Справа № 953/4063/21
н/п 1-кс/953/2175/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" березня 2021 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участі адвоката підозрюваного- ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11.09.2020 року по кримінальному провадженні за № 0000675 від 08.09.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
10.03.2021 до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна, а саме автомобіля «MERCEDES GLS 400», реєстраційний номер НОМЕР_1 ), накладеного ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11.09.2020 року.
В обґрунтування клопотання заявник вказує, що ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11.09.2020 року по кримінальному провадженню за № 0000675 від 08.09.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України було накладено арешт на даний автомобіль, оскільки той є речовим доказом та необхідний для проведення експертиз. Станом на теперішній час, з моменту вилучення автомобіля минуло достатньо часу для дослідження слідчими органами, у кримінальному провадженні проведені всі необхідні слідчі дії та експертизи, а тому потреба у арешті автомобіля відпала, просить повернути автомобіль ОСОБА_5 на відповідальне зберігання.
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 підтримав клопотання, просив задовольнити з підстав, вказаних у клопотанні.
Слідчий та прокурор, які були належним чином повідомлені про час та місце розгляду клопотання в судове засідання не прибули, що не перешкоджає розгляду клопотання згідно вимог ст. 174 КПК України.
Прокурор Харківської обласної прокуратури подав до суду заяву, у якій просив відмовити у задоволенні клопотання, посилаючись на ті обставини, що клопотання є передчасним, оскільки досудове розслідування продовжено до 9 місяців, транспортний засіб визнано речовим доказом, вирішується питання про призначення судових експертиз, і ОСОБА_5 не є власником цього майна.
Вислухавши пояснення адвоката ОСОБА_3 в судовому засіданні, дослідивши всі надані учасниками в обґрунтування заявленого клопотання та заперечень, слідчий суддя приходить до наступного.
Встановлено за представленими матеріалами, що в провадженні СУ ГУ НП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000675 від 08.09.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, з підстав, що 08.09.2020 приблизно о 13:00 год., водій ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем «MERCEDES GLS 400», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по шляху національного значення М-04 «Знам`янка-Луганськ-Ізварине» з боку м. Кривого Рогу у напрямку м. Дніпро, де проводилися дорожні роботи і рух транспорту організовано на одній проїзній частині по одній смузі для руху у кожному напрямку. У цей же час, у зустрічному йому напрямку, по своїй смузі для руху рухався автомобіль «ВАЗ-21099», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_6 , в салоні якого перебували пасажири ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . В процесі руху водій ОСОБА_4 , 08.09.2020 року о 13:00 год., на відрізку 157 км +130 м, автомобільного шляху національного значення М-04 «Знам`янка-Луганськ-Ізварине», виїхав на зустрічну смугу, внаслідок чого на зустрічній смузі для руху допустив зіткнення передньою частиною керованого ним автомобіля «MERCEDES GLS 400», реєстраційний номер НОМЕР_1 , із передньою частиною автомобіля «ВАЗ-21099», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_6 , внаслідок чого сталася смерть трьох осіб.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11.09.2020 року по справі у кримінальному провадженні № 0000675 було накладено арешт на автомобіль «MERCEDES GLS 400», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_10 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та використання автомобіля. Даних про скасування або зміну даної ухвали суду не надано.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Частиною другої даної статі передбачено, що клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про час та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Звертаючись до суду з клопотання про скасування арешту на автомобіль, підозрюваний ОСОБА_5 в особі свого захисника посилається на те, що необхідність у подальшому перебуванні автомобіля під арештом відпала.
Досліджуючи обґрунтування заявника, слідчий суддя зазначає, що доводи про те, що доцільність арешту відпала є недоведеними та непідтвердженими належними доказами.

Так, за наданими відомостями слідчого та прокурора, досудове розслідування по кримінальному провадженню за ч.3 ст. 286 КК України триває, проведено декілька експертиз та за посиланнями прокурора усі необхідні експертні дослідження не проведені станом на теперішній час.

