Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/560/21
Провадження № 1-кп/935/207/21
ВИРОК
Іменем України

01 квітня 2021 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коростишів Житомирської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000011 від 10.02.2021 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Каджаран Кафанського району Арменії, особи без громадянства, із неповною середнью освітою, неодружений, утриманців не має, офіційно не працевлаштований, депутатом та інвалідом не є, не судимий, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 у період часу з 17.05.2020 по 27.01.2021 у порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно з якою кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», за місцем проживання своєї колишньої співмешканки ОСОБА_4 , що розташоване по АДРЕСА_2 , умисно, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, систематично вчиняв відносно своєї колишньої співмешканки ОСОБА_4 акти психологічного домашнього насильства, що призвели до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої. Зокрема, 17.05.2020 ОСОБА_5 вчинив домашнє насильство відносно своєї колишньої співмешканки ОСОБА_4 , за що постановою Коростишівського районного суду Житомирської області від 12.06.2020 №935/1298/20 ОСОБА_5 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за вчинення домашнього (психологічного) насильства в сім`ї та призначено покарання у виді штрафу у розмірі десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн.

Також, 22.11.2020 ОСОБА_5 вчинив домашнє насильство відносно своєї колишньої співмешканки ОСОБА_4 , за що постановою Коростишівського районного суду Житомирської області від 11.12.2020 №935/2801/20 ОСОБА_5 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП за вчинення домашнього (психологічного) насильства в сім`ї та призначено покарання у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.

Проте, ОСОБА_5 , незважаючи на неодноразове притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства як особи, яку протягом року піддано адміністративному стягненню за порушення, передбачені ч. ч. 1, 2 ст. 173-2 КУпАП, належних висновків для себе не зробив і, продовжуючи свої умисні, протиправні дії, спрямовані на систематичне заподіяння психологічних страждань, та 27.01.2021 вкотре вчинив відносно своєї колишньої співмешканки ОСОБА_4 акт психологічного насильства у вигляді стусанів, штовханні, словесних образ, погроз, приниженні, залякуванні, спрямованих на обмеження волевиявлення потерпілої, які викликали у потерпілої ОСОБА_4 побоювання за свою безпеку, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе.

Так, 27.01.2021 близько 07 год. ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем проживання своєї колишньої співмешканки ОСОБА_4 , що розташоване по АДРЕСА_2 , маючи умисел, направлений на вчинення домашнього насильства, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, безпричинно, умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи свою перевагу у фізичному розвитку, з мотивів явної неповаги до існуючих норм співжиття, вчинив фізичне, психологічне насильство відносно своєї колишньої співмешканки ОСОБА_4 , що виразилось у стусанах, штовханні, словесних образах потерпілої нецензурними словами, погрозах фізичною розправою над нею, приниженні, залякуванні, чим принизив честь і гідність ОСОБА_4 , що призвело до психологічних страждань, які виразились у побоюванні потерпілої за своє життя та свою безпеку, спричинили емоційну невпевненість, страх щодо нездатності захистити себе від неправомірної поведінки ОСОБА_5 .

Внаслідок систематичних, протиправних, суспільно небезпечних дій з боку ОСОБА_5 , ОСОБА_4 зазнала психологічних страждань та погіршення якості життя, що виразились у побоюванні за своє життя та свою безпеку, емоційній невпевненості, втраті енергійності, фізичному дискомфорті, втраті повноцінного сну та відпочинку, у тому числі в заниженні самооцінки, відсутності позитивних емоцій та перебуванні у постійних негативних переживаннях, побоюваннях щодо неправомірних дій ОСОБА_5 .

Суд розглядає кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, відповідно до вимог ст.337 КПК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою провину у висунутому обвинуваченні за ст.126-1 КК України визнав повністю, у вчиненому щиросердно розкаявся, пояснив суду, що дійсно, при обставинах, зазначених в обвинувальному акті, скоїв інкриміноване діяння, вчиняв психологічне насильство відносно потерпілої, що виражалося у сварках, так як вважає, що потерпіла спричиняла психічні травми їхнім спільним дітям неправильним вихованням.

Потерпіла ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового засідання, надала заяву, в якій просила суд розглянути кримінальне провадження за її відсутності, з урахуванням думки учасників судового провадження, щодо можливості з`ясування всіх фактичних обставин кримінального правопорушення, суд, керуючись ст. 325 КПК України, вирішив проводити судовий розгляд за відсутності потерпілої.

Обвинувачений, прокурор не заперечували фактичні обставини кримінального провадження і не заперечували проти визнання недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються. При цьому судом встановлено, що всі учасники судового розгляду правильно розуміють зміст фактичних обставин кримінального провадження, і немає сумнівів у добровільності й істинності їх позиції. Учасникам судового провадження роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку. У зв`язку з викладеним, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

За таких обставин, сукупність наведених і оцінених судом доказів, дозволяє суду прийти до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 доведена, дії ОСОБА_5 правильно кваліфіковані за ст. 126-1 КК України як умисні дії, які виразились в умисному систематичному вчиненні фізичного, психологічного насильства щодо ОСОБА_4 , з якою винний перебував у близьких відносинах.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого останнім кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Кримінальне правопорушення за ст. 126-1 КК України є злочином невеликої тяжкості, ОСОБА_5 не судимий відповідно до ст.89 КК України, неодружений, офіційно не працевлаштований, за місцем проживання характеризується посередньо.

Щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення є обставиною, яка пом`якшує покарання.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів; виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.
Відповідно до вимог ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити покарання у виді обмеження волі в межах санкції статті Кримінального Закону, із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши від відбування призначеного покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

На думку суду, застосування звільнення від покарання з випробуванням у даному випадку, є більш дієвим заходом впливу на обвинуваченого, саме таке покарання є покаранням, що має психологічний вплив на винну особу, підтверджуючи докір державою неправомірної поведінки та попереджаючи про невигідність та небезпечність подальшого вчинення злочинів,відповідатиме меті покарання, буде справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 у кримінальному провадженні не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадження не заявлений.

Арешт на майно обвинуваченого ОСОБА_5 у кримінальному провадженні не накладався.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 124, ч.3 ст.349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, та призначити покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання у виді обмеження волі на підставі ст. 75 КК України, з випробуванням, встановити іспитовий строк терміном 1 (один) рік, в період якого, відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати його періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази: постанови Коростишівського районного суду Житомирської області від 12.06.2020 №935/1298/20 за ч.1 ст.173-2 КУпАП, від 11.12.2020 №935/2801/20 за ч.2 ст.173-2 КУпАП-залишити у матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Коростишівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1