Справа № 632/1224/20
провадження № 1-кп/632/30/21

ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2021 року м. Первомайський

Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі суду:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000288 від 05 червня 2020 року щодо ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Первомайський Харківської області, громадянина України, має неповну вищу освіту, офіційно непрацевлаштований, неодружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, не є особою з інвалідністю, у силу ст. 89 КК України не судимий, перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , якому висунуто обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурори ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисник ОСОБА_7 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

потерпілий ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИВ:

Суд визнав доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив умисний злочин проти здоров`я особи за таких обставин.

І.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

05 червня 2020 року близько 19 год. 20 хв. обвинувачений ОСОБА_4 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, перебував на літньому майданчику піцерії, що розташована з тильного боку будинку АДРЕСА_3 , у компанії ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 та брата ОСОБА_12 , де разом відпочивали та розпивали спиртні напої.

У цей час між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_8 виник словесний конфлікт, у зв`язку з чим вони вийшли за територію літнього майданчика піцерії та відійшли на відстань близько 15 метрів, ближче до будинку АДРЕСА_3 на відкриту ділянку місцевості, де обвинувачений ОСОБА_4 з особистої неприязні, яка виникла раптово на побутовому ґрунті у ході словесного конфлікту, з метою спричинення тілесних ушкоджень, умисно наніс потерпілому ОСОБА_8 один удар ножем в ділянку правого стегна.

Своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_4 заподіяв потерпілому ОСОБА_8 колото-різану рану правого стегна з ушкодженням магістральних судин правого стегна (стегнова артерія та вена) тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, вчинивши злочин, передбачений ч. 1 ст. 121 КК України.

ІІ. Позиція сторони захисту.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю та надав суду показання про те, що 05 червня 2020 року близько 19-20 год. він разом зі своїми знайомими ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 та братом ОСОБА_12 знаходився на літному майданчику піцерії, що розташована з тильного боку будинку АДРЕСА_3 , де вони разом відпочивали та розпивали спиртні напої. У цей час у нього виник словесний конфлікт з ОСОБА_8 . Вони вирішили вийти за межі майданчика піцерії, щоб поговорити «по-чоловічому». Відійшовши на відкриту ділянку місцевості ближче до будинку АДРЕСА_4 (на відстані близько 15 м. від місця, де знаходилась їхня компанія), він з ОСОБА_8 продовжили сперечатися та почали штовхатися. На той момент йому здалося, що ОСОБА_8 може нанести йому тілесні ушкодження, у зв`язку з чим він ( ОСОБА_4 ) дістав зі своєї задньої лівої кишені штанів розкладний металевий ніж та наніс один удар в ділянку правого стегна ОСОБА_8 . Після нанесення удару він ( ОСОБА_4 ), побачивши калюжу крові, перелякався та пішов з місця події. Допомогу ОСОБА_8 не надавав. У вчиненому щиро кається.

ІІІ. Докази на підтвердження встановлених судом обставин вчинення злочину.

Висновок суду про винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчинені інкримінованого йому злочину ґрунтується на таких доказах, досліджених під час судового розгляду.

Так, потерпілий ОСОБА_8 показав суду, що 05 червня 2020 року увечері він разом з ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , відпочивали на літньому майданчику піцерії, яка розташована з тильного боку будинку АДРЕСА_3 , де розпивали спиртні напої. Близько 19-20 год. до них підійшов ОСОБА_4 , який почав разом з ними розпивати спиртні напої. У нього з ОСОБА_4 виник словесний конфлікт, у ході якого ОСОБА_4 запропонував вийти за межі майданчика піцерії, щоб поговорити «по-чоловічому». Відійшовши на відстань близько 15 м від місця, де знаходилась їхня компанія (ближче до будинку АДРЕСА_4 ), він з ОСОБА_4 продовжили сперечатися, можливо, штовхатися. Раптово він відчув біль та кип`яток по нозі, пішов у напрямку до друзів і втратив свідомість. Самого удару він не бачив, як і не бачив ножа у руках ОСОБА_4 у той момент. Він ( ОСОБА_8 ) втратив багато крові на місці події. Потім прокинувся вже в лікарні.