Також, за наданими поясненнями автомобіль визнаний речовим доказом, арешт накладений в порядку п.1 ч.2 ст. 170 КПК України з метою збереження речового доказу.
Таким чином, встановлено, що арештоване майно є предметом злочину, і відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України і має доказове значення у кримінальному провадженні.
Відповідно до ст.98 КПК України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом є речовими доказами по справі.
Відповідно до п. 20 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою КМУ № 1104 від 19.01.2012 визначено, що зберігання речових доказів під час кримінального провадження здійснюється на спеціально обладнаних майданчиках органів внутрішніх справ (поліції).

Згідно із вимогами ст.100 КПК України та п.20 постанови КМУ № 1104 від 19.01.2012 не передбачено можливість передачі речових доказів - транспортних засобів на відповідальне зберігання учасникам кримінального провадження та іншим особам, до закінчення досудового розслідування.

Вилучений транспортний засіб необхідний для призначення та проведення судових експертиз, з метою з`ясування технічного стану транспортного засобу, параметрів механізму дорожньо-транспортної події, дій учасників пригоди.
При цьому, накладення арешту на майно по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від інших правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.
І доводи заявника щодо закінчення експертиз та відсутність потреби арешту не є належним чином підтвердженим, оскільки за доводами прокурора та слідчого необхідній обсяг експертиз по даному провадженню не закінчений.
Також суд роз*яснює заявникові, що він в подальшому, після проведення всіх експертиз по даному кримінальному провадженню, не позбавлений можливості звернутись повторно до слідчого судді чи суду для зміни місця зберігання майна, за наявності для цього належних підстав.

Також, з наданої заявником ухвали слідчого судді від 04.03.2021 року вбачається, що строк досудового розслідування продовжено до 09.06.2021 року, визначено ряд слідчих дій, які необхідно провести у визначений час, в тому числі і проведення слідчих експериментів, допиту експертів, вирішення питання щодо призначення комплексного експертного дослідження щодо механізму утворення ДТП, виконати інші слідчі та розшукові дії, необхідність яких може виникнути в ході досудового розслідування. А тому посилання заявника на те, що всі слідчі дії та експертизи поведені не є доцільним.

Крім того, суд звертає увагу на те, що обґрунтування заявника на те, що він є користувачем даного транспортного засобу станом на теперішній час нічим не підтверджено, оскільки до клопотання заявником жодного доказу на підтвердженого зазначеного не надано, та слідчий суддя зазначає, що саме арешт майна і є формою забезпечення речових доказів задля збереження інформації щодо його незмінного стану протягом усього досудового розслідування та судового розгляду. А власник майна до слідчого судді з даними клопотаннями про скасування арешту або зміни його місця перебування не звертався.

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі "Бакланов проти Російської Федерації", Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі "Фрізен проти Російської Федерації", судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу N 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції.

Згідно вимог ст.ст. 7, 16 КПК України загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції", заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, п. п. 49 - 62, від 10 травня 2007 року).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", п. п. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

У відповідності до положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17.07.97 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Таким чином, дослідивши всі доводи заявника та представлені матеріали слідчий суддя зазначає, що порушень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, які б потягли за собою порушення права власності, у розумінні «справедливого балансу» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи та третіх осіб не встановлено за результатами розгляду даного клопотання, на підставі тих доказів, що надані. Заявником не доведено, що в подальшому арешті майна відпала потреба, або що арешт накладено не обґрунтовано.

З урахуванням викладеного вище, зважаючи на те, що на теперішній час досудове розслідування у кримінальному провадженні, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, триває, не проведені інші слідчі дії, необхідні для прийняття процесуального рішення, слідчий суддя вважає, що арешт вказаного автомобіля не втратив своєї актуальності, а тому клопотання є передчасним та задоволенню на теперішній час не підлягає, що не позбавляє заявника у разі наявності обґрунтованих підстав звертатись до слідчого судді чи суду повторно з даними клопотаннями, за наявними обгрунтуваннями.
Керуючись ст.ст. 2, 7, 28, 107, 174, 309, 372, ч.2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна (автомобіля «MERCEDES GLS 400», реєстраційний номер НОМЕР_1 ), накладеного ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11.09.2020 року у кримінальному провадженні за № 0000675 від 08.09.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя - ОСОБА_1