Справа № 456/3784/21
Провадження № 1-кп/456/467/2021
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2021 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

з участю : секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрию справу на підставі обвинувального акта в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000073 від 11.06.2021, щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 20.06.2012 за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік; вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11.06.2013 за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі, 29.05.2015 звільненого з місць позбавлення волі по відбуттю покарання, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_5 26.05.2021 близько 19 год. перебував поблизу автобусної зупинки, яка розташована неподалік житлового будинку АДРЕСА_2 , де побачив незнайомого йому чоловіка, який лежав на землі, та в цей час у нього виник умисел на вчинення крадіжки.
Надалі ОСОБА_5 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на протиправне заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, переконавшись, що потерпілий ОСОБА_4 не бачить його дій, шляхом вільного доступу, умисно, таємно, повторно викрав з кишені куртки, в яку був одягнений ОСОБА_4 , гаманець чорного кольору із замінника шкіри, вартість якого становить 120 грн, в середині якого були грошові кошти в сумі 200 грн, та покинув місце події.
В подальшому, цього ж дня, приблизно через 10 хв. ОСОБА_5 , продовжуючи свій єдиний злочинний умисел, спрямований на протиправне заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів повернувся до потерпілого ОСОБА_4 , побачив на землі його мобільний телефон та, переконавшись, що його дій ніхто не бачить, таємно, повторно викрав вказане майно, а саме: мобільний телефон марки «Samsung A02S», вартість якого становить 2500 грн, який був у силіконовому чохлі чорного кольору, вартість якого становить 50 грн, з сім-карткою мобільного оператора «Водафон», вартість якої становить 100 грн, на рахунку якого були кошти в розмірі 50 грн, після чого покинув місце події, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Внаслідок вчиненого кримінального правопорушення потерпілому ОСОБА_4 завдано матеріальну шкоду на загальну суму 3020,00 грн.
Допитаний обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в пред`явленому обвинуваченні визнав у повному обсязі, щиро розкаявся та надав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення, зокрема, про те, що 26.05.2021 близько 19 год. викрав у потерпілого ОСОБА_4 , який лежав на землі поблизу автобусної зупинки на вул. Коновальця в м. Стрию, гаманець, в якому були грошові кошти в сумі близько 200 грн, а потім повернушись через 10 хв., викрав у нього мобільний телефон марки «Samsung», який лежав на землі. Викраденим майном розпорядився на власний розсуд. Щиро розкаюється у вчиненому. Зобов`язується відшкодувати потерпілому завдану матеріальну шкоду. Просить його суворо не карати.

Крім особистого визнання, вина обвинуваченого ОСОБА_5 доведена показаннями потерпілого ОСОБА_4 , який у судовому засіданні пояснив, що 26.05.2021 після роботи вживав алкогольні напої. Повертаючись додому, біля автобусної зупинки на вул. Коновальця в м. Стрию вирішив перепочити і заснув. Прокинувшись, виявив відсутність гаманця, в якому були грошові кошти в сумі близько 200 грн, та мобільного телефону марки «Samsung». Просить обвинуваченого суворо не карати, так як останній зобов`язався добровільно відшкодувати заподіяну йому матеріальну шкоду.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні заявила клопотання, в якому просила не досліджувати докази щодо тих обставин, які не оспорюються, оскільки обвинувачений винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю.

Отримавши показання ОСОБА_5 , що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши обвинуваченому ОСОБА_5 та іншим учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки учасники судового провадження не заперечували проти цього, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі.
Суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, тому кваліфікація дій обвинуваченого зач. 2 ст. 185 КК України є вірною.

При призначенні покарання обвинуваченому по даній справі суд суворо дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, а з врахуванням того, що позбавлення волі є одним із найсуворіших покарань, тому таке покарання слід призначати до реального відбування тільки тоді, коли у суду є достатнє переконання, що звільнення особи від відбування такого, не сприятиме виправленню засудженого.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
В той же час згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема, у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Згідно з п. 1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2015, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно з п. 3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.
Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що головною метою покарання є виховання та соціальна реабілітація винного, та призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує характер та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, фактичні обставини справи, конкретний характер і ступінь участі обвинуваченого у вчиненому ним кримінальному правопорушенні, тяжкість заподіяних кримінальним правопорушенням наслідків, спосіб вчинення кримінального правопорушення та його мотиви, поведінку обвинуваченого, який усвідомив протиправність своїх дій, щиро розкаявся, особу обвинуваченого, який раніше судимий, неодружений, не працює, на обліку в лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, позицію потерпілого, який просить його суворо не карати, так як обвинувачений зобов`язується добровільно відшкодувати завдану матеріальну шкоду, обставини, що пом`якшують покарання, якими, на думку суду, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення, його щире каяття, наслідки суспільно-небезпечного діяння, відсутність будь-яких намірів уникнути кримінальної відповідальності та, беручи до уваги всі вказані обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд дійшов переконання, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства, а тому необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання в межах санкції інкримінованої йому статті КК України із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався.
Цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185КК України, і призначити йому покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік 6 (шість) місяців, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього судом обов`язки.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Стрийський міськрайонний суд Львівської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1