провадження №: 1-кс/752/3426/21
У Х В А Л А
про арешт майна
21.04.2021 року слідчий суддя Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000278, відомості щодо якого внесені 19.03.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 368 КК України, про арешт майна,-

В С Т А Н О В И В:
До слідчого судді звернувся прокурор із вказаним клопотанням, в якому просив накласти арешт на мобільний телефон марки «Xiaomi» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 із сім-картками з абонентськими номерами НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , вилучений в ході обшуку за місцем реєстрації та фактичного проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною будь-кому і будь-яким чином користуватись, розпоряджатись та відчужувати вказане майно.

Прокурор обґрунтовує клопотання тим, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000278, відомості щодо якого внесені 19.03.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 368 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на території міста Києва діє організована злочинна група осіб, члени якої зорганізували у стійке злочинне об`єднання, яке займається протизаконною діяльністю пов`язаною із вимаганням грошових коштів у суб`єктів підприємницької діяльності, які здійснюють роздрібну торгівлю з торгових точок (МАФів) облаштованих у підземних переходах станцій метро Шевченківського, Солом`янського, Печерського та Голосіївського районів міста Києва.

На виконання доручення щодо проведення слідчих (розшукових) дій спрямованих на встановлення осіб, які причетні до організації та вчинення вищезазначених протизаконних дій від Головного відділу по боротьбі з корупцією та злочинністю Головного управління СБУ України у м. Києві та Київській області, надійшло письмове інформування про причетність до вчинення вказаних злочинів: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 .

Крім того встановлено, що схема протизаконної діяльності ОСОБА_5 за попередньою домовленістю з іншими невстановленими досудовим розслідуванням членами організованої злочинної групи, побудована в ході наступного перебігу подій та умисно вжитих заходів, а саме: Київською міською Державною адміністрацією (КМДА) у 2012 році, безкоштовно було передано підземні пішохідні переходи міста Києва у користування «інвесторам» на умовах, що приватні фірми самі фінансуватимуть зміст цих об`єктів (ремонти і прибирання) і боротимуться із стихійною торгівлею.

Зокрема, підприємцям було надано право встановлювати в підземних пішохідних переходах торгові точки, безконтрольно і у будь-якій кількості, без обмежень.

На той час основна частина підземних пішохідних переходів у місті Києві використовувалася особами, які укладали угоди на оренду їх площ з Київрадою, за мінімальні грошові кошти.

Одним із таких інвесторів у 2012 році став депутат Київради, голова комісії з питань торгівлі ОСОБА_6 , який контролював значну кількість посередницьких структур, що здавали ці торгові площі в суборенду.

В подальшому, у травні 2015 року у Київській міській Державній адміністрації (КМДА) не відреагували на вимогу КП «Київавтодор» відмінити усі зазначені договори. За оперативними даними, жоден з інвесторів не дотримався своїх зобов`язань: не ремонтував переходи і не покращував їх технічний стан, займаючись лише організацією торгівлі.

Також, у 2016 році Верховний суд України визнав незаконними майже усі інвестиційні договори Київської міської Державної адміністрації (КМДА) за змістом підземних переходів столиці приватними фірмами. Суд визнав, що угоди, здійснені сторонами при укладенні таких інвестиційних договорів, були уявними - були спрямовані на приховування угод по оренді об`єктів комунального майна, якими є підземні пішохідні переходи.

16.04.2021 року, слідчим на підставі ухвали Голосіївського районного суду м. Києва було проведено обшук приміщення, за місцем реєстрації та фактичного проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 . В ході даного обшуку слідчим було вилучено вказаний мобільний телефон.

Постановою слідчого СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_7 від 16.04.2021 вказаний мобільний телефон визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000278.

Враховуючи вищевикладене, вказаний мобільний телефон має значення речового доказу у вказаному кримінальному провадженні, з метою забезпечення його збереження та запобігання можливості його приховування, пошкодження, знищення, перетворення, відчуження, у зв`язку з цим, прокурор просить задовольнити вказане клопотання.

В судове засідання прокурор не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином. До початку розгляду вказаного клопотання подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності. При цьому, з метою недопущення приховування, пошкодження, зникнення, втрати, знищення вищевказаного майна, а також його незаконного відчуження, просив розглянути вказане клопотання без виклику власника майна або його представника.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Положеннями ч. 1 ст. 107 КПК України визначено, що рішення про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час досудового розслідування приймає особа, яка проводить відповідну процесуальну дію.

Враховуючи вищевказані положення КПК України, слідчий суддя вважає за можливо розглянути клопотання за відсутності прокурора, власника майна та без фіксування судового засідання за допомогою звуко- та відеозаписувальних технічних засобів.

Слідчий суддя, вивчивши вказане клопотання та додані до нього документи, вважає необхідним задовольнити клопотання частково, виходячи з наступного.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 06.04.2021 року надано дозвіл на проведення обшуку приміщення, за місцем реєстрації та фактичного проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Одночасно з цим, слід зазначити, що під час внесення клопотання про проведення обшуку та надання дозволу на проведення обшуку, як прокурором, так і слідчим суддею заздалегідь не може бути встановлено які саме речі та документи необхідно вилучити з метою встановлення обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Під час проведення обшуку 16.04.2021 в період з 12 год. 10 хв. до 12 год. 56 хв., на підставі ухвали Голосіївського районного суду м. Києва було проведено обшук за вищевказаною адресою, під час якого виявлено та вилучено вказаний мобільний телефон.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди, а також одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду, що передбачено ч. 2 ст. 168 КПК України.

Згідно ч. 5 ст. 171 КПК України у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої ст.235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Як вбачається із матеріалів клопотання, прокурор подав вказане клопотання про арешт майна 17.04.2021, а зареєстровано в суді 20.04.2021.

Постановою слідчого СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_7 від 16.04.2021 вказаний мобільний телефон визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000278.

Частиною 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема: збереження речових доказів.

Положеннями ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, слідчий судять приходить до висновку, що вилучений мобільний телефон відповідає вимогам ч. 1 ст. 98 КПК України і у встановленому закону порядку, визнаний речовим доказом.

У відповідності до ч. 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, при вирішенні питання про арешт майна враховує правові підстави для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданнями кримінального провадження, а також наслідки арешту майна.

Слідчий суддя, враховуючи наявність достатніх даних, які вказують на наявність ознак кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 368 КК України, обставин вчинення кримінального правопорушення, наслідків, правових підстав для накладення арешту приходить до висновку, що у ході досудового розслідування виникла обґрунтована необхідність у накладенні арешту на вказаний мобільний телефон, з метою збереження речових доказів.

Крім того, прокурор просив застосувати заборону будь-кому і будь-яким чином користуватись, розпоряджатись та відчужувати мобільний телефон, однак, в цій частині прокурором не обґрунтовані обставини щодо необхідності накладення певних заборон на грошові кошти.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що вказане клопотання прокурора в частині накладенні арешту на вказаний мобільний телефон, з метою збереження речових доказів є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню, в іншій частині задоволення клопотання щодо накладення певних заборон на мобільний телефон, слід відмовити, у зв`язку із цим, клопотання прокурора підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст.ст. 372, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ
Клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на мобільний телефон марки «Xiaomi» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 із сім-картками з абонентськими номерами НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , вилучений в ході обшуку за місцем реєстрації та фактичного проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , у кримінальному провадженні № 0000278, відомості щодо якого внесені 19.03.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 368 КК України.

В решті клопотання - відмовити.

Ухвала виконується негайно слідчим та прокурором.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1