Номер провадження 11-сс/816/63/21 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - арешт майна
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2021 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

власника майна ОСОБА_7 ,

представника власника майна ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження за апеляційною скаргою представника власника майна адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 листопада 2020 року, якою задоволено клопотання прокурора про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000415 від 13 жовтня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

17 листопада 2020 року до Ковпаківського районного суду м. Суми надійшло клопотанням прокурора Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000415 від 13 жовтня 2020 року за ч.1 ст.190 КК України, а саме: транспортного засобу «Dacia Sandero», реєстраційний номер НОМЕР_1 , він-код НОМЕР_2 , що перебуває у володінні ОСОБА_7 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 . Місцем зберігання даного транспортного засобу визначено майданчик для зберігання транспортних засобів Сумського ВП ГУНП в Сумській області за адресою: м. Суми, вул. Чернігівська, 16А.

Прокурор обґрунтовував клопотання тим, що зазначений транспортний засіб є речовим доказом у даному кримінальному провадженні за ч.1 ст.190 КК України, оскільки в органу досудового розслідування є сукупність підстав вважати, що реєстрація автомобіля «Dacia Sandero», реєстраційний номер НОМЕР_1 , червоного кольору, він-код НОМЕР_2 на іншу особу є доказом вчинення кримінального правопорушення (тобто вчинення шахрайських дій відносно ОСОБА_9 ) і для запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, а також з метою встановлення походження вказаного транспортного засобу виникли підстави для накладення арешту на це майно. Крім того, на даний момент виникла необхідність у проведенні ряду невідкладних слідчих (розшукових) дій на інший території, зокрема на території Закарпатської області, що потребує додаткового часу, в період якого, зазначений автомобіль може бути переховано або відчужено.

Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 листопада 2020 року вказане клопотання прокурора задоволено. Прийняте рішення слідчий суддя мотивував тим, що органом досудового розслідування доведено наявність підстав для застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, оскільки транспортний засіб є речовим доказом, з метою заборони відчужувати та розпоряджатися цим майном, щоб не призвести до його зникнення, втрати або пошкодження чи інших наслідків, є необхідним накладення на нього арешту.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, представник власника майна ОСОБА_8 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000415 від 13 жовтня 2020 року за ч.1 ст.190 КК України, відмовити. Також просить поновити пропущений строк на подачу апеляційної скарги, оскільки копію ухвали суду про накладення арешту на майно власник майна ОСОБА_7 отримала 24 листопада 2020 року, а договір про надання їй правової допомоги уклала з адвокатом ОСОБА_8 26 листопада 2020 року, який протягом передбаченого