Провадження № 11-сс/811/455/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2021 року м.Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 30 березня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей у ЄРДР за його заявою від 12.10.2020,

за участю:

скаржника ОСОБА_6 ,

встановила:

Цією ухвалою буловідмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого Львівського районного управління поліції ГУ НП у Львівській області, яка полягає у невнесенні відомостей у ЄРДР за його заявою від 12.10.2020.

В обґрунтування свого рішення слідчий суддя суду першої інстанції послалася на те, що звернення скаржника до Львівського районного управління поліції ГУ НП у Львівській області від 12.10.2020 не являється повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, в зв`язку з чим не породжує передбачені ч.1 ст. 214 КПК України обов`язки слідчого, щодо внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Не погоджуючись з даною ухвалою ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить:
- скасувати оскаржувану ухвалу;
- зобов`язати слідчого Львівського РУП ГУНП у Львівській області невідкладно розпочати досудове розслідування у формі попереднього слідства з підстав вчинення правопорушень директора «ЛКП Господар» ОСОБА_7 та головного бухгалтера ОСОБА_8 за ч.4 ст. 190, ст.ст. 364, 366 КК України;
- внести відомості в ЄРДР;
- на час розслідування накласти арешт на фінансові документи «ЛКП Господар» та долучити їх до матеріалів справи на час розслідування;
- повідомити його в письмовій формі про початок кримінального провадження та закінчення досудового розслідування.
Апелянт свої вимоги мотивує тим, що, на його думку, в діях працівників «ЛКП Господар», які надлишково, необґрунтовано нараховували його сім`ї зайві комунальні послуги через що він вимушений був звертатися до суду. Судом першої інстанції було винесено рішення про стягнення зайво нарахованих коштів з « ОСОБА_9 » на користь сім`ї Сворень, однак повертати неправомірно нарахований борг в суму 6023,80 грн. ЛКП не збирається, натомість подали до суду зустрічний позов про стягнення з нього заборгованості за комунальні послуги, які вони понараховували.
Апелянт вважає, що директор і бухгалтер ЛКП в період з березня 2016 року по вересень 2020 року вчиняли обман нараховуючи комунальні послуги без надання розрахункового документу, передбаченого ч.8 ст. 10 Закону України « Про захист прав споживача». Директором ЛКП безпідставно, незаконно були підняті тарифи на оплату комунальних послуг. Апелянт наполягає, що у відповідності до ч.2 даного Закону сторона, яка застосувала обман, зобов`язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв`язку з вчиненням даного правочину. Відповідно до такого розрахунку, беручи за основу суму боргу вказану у рішенні суду, тобто 6023,80 грн. за 18 обманів користування шахрайською схемою з «ЛКП Господар» на користь ОСОБА_6 мають бути сплачені кошти в сумі 1 579 103 027, 20 гривень за заподіяну шкоду у відповідності до ст.ст. 229, 230 ЦК України. Дана сума є обґрунтована відповідними розрахунками вказаними у апеляційній скарзі. Крім того апелянт звертає увагу, що за неявку в суд першої інстанції працівників «ЛКП Господар» повинні були притягнути до адміністративної відповідальності, однак цього зроблено не було.
Апелянт покликається, що в діях працівників «ЛКП Господар» є склад кримінальних правопорушень і відомості про це слідчий повинен був внести в ЄРДР та повідомити про це його, як заявника.
Заслухавши доповідь судді, думку скаржника ОСОБА_6 про задоволення апеляційної скарги, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи й перевіривши матеріали судової справи, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Статтею 55 Конституції України гарантовано кожному право на оскарження до суду будь-яких рішень, дій чи бездіяльності органів влади, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України слідчий суддя за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування виносить ухвалу про: скасування рішення слідчого чи прокурора, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.

Згідно ч.1 ст. 11 КК України злочином (кримінальне правопорушення) є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.

Статтею 303 КПК України встановлено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

З`ясовуючи можливість оскарження вказаного рішення слідчого судді, колегія суддів бере до уваги Рішення № 4-р (ІІ)/2020 другого сенату Конституційного суду України від 17 червня 2020 року у справі №3-180/2018 (1644/18), яким положення ч. 3 ст. 307 Кримінального процесуального кодексу України щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до п. 2 Розділу ІІ Положення про порядок ведення ЄРДР, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 139 від 6 квітня 2016 року, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_6 12.10.2021 було подано до Львівського районного управління поліції ГУНП у Львівській області, заяву про вчинення кримінального правопорушення директором ЛКП «Господар» ОСОБА_7 та головним бухгалтером ОСОБА_10 за ч.4 ст. 190, ст.ст. 364, 366 КК України. Така була зареєстрована суб`єктом оскарження 12.10.2021. Однак на даний час йому не повідомлено, що відомості внесені до ЄРДР та про початок кримінального провадження. Вважає, що слідчим допущено бездіяльність, так як, слідчий невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, зобов`язаний внести відомості до ЄРДР та розпочати розслідування, а тому звернулися із скаргою до суду.

За результатом судового розгляду поданої скарги, слідчий суддя відмовив у її задоволенні, обґрунтовуючи своє рішення тим, що звернення скаржника ОСОБА_11 до Львівського районного управління поліції ГУ НП у Львівській області від 12.10.2021 не являється повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, в зв`язку з чим не породжує передбачені ч. 1 ст. 214 КПК України обов`язки слідчого, щодо внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Крім того слідчий суддя зазначив, що узаяві про злочин датованій 12.10.2021 ОСОБА_6 вказав про вчинення кримінального правопорушення директором ЛКП 71 Господар» ОСОБА_7 та головним бухгалтером ОСОБА_8 за ч.4 ст. 190, ст.ст. 364, 366 КК України.

Злочин передбачений ч.4 ст. 190 КК України передбачає відповідальність за шахрайство, вчинене в особливо великих розмірах або організованою групою.

Згідно з приміткою до ст. 364 КК України, істотною шкодою вважається така шкода, яка в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Об`єктивна сторона злочину передбаченого ст.366 КК України, полягає у складанні, видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів.

Ні у заяві про злочин від 12.10.2021, ні у своїй скарзі ОСОБА_6 не повідомив жодних даних та обставин, що свідчили б про вчинення вказаних кримінальних правопорушень.

Внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про порядок ведення ЄРДР (затверджене наказом Генеральної прокуратури України від 06 квітня 2016 року №139). Згідно з п.1 глави 2 розділу 1 цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п.п.4, 5 ч.5 ст. 214 КПК України.

Таким чином в ухвалі слідчий суддя обґрунтовано зазначив, що скарга ОСОБА_6 не є такою, що підлягає внесенню до ЄРДР, оскільки в поданій скарзі не міститься даних, які б свідчили про вчинення саме кримінальних правопорушень.

Слідчим суддею суду першої інстанції не допущено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Доводи наведені в апеляційній скарзі ОСОБА_6 не знайшли підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Враховуючи зазначене вище колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 392, 404, 407, 422 КПК України колегія суддів,

постановила:
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 30 березня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 щодо бездіяльності слідчого ЛРУП ГУНП у Львівській області через невнесення відомостей у ЄРДР залишити без змін.

Ухвала є остаточною, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: