НОМЕР_3 , та ключ до замка запалення від вказаного транспортного засобу, які належать ОСОБА_6 , який зареєстрований та проживає: АДРЕСА_2 та перебуває у користуванні ОСОБА_3 , зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_2 , який поміщено на тимчасове зберігання до камери схову речових доказів відділення поліції №1 (з обслуговування м. Ржищева та Кагарлицького району) Обухівського відділу поліції ГУ НП в Київській області, що по вул. Ярослава Мудрого, 13 в м. Кагарлик, Київської області.

Згідно ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

З огляду на вищевказану норму процесуального права, - арешт з майна слід скасувати з метою вирішення його долі в порядку ст. 100 КПК України.

Згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи.
Запобіжний захід в даному кримінальному провадженні у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 не застосовувався, правових підстав для обрання у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу, - немає.

Цивільний позов.
Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлявся.

Речові докази по справі.
Вирішення питання щодо речових доказів врегульовано ст. 100 КПК України, так:
Згідно ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладену норму КПК України, що стосується речових доказів, суд приходить до висновку щодо наступного:
- речові докази, а саме:
1. автомобіль NISSAN JUKE, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який вилучений на тимчасове утримання до майданчику зберігання транспортних засобів, за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вулиця Матросова, 48А.

2. Свідоцтво про реєстрацію вищевказаного транспортного засобу НОМЕР_7 , та ключ до замка запалення від вказаного транспортного засобу, які належать ОСОБА_5 , зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_3 , який поміщено на тимчасове зберігання до камери схову речових доказів відділення поліції №1 ( з обслуговування м. Ржищева та Кагарлицького району) Обухівського відділу поліції ГУ НП в Київській області, що по вул. Ярослава Мудрого, 13 в м. Кагарлик, Київської області, - повернути потерпілому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженцю м. Ржищів Київської області, громадянину України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_8 , виданий 4 жовтня 2002 року Ржищівським МВМ ГУ МВС України в Київській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осб плтників податків НОМЕР_9 , тел.: НОМЕР_10 .

3. автомобіль RENAULT KANGOO, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який вилучений на тимчасове утримання до майданчику зберігання транспортних засобів, за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вулиця Матросова, 48А.

4. Свідоцтво про реєстрацію вищевказаного транспортного засобу НОМЕР_3 , та ключ до замка запалення від вказаного транспортного засобу, які належать ОСОБА_6 , який зареєстрований та проживає: АДРЕСА_2 та перебуває у користуванні ОСОБА_3 , зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_2 , який поміщено на тимчасове зберігання до камери схову речових доказів відділення поліції №1 (з обслуговування м. Ржищева та Кагарлицького району) Обухівського відділу поліції ГУ НП в Київській області, що по вул. Ярослава Мудрого, 13 в м. Кагарлик, Київської області, - повернути обвинуваченому ОСОБА_3 , уродженцю село Клименці Корсунь Шевченківського району Черкаської області, громадянину України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , тел.: НОМЕР_11 .

Процесуальні витрати.
Згідно ч. 1 ст. 126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку або ухвалою.

Згідно довідок, які вказано судом вище, загальна вартість залучення експерта на проведення експертиз становить 5557 (п`ять тисяч п`ятьсот п`ятдесят сім) грн. 30 коп., які на підставі ч. 1 ст. 126 КПК України слід стягнути на користь держави з ОСОБА_3 , уродженця село Клименці Корсунь Шевченківського району Черкаської області, громадянина України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 .

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 12, 23, 24, 51 53, 65, 66, 75, 76, ч. 2 ст. 286 КК України, ч. 1 ст. 369, 370, 371, ч.ч. 2, 3 ст. 373, 374 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні ним кримінального правопорушення (злочину), який передбачено ч. 2 ст. 286 КК України, як за порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, без позбавлення права керування транспортними засобами.
Відповідно до положень ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
В порядку п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 наступі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
Заходи забезпечення кримінального провадження.
Запобіжні заходи.
Запобіжний захід, як вид забезпечення кримінального провадження, (п. 9 ч. 2 ст. 131, ст. 176 КПК України) у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 під час досудового розслідування та судового слухання кримінального провадження не обирався, підстав для обрання запобіжного заходу до обвинуваченого ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу, - немає.
Арешт майна, (п. 7 ч. 2 ст. 131, ст. 170 КПК України) з:
1. автомобіль NISSAN JUKE, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який вилучений на тимчасове утримання до майданчику зберігання транспортних засобів, за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вулиця Матросова, 48А.

