Провадження № 1-в/638/373/21
УХВАЛА
Іменем України

27 квітня 2021 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Харкові подання Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області про заміну засудженому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання, призначеного вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 листопад 2020 року, за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, у виді штрафу на громадські або виправні роботи,

в с т а н о в и в:
Начальник Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_4 звернулася до суду з поданням про заміну ОСОБА_3 несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських робіт, посилаючись на те, що вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 листопада 2020 року ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст.185 КК України та призначене покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. Зазначений вирок набрав законної сили 04 грудня 2020 року та 21 грудня 2020 року надійшов на виконання до Шевченківського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області, однак, до теперішнього часу засуджений до уповноваженого органу з питань пробації не з`явився та документів про сплату штрафу не надав, з огляду на що виникла необхідність у заміні останньому раніше призначеного покарання у виді штрафу покаранням у виді громадських робіт.
Представник Шевченківського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд подання у його відсутності.
Прокурор у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду подання повідомлений належним чином.
Засуджений ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду подання повідомлявся судом належним чином.
Розглянувши подання та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні подання слід відмовити, з наступних підстав.
Судом встановлено, що вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 листопада 2020 року ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.1 ст.185 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн.
Вищевказаний вирок набрав законної сили 04 грудня 2020 року та 21 грудня 2020 року надійшов на виконання до Шевченківського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області.
Доказів виконання засудженим ОСОБА_3 покарання у виді штрафу в розмірі 17000 грн суду не представлено, та матеріали справи не містять.
Згідно із вимогами ч. 1 ст. 26 КВК України, якою закріплений порядок виконання покарання у виді штрафу, засуджений зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це кримінально-виконавчій інспекції за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу.
Згідно із ч. 3 ст. 26 КВК України у разі несплати засудженим штрафу у строк, передбачений частиною першою цієї статті, суд за поданням кримінально-виконавчої інспекції розглядає питання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі відповідно до закону .
Відповідно до вимог ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.
Крім того, відповідно до ч. 2 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Відповідно до ч. 5 ст. 53 КК України у разі несплати штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та відсутності підстав для розстрочки його виплати суд, замінює несплачену суму штрафу покаранням у виді громадських робіт із розрахунку одна година громадських робіт за один установлений законодавством неоподатковуваний мінімум доходів громадян або виправними роботами із розрахунку один місяць виправних робіт за двадцять установлених законодавством неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, але на строк не більше двох років.
Суд, вирішуючи питання про заміну штрафу на громадські роботи, повинен враховувати положення ст. 56 КК України щодо максимального терміну встановлення громадських робіт та наявних законодавчих обмежень щодо їх застосування.
В ч. 3 ст. 56 КК України закріплено, що громадські роботи не призначаються особам, визнаним особами з інвалідністю першої або другої групи, вагітним жінкам, особам, які досягли пенсійного віку, а також військовослужбовцям строкової служби.
З копії посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 09 жовтня 2020 року, яка долучена до матеріалів особової справи засудженого (а.с. 19), вбачається, що засуджений ОСОБА_3 є особою з інвалідністю ІІ групи.
Отже, у даному випадку наявне пряме законодавче обмеження щодо застосування до засудженого ОСОБА_3 громадських робіт, з огляду на що суд відмовляє у задоволенні подання про заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських робіт.
Щодо заміни штрафу на виправні роботи суд зазначає, що відповідно до ч. 1, 2 ст. 57 КК України покарання у виді виправних робіт встановлюється на строк від шести місяців до двох років і відбувається за місцем роботи засудженого. Із суми заробітку засудженого до виправних робіт провадиться відрахування в дохід держави у розмірі, встановленому вироком суду, в межах від десяти до двадцяти відсотків. Виправні роботи не застосовуються до вагітних жінок та жінок, які перебувають у відпустці по догляду за дитиною, до непрацездатних, до осіб, що не досягли шістнадцяти років, та тих, що досягли пенсійного віку, а також до військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, працівників правоохоронних органів, нотаріусів, приватних виконавців, суддів, прокурорів, адвокатів, державних службовців, посадових осіб органів місцевого самоврядування.
З аналізу статті 57 КК України вбачається, що покарання у виді виправних робіт застосовується виключно до осіб, які офіційно працевлаштовані, і полягає у відрахуваннях частини заробітної плати у дохід держави протягом періоду, який не може перевищувати 2 років.
З матеріалів справи вбачається, зокрема з копії вироку від 03 листопада 2020 року, письмових пояснень ОСОБА_3 від 15 березня 2021 року, що останній не працює, оскільки має ІІ групу інвалідності.
За таких обставин, у суду відсутні підстави для заміни ОСОБА_3 покарання у виді штрафу на виправні роботи.
Окрім того, відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатними громадянами є особи, які досягли встановленого статтею 26 цього Закону пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону.
Таким чином, у даному випадку наявне пряме законодавче обмеження щодо застосування до засудженого виправних робіт, оскільки ОСОБА_3 відповідно до чинного законодавства є непрацездатною особою.
На підставі наведеного, керуючись ст. 537, 539 КПК України, ст. 26 КВК України, ст. 53, 56 КК України, суд

у х в а л и в:
У задоволенні подання Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області про заміну засудженому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання, призначеного вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 листопад 2020 року за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, у виді штрафу на громадські або виправні роботи відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1