Свідок ОСОБА_9 показала суду, що 05 червня 2020 року увечері вона з чоловіком ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та дітьми прийшли до літнього майданчика піцерії, яка розташована з тильного боку будинку АДРЕСА_3 , де відпочивали та розпивали спиртні напої. Близько 19-00 год. до них підійшов ОСОБА_4 , який почав разом з ними розпивати спиртні напої. Між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 виник словесний конфлікт, у ході якого вони вийшли за межі літнього майданчика на відкриту ділянку місцевості (між будинками АДРЕСА_4 та АДРЕСА_3 ). Ніхто із присутніх їх не зупиняв. Далі її чоловік ОСОБА_10 побачив, що ОСОБА_8 та ОСОБА_4 штовхають один одного, а також сказав ОСОБА_4 , щоб той сховав ніж. Її чоловік намагався перелізти через паркан, щоб заспокоїти ОСОБА_4 , впав, а коли вона допомогла йому піднятися, то побачила, що ОСОБА_13 йде кульгаючи, з його стегна тече кров, а він втрачає свідомість. У подальшому ОСОБА_10 та ОСОБА_12 підбігли до ОСОБА_8 та почали надавати йому допомогу, а вона викликала швидку допомогу. Момент, коли ОСОБА_4 наносив удар, вона не бачила, оскільки допомагала чоловіку встати, однак нікого, окрім ОСОБА_4 , біля ОСОБА_8 у цей момент не було. На місці події було багато крові. Куди пішов ОСОБА_4 після подій, не бачила.

Свідок ОСОБА_10 показав суду, що 05 червня 2020 року увечері він зі своєю жінкою ОСОБА_9 , а також ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та дітьми прийшли до літнього майданчика піцерії, яка розташована з тильного боку будинку АДРЕСА_3 , де відпочивали та розпивали спиртні напої. На деякий час він відлучався, а коли повернувся близько 19-00 год., то побачив за столом ОСОБА_4 , який сперечався з ОСОБА_8 . У ході словесного конфлікту ОСОБА_4 з ОСОБА_8 вийшли за межі літнього майданчика піцерії на відкриту ділянку місцевості (між будинками АДРЕСА_4 та АДРЕСА_3 ). Ніхто із присутніх їх не зупиняв. Він побачив, що ОСОБА_4 з ОСОБА_8 почали штовхатися, намагався перелізти через паркан, щоб їх заспокоїти, однак впав. Коли піднявся, то побачив, що ОСОБА_8 йде кульгаючи, зі стегна тече кров, та він ( ОСОБА_8 ) втрачає свідомість. Він ( ОСОБА_10 ) кинувся до ОСОБА_8 та почав надавати йому допомогу. Момент, коли ОСОБА_4 наносив удар, він не бачив, оскільки впав, однак нікого, окрім ОСОБА_4 , біля ОСОБА_8 у цей момент не було. На місці події ОСОБА_8 втратив багато крові, були великі плями як на місці, де проходив конфлікт між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , так і на місці, де ОСОБА_8 втратив свідомість. Куди пішов ОСОБА_4 після подій, не бачив.

Свідок ОСОБА_12 показав суду, що 05 червня 2020 року увечері він разом з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_11 прийшли до літнього майданчика піцерії, яка розташована з тильного боку будинку АДРЕСА_3 , де відпочивали та розпивали спиртні напої. Близько 19-00 год до нього підійшов його брат ОСОБА_4 , який приєднався до відпочинку та розпивання спиртних напоїв. Між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 виник словесний конфлікт, у ході якого вони вийшли за територію літнього майданчика піцерії на відкриту ділянку місцевості (між будинками АДРЕСА_4 та АДРЕСА_3 ). Він ( ОСОБА_12 ) у цей момент також вийшов з території літнього майданчика піцерії. Повернувшись не більш ніж через 5 хвилин, він почув, як ОСОБА_8 крикнув: «Пацани!» та побачив, що останній йде кульгаючи та втрачає свідомість, зі стегна його правої ноги тече кров. Він ( ОСОБА_12 ) зняв свій ремінь, перетягнувши ногу ОСОБА_8 . Куди пішов ОСОБА_4 після подій, не бачив.

Свідок ОСОБА_14 показала суду, що 06 червня 2020 року вона перебувала на чергуванні у КНП «Первомайська ЦРЛ», де у палаті інтенсивної терапії перебував хворий ОСОБА_8 . Він був у тяжкому стані, напередодні був прооперований у зв`язку з отриманням ножового поранення у стегно правої ноги. Тяжкий стан ОСОБА_8 був пов`язаний з великою крововтратою. Також їй відомо, що він ( ОСОБА_8 ) 05 червня 2020 року поступив у лікарню у вкрай тяжкому стані, пульс практично не визначався, була велика крововтрата.

Показання потерпілого ОСОБА_8 та свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , суд бере до уваги як такі, що об`єктивно відтворюють обставини вчинення обвинуваченим інкримінованого йому злочину, зокрема щодо виникнення 05 червня 2020 року близько 19-20 год словесного конфлікту між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 на літньому майданчику піцерії, що розташована з тильного боку будинку АДРЕСА_3 та продовження цього словесного конфлікту на відкритій місцевості за територією літнього майданчика піцерії (ближче до будинку АДРЕСА_3 ), у ході якого обвинувачений ОСОБА_4 з особистої неприязні, яка виникла раптово на побутовому ґрунті, наніс потерпілому ОСОБА_8 один удар ножем в ділянку правого стегна, у результаті чого потерпілий отримав тілесне ушкодження правого стегна, від якого втратив свідомість на місці події. За своїм змістом показання потерпілого ОСОБА_8 та свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_12 є джерелом допустимих прямих доказів вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого діяння.

Разом з тим показання потерпілого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 відповідають іншим, дослідженим судом письмовим та речовим доказам, наданих стороною обвинувачення.

Так, висновок суду про місце вчинення злочину підтверджуються даними, що містяться в протоколі огляду місця події від 05 червня 2020 року з фототаблицями, у процесі якого зафіксована обстановка на місці вчинення злочину- на відкритій ділянки місцевості, розташованої біля будинків АДРЕСА_4 та АДРЕСА_3 . У ході даної слідчої дії були виявлені: плями бурого кольору на поверхні землі відкритої ділянки місцевості біля будинків №№ 56, АДРЕСА_3 та на асфальтному покритті між будинком № 57 та проїжджою частиною, а також зафіксовано напрямок руху ОСОБА_8 після отримання тілесного ушкодження до місця втрати свідомості. Дані, зафіксовані у зазначеному протоколі, повністю узгоджуються з показаннями обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 щодо місця вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 злочину та місця втрати свідомості потерпілим ОСОБА_8 .

Пояснення потерпілого ОСОБА_8 про обставини та механізм спричинення йому тілесного ушкодження об`єктивно підтверджені висновком експерта № 12-14/34-ПР/20 від 08 липня 2020 року (а.с. 193-196 т. 2), згідно яким потерпілому ОСОБА_8 внаслідок дії колючо-ріжучого твердого предмету, що міг мати гострий кінець та гостре лезо (визначити будову обуху клинка в даному випадку не можливо, через відсутність достовірних судово-медичних даних), який діяв комплексно внаслідок проколу та різання, у проміжок часу, що вимірюється десятками діб до дати проведення судово-медичної експертизи (характерні особливості якого не відобразилися, та могло утворитися в строк та спосіб, вказаний потерпілим), спричинено тілесне ушкодження у виді однієї колото-різаної рани правого стегна з ушкодженням магістральних судин правого стегна (стегнова артерія та вена), яке відноситься до тяжкого тілесного ушкодження як небезпечне для життя в момент заподіяння; ознак, які б вказували на неодноразовість дії предмету не виявлено; тілесне ушкодження у виді хірургічних рубців, виниклі внаслідок проведення медичних маніпуляцій.

У ході проведення слідчого експерименту, із застосуванням відеофіксації, зафіксованого в протоколі від 22 липня 2020 року, обвинувачений ОСОБА_4 детально пояснив і продемонстрував, як ним було скоєно злочин, а також продемонстрував механізм нанесення потерпілому ОСОБА_8 удару ножем в ділянку правого стегна. При перегляді відеозапису слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_4 , суд дійшов до переконання, що обвинувачений ОСОБА_4 у присутності захисника давав об`єктивні свідчення добровільно, в умовах, що виключають сторонній тиск, самостійно, детально розповів про обставини вчинення злочину і послідовно продемонстрував механізм нанесення потерпілому ОСОБА_8 удару ножем в ділянку правого стегна та його локалізацію. Крім цього, зазначені свідчення обвинуваченого ОСОБА_4 повністю узгоджуються з протоколом огляду місця події від 05 червня 2020 року і висновком експерта № 12-35/24/34-ПР/20 від 22 липня 2020 року (а.с. 202-204 т. 2), згідно з яким виявлене у потерпілого ОСОБА_8 тілесне ушкодження могло утворитися при тому механізмі спричинення, на який вказав обвинувачений ОСОБА_4 під час проведення за його участю слідчого експерименту 22 липня 2020 року. Отже, покази обвинуваченого ОСОБА_4 щодо механізму спричинення тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_8 об`єктивно підтверджені, як даними отриманими в ході слідчого експерименту, так і висновком експерту № 12-35/24/34-ПР/20 від 22 липня 2020 року (а.с. 201-203 т. 2).