2. Свідоцтво про реєстрацію вищевказаного транспортного засобу НОМЕР_7 , та ключ до замка запалення від вказаного транспортного засобу, які належать ОСОБА_5 , зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_3 , який поміщено на тимчасове зберігання до камери схову речових доказів відділення поліції №1 ( з обслуговування м. Ржищева та Кагарлицького району) Обухівського відділу поліції ГУ НП в Київській області, що по вул. Ярослава Мудрого, 13 в м. Кагарлик, Київської області;

3. автомобіль RENAULT KANGOO, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який вилучений на тимчасове утримання до майданчику зберігання транспортних засобів, за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вулиця Матросова, 48А.

4. Свідоцтво про реєстрацію вищевказаного транспортного засобу НОМЕР_3 , та ключ до замка запалення від вказаного транспортного засобу, які належать ОСОБА_6 , який зареєстрований та проживає: АДРЕСА_2 та перебуває у користуванні ОСОБА_3 , зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_2 , який поміщено на тимчасове зберігання до камери схову речових доказів відділення поліції №1 (з обслуговування м. Ржищева та Кагарлицького району) Обухівського відділу поліції ГУ НП в Київській області, що по вул. Ярослава Мудрого, 13 в м. Кагарлик, Київської області, - скасувати на підставі ч. 4 ст. 174 КПК України.
Цивільний позов.
Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлявся.
Речові докази по справі:
1. автомобіль NISSAN JUKE, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який вилучений на тимчасове утримання до майданчику зберігання транспортних засобів, за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вулиця Матросова, 48А.

2. Свідоцтво про реєстрацію вищевказаного транспортного засобу НОМЕР_7 , та ключ до замка запалення від вказаного транспортного засобу, які належать ОСОБА_5 , зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_3 , який поміщено на тимчасове зберігання до камери схову речових доказів відділення поліції №1 ( з обслуговування м. Ржищева та Кагарлицького району) Обухівського відділу поліції ГУ НП в Київській області, що по вул. Ярослава Мудрого, 13 в м. Кагарлик, Київської області, - повернути потерпілому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженцю м. Ржищів Київської області, громадянину України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_8 , виданий 4 жовтня 2002 року Ржищівським МВМ ГУ МВС України в Київській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осб плтників податків НОМЕР_9 , тел.: НОМЕР_10 .

3. автомобіль RENAULT KANGOO, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який вилучений на тимчасове утримання до майданчику зберігання транспортних засобів, за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вулиця Матросова, 48А.

4. Свідоцтво про реєстрацію вищевказаного транспортного засобу НОМЕР_3 , та ключ до замка запалення від вказаного транспортного засобу, які належать ОСОБА_6 , який зареєстрований та проживає: АДРЕСА_2 та перебуває у користуванні ОСОБА_3 , зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_2 , який поміщено на тимчасове зберігання до камери схову речових доказів відділення поліції №1 (з обслуговування м. Ржищева та Кагарлицького району) Обухівського відділу поліції ГУ НП в Київській області, що по вул. Ярослава Мудрого, 13 в м. Кагарлик, Київської області, - повернути обвинуваченому ОСОБА_3 , уродженцю село Клименці Корсунь Шевченківського району Черкаської області, громадянину України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , тел.: НОМЕР_11 .

Процесуальні витрати.
Стягнути з ОСОБА_3 , уродженця село Клименці Корсунь Шевченківського району Черкаської області, громадянина України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь держави кошти в сумі 5557 (п`ять тисяч п`ятьсот п`ятдесят сім) грн. 30 коп., - витрат на залучення експерта.

Вирок може бути оскаржений до Київського Апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Кагарлицький районний суд.
Обвинуваченому та прокурору копію вироку на підставі ч. 6 ст. 376 КПК України вручити негайно після його проголошення.
Учасники судового провадження мають право на підставі ч. 6 ст. 366 КПК України отримати в суді копію вироку.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1