У Х В А Л А
підготовчого судового засідання

22.03.2021 р. Городоцький районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому засіданні матеріали обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000413 від 17.10.2020 р. відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Великий Березний Великоберезнянського району Закарпатської області, українця, громадянина України, без освіти, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого, востаннє 06.09.2018 р. Великоберезнянським районним судом Закарпатської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 і ч. 4 ст. 70 КК України на 4 роки 2 місяці позбавлення волі, зареєстрованого по АДРЕСА_1 ,
-за ч. 2 ст. 186 КК України, -
в с т а н о в и в :
У провадженні Городоцького районного суду Львівської області перебуває кримінальне провадження № 0000413 від 17.10.2020 р. відносно ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 186 КК України.
Прокурор в підготовчому судовому засіданні просить про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначенням розміру застави, про що подав також письмове клопотання, мотивуючи тим, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, встановлені слідчим суддею та судом при обранні запобіжного заходу на досудовому розслідуванні та в суді продовжують існувати, останній обгрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину проти власності, за який передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років, не працює, неодружений, без постійного місця проживання, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих та насильницьких злочинів, перебував на профілактичному обліку як злісний порушник, під час утримання в УВП № 9 м. Ужгород, а також при відбуванні покарання в ДУ «Коломийська виправна колонія № 41» допускав порушення вимог режиму утримання, звільнившись 12.06.2020 р. з місць позбавлення волі, на шлях виправлення не став, а знову 16.10.2020 р. скоїв злочин, зокрема, під час дії встановленого йому ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 16.04.2020, адміністративного нагляду, а відтак, є достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі може продовжити злочинну діяльність, переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності та покарання за вчинений ним злочин, а також перешкодити повному, всебічному і неупередженому проведенню судового слідства у кримінальному провадженні, інше, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належне виконання покладених на нього процесуальних обов`язків та не запобіжить ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.
Захисник ОСОБА_5 в суді просить змінити обвинуваченому запобіжний захід на такий, що не пов`язаний з триманням під вартою.
Обвинувачений ОСОБА_4 проти продовження йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечив, просить обрати йому інший запобіжний захід.
Заслухавши прокурора, захисника, обвинуваченого, вивчивши клопотання, матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.
Ухвалою слідчого судді Городоцького районного суду Львівської області від 30.10.2020 р. обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, на строк до 27.12.2020 р. включно.
Ухвалою Городоцького районного суду Львівської області від 27.01.2021 р. обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 25.03.2021 р. включно.
За положеннями ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
У ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» вказав, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
За положеннями ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити документи, інше.
Обов`язок доведення цих обставин лежить на прокуророві.
Прокурор в суді довів про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а також про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років, раніше неодноразово судимий, не працює, не одружений, без постійного місця проживання, отже не має міцних соціальних зв`язків, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за корисливі злочини, обвинувачується у вчиненні злочину, перебуваючи під адміністративним наглядом, наведене свідчить про відсутність у нього соціально-стримуючих факторів, які б давали підстави вважати, що він не буде перешкоджати кримінальному провадженню, не вчинить іншого кримінального правопорушення та не буде переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілу, свідків.
Стаття 2 Закону України «Про попереднє ув`язнення» вказує, що метою попереднього ув`язнення є запобігання можливому ухиленню особи, взятої під варту, від органів досудового розслідування та суду, перешкоджанню кримінальному провадженню або зайняттю злочинною діяльністю, а також забезпечення виконання вироку.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Не вдаючись до детального аналізу оцінки дій винуватості особи та не порушуючи презумпції невинуватості на цій стадії кримінального провадження, суд повинен пересвідчитись, що повідомлена підозра є обґрунтованою, тобто такою, що передбачає наявність достатніх даних, які б могли переконати об`єктивного та стороннього спостерігача у тому, що особа могла вчинити правопорушення у якому її підозрюють.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Окрім того, статтею 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зав`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.
З огляду на наведене, вирішуючи питання про продовження ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, враховуючи вагомість наявних доказів, характер та тяжкість інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, відсутність у нього соціальних зв`язків і постійного місця роботи, суд вважає, що ризики, на які вказує прокурор є наявними і жоден із більш м`яких запобіжних заходів, як про це просить захисник, не забезпечать належної процесуальної поведінки ОСОБА_4 під час судового розгляду провадження, а тому йому слід продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави, як про це клопоче прокурор, оскільки, у порядку ч. 4 ст. 183 КПК України, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину із застосуванням насильства.
Керуючись ст. ст. 177, 182, 193, 194, 196, 314 - 316 КПК України, -
п о с т а н о в и в :
Обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою продовжити до 18.05.2021 року, включно.
Копію ухвали для відома та виконання направити начальнику Державної установи «Львівська установа виконання покарань (№ 19)».
Копію ухвали вручити обвинуваченому, його захиснику та прокурору.
Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом семи днів.

Головуючий суддя ОСОБА_1