Висновок суду про знаряддя вчинення злочину об`єктивно підтверджується такими доказами.

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 05 червня 2020 року, під час особистого огляду затриманого ОСОБА_4 у нього виявлено та вилучено, зокрема, розкладний металевий ніж, виконаний з металу, довжиною 12 см у складеному виді, загальною довжиною 22 см, без явних слідів; джинси та кросівки. Вилучені під час затримання розкладний металевий ніж, джинси та взуття, відповідно до постанови від 22 липня 2020 року, долучені в якості речових доказів до кримінального провадження (а.с. 197 т. 2).

Відповідно до висновку експерту № 15-12/№562-ДМ/Ц/2020р. від 03 липня 2020 року, при проведенні дослідження складного ножа, виявленого та вилученого при огляді затриманого ОСОБА_4 , слідів крові не виявлено. (а.с. 245-248 т. 2).

Разом з цим, під час огляду в судовому засіданні речового доказу - зазначеного вище ножа, обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив, що даний ніж належить йому, та саме ним було заподіяно тілесне ушкодження потерпілому ОСОБА_8 у ділянку правого стегна.

Отже, приведені вище докази свідчать про те, що вилучений у обвинуваченого ОСОБА_4 під час затримання 05 червня 2020 року ніж є знаряддям заподіяння тяжкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_8 .

Відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складеного 06 червня 2020 року 02 час. 10 хв., під час огляду 06 червня 2020 року о 02 год. 10 хв. ОСОБА_4 перебував у стані алкогольного сп`яніння (а.с. 166 т. 2).

Зазначені письмові докази зібрані відповідно до вимог кримінального процесуального закону, є допустимими та такими, що в їх сукупності безпосередньо вказують на вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 діяння, інкримінованого йому стороною обвинувачення, та узгоджуються з показаннями потерпілого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 .

Таким чином, розглянувши справу в межах пред`явленого обвинувачення, оцінивши наведені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, та проаналізувавши ці докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд доходить висновку про їхню достатність для визнання обвинуваченого ОСОБА_4 винуватим в інкримінованому йому злочині.

Кваліфікуючи дії обвинуваченого як заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, суд приймає до уваги, що обов`язковою ознакою складу злочину, передбаченого ст. 121 КК України, є наявність вини особи у формі прямого чи непрямого умислу на спричинення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень. Тобто особа повинна передбачати суспільно небезпечні наслідки своїх дій і бажати їх настання (прямий умисел) або ж хоча і не бажати, але свідомо припускати можливість настання цих наслідків (непрямий умисел). Отже, відповідальність за ч. 1 ст. 121 КК України настає не лише за умови бажання особи заподіяти тяжкі тілесні ушкодження потерпілому, а й за умови, коли особа, хоча і не бажала, але свідомо припускала настання таких суспільно небезпечних наслідків. При цьому питання про умисел вирішується виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховуючи спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.

Так, умисне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження (ст. 121 КК України) з об`єктивної сторони характеризується протиправним посяганням на здоров`я іншої людини, шкідливими наслідками, що настали для здоров`я потерпілого, у вигляді спричинення тілесних ушкоджень, встановлення причинного зв`язку між зазначеним діянням та наслідками.

Наведені вище обставини, зокрема, спосіб вчинення злочину та його знаряддя - ніж, у сукупності з даними про локалізацію і характер утворення тілесного ушкодження, а також поведінка обвинуваченого після вчинення злочину: залишення потерпілого без надання допомоги за наявності видимої великої втрати останнім крові, свідчать про наявність умислу у обвинуваченого ОСОБА_4 саме на нанесення тяжкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_8 .

Таким чином, суд приходить до переконання про правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 121 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

IV. Відомості, які характеризують особу обвинуваченого.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він неодружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, не є особою з інвалідністю, відповідно до вимог ст. 89 КК України вважається несудимою особою, перебуває на військовому обліку ІНФОРМАЦІЯ_3 , на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, зареєстрований та має місце постійного проживання, де проживав разом з матір`ю ОСОБА_17 , 1966 року народження та бабусею ОСОБА_18 , 1934 року народження, за місцем проживання характеризується задовільно. Документів, які б свідчили, що обвинувачений ОСОБА_4 офіційно працевлаштований, самозайнятий чи займається суспільно-корисною діяльністю, а також має законні джерела суду не надано.

Згідно з висновком досудової доповіді Первомайського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області від 14 серпня 2020 року щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства оцінюється як середній. Беручи до уваги інформацію, що характеризує обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також високу ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, уповноважений орган з питань пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення волі становить небезпеку для суспільства.

V. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Згідно зі ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає щире каяття обвинуваченого.

Згідно зі ст. 67 КК України, обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

VІ. Мотиви призначення покарання.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно із ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Виходячи з вказаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Отже, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів; відомості щодо особи винного зазначені вище; щире каяття обвинуваченого як обставину, яка пом`якшує покарання та скоєння злочину у стані алкогольного сп`яніння як обтяжуючу покарання обставину.

При цьому, суд при призначенні покарання також враховує молодий вік обвинуваченого, а також те, що він визнав свою провину, повідомив суд, що бажає відшкодувати спричинену потерпілому ОСОБА_8 шкоду та частково добровільно відшкодував потерпілому ОСОБА_8 завданого матеріального збитку.

Суд вважає, що ці обставини знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину.

Враховуючи викладене, суд доходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе з призначенням покарання у виді позбавлення волі у мінімальних межах санкції статті, за якою йому висунуто обвинувачення, бо ще не втрачена можливість виправлення обвинуваченого у більш короткий строк його ізоляції від суспільства з огляду на його молодий вік та усвідомлення ним своєї протиправної поведінки.

При цьому, враховуючи, конкретні обставини вчиненого злочину, зокрема тяжкість нанесеного потерпілому тілесного ушкодження, поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, наслідки, що настали від злочину, зокрема неможливість потерпілого ОСОБА_8 пресуватися звичайним способом (наявність кульгання), який також є людиною молодого віку, що призводить до зміна його життя, а також приймаючи до увагу позицію потерпілого ОСОБА_8 , який просив призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання з його реальним відбуттям, суд не знаходить підстав для застосування положень статті 75 КК України (звільнення від відбування покарання з випробуванням).

Підстав для застосування ст. 69 КК України суд також не знаходить, у зв`язку з тим, що судом встановлена лише одна обставина, що пом`якшують покарання обвинуваченого. Підстав для визнання будь-яких інших обставин такими, що пом`якшують покарання та істотно знижують суспільну небезпеку обвинуваченого та вчинених ним злочинів, окрім тієї, що наведена вище, суд не вбачає.

Крім того, суд, враховує практику рішень Європейського суду з прав людини. Так, в справі "Скополла проти Італії" від 17 вересня 2009 року, суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Отже, суд доходить висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання за ч. 1 ст. 121 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

VІІ. Вирішення цивільного позову.

Потерпілим ОСОБА_8 заявлений цивільний позов, в якому він просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 матеріальну шкоду загальною сумою 24295 грн., пов`язану з витратами на лікування, зокрема придбання ліків, а також завдану йому моральну шкоду загальною сумою 500000 грн. (а.с. 18-44 т. 1).

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Потерпілий ОСОБА_8 в обґрунтування цивільного позову зазначив, що внаслідок злочинних дій обвинуваченого, він ( ОСОБА_8 ) отримав тілесне ушкодження, а саме колото різану рану правого стегна з ушкодженням магістральних судин правого стегна (стегнова артерія та вена). Після отриманої травми, 05 червня 2020 року він був госпіталізований до КНП Первомайська ЦРЛ, де йому була проведена операція, а потім він ( ОСОБА_8 ) знаходився на стаціонарному лікуванні до 30 червня 2020 року. Під час знаходження на лікуванні він купував ліки загальною сумою 24295 грн. 38 коп., що підтверджується чеками.

Також, потерпілий ОСОБА_8 просить відшкодувати йому моральну шкоду у розмірі 500000 грн. у зв`язку з втратою працездатності на теперішній час, що позбавляє його можливості забезпечувати себе та допомагати родині. Також зазначає, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 , він ( ОСОБА_8 ) втратив можливість самостійно обслуговувати себе в повному обсязі, потребує стороннього догляду, фізичне навантаження йому заборонено, хоча до отримання травми він займався будівництвом, виїжджав за межі України на заробітки, стало неможливо продовжувати активний спосіб життя, що у сукупності призводить до моральних страждань, постійного емоційного стресу, розгубленості. Спричинена моральна шкода та страждання як від фізичного болю внаслідок отриманого тілесного ушкодження, так і від нинішньої безпорадності, від втрати надії на майбутнє він оцінює в розмірі 500000 грн.

Обвинувачений ОСОБА_4 під час судового розгляду з розміром матеріальної шкоди повністю погодився. Крім того, під час судового розгляду частково відшкодував на суму 7000 грн., що підтверджується заявою потерпілого ОСОБА_8 від 10 грудня 2020 року. Проти заявлених вимог щодо моральної шкоди заперечував, зазначаючи, що даний розмір моральної шкоди є завеликим. При цьому погодився з сумою 100000 грн., яку він має можливість поступово відшкодовувати.

Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Згідно із ч. 1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Згідно наданих розрахункових документів, потерпілим ОСОБА_8 документально підтверджені витрати на придбання медичних препаратів загальною сумою 24295 грн. 38 коп., а тому з урахуванням добровільного відшкодування обвинуваченим завданої шкоди в розмірі 7000 грн. з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 підлягає відшкодуванню матеріальна шкода у розмірі 17295 грн. 38 коп.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду, передбачені ст. 1167 ЦК України, а саме наявність вини особи, яка завдала таку шкоду.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичної особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини.

Позивачем потерпілим ОСОБА_8 під час судового розгляду підтримані вимоги про відшкодування моральної шкоди в розмірі 500000 грн. В обґрунтування зазначено, що він ( ОСОБА_8 ) внаслідок подій отримав тяжке тілесні ушкодження, переніс операцію, до теперішнього часу триває його лікування, кульгає, почуває постійно фізичну біль, наслідки перенесеної травми призвели до появи негативних психосоматичних та психоемоційних змін (порушення сну, швидка втомлюваність, нервозність, невпевненість в собі), а також довгий час не може вести нормальний спосіб життя, займатися улюбленою роботою та забезпечувати себе.

Відповідно до рекомендацій, наданих у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Cудом враховується, що внаслідок вчинення злочину ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_8 було спричинено тяжке тілесне ушкодження, від якого він втратив можливість нормально пересуватися, почав кульгати, у зв`язку з чим, враховуючи характер та обсяг фізичних, душевних, психічних страждань, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, судом оцінюється спричинена потерпілому моральна шкода у розмірі 150 000 грн.

Враховуючи викладене, цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди підлягає частковому задоволенню.

VІІІ. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальних витрат по кримінальному провадженню немає.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 слід рахувати з моменту його фактичного затримання - з 05 червня 2020 року, зарахувавши строк попереднього ув`язнення з 05 червня 2020 року в строк покарання.

За положенням п. 9 ч. 2 ст. 133 КПК України заходами забезпечення кримінального провадження є зокрема запобіжні заходи.

06 червня 2020 року ухвалою слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Харківської області обвинуваченому ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, та у подальшому застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід неодноразово був продовжений судом. Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 17 лютого 2021 року обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 17 квітня 2020 року, а також визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 30 (тридцять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 63060 (шістдесят три тисячі шістдесят) гривень. Отже, суд вважає необхідним запобіжний захід щодо ОСОБА_4 , продовжений на підставі вищезазначеної ухвали від 17 лютого 2021 року залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373-374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його фактичного затримання - з 05 червня 2020 року, зарахувавши строк попереднього ув`язнення з 05 червня 2020 року в строк покарання.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у вигляді тримання під вартою, а також альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, визначені ухвалою Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 17 лютого 2020 року, залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 (ІНН НОМЕР_1 ), на користь потерпілого ОСОБА_8 , матеріальну шкоду у розмірі 17295 (сімнадцять тисяч двісті дев`яносто п`ять) грн. 38 (тридцять вісім) коп. та моральну шкоду в розмірі 150000 грн. 00 коп. (сто п`ятдесят тисяч грн. 00 коп. ).
У задоволенні решти позовних вимог потерпілому ОСОБА_8 - відмовити.
Речові докази: розкладний металевий ніж, змиви з долонь рук підозрюваного ОСОБА_4 та зразки крові підозрюваного ОСОБА_4 та потерпілого ОСОБА_8 , зрізи нігтьових пластин обох рук підозрюваного ОСОБА_4 - знищити; джинсові штани та кросівки, які були вилучені у ОСОБА_4 під час затримання повернути засудженому, як законному власнику.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Харківського апеляційного суду через Первомайський міськрайонний суд Харківської області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з часу отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку суду негайно вручити прокурору, обвинуваченому та захиснику.

Суд роз`яснює обвинуваченому, захиснику, потерпілому право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження. Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування.

Суддя: ОСОБА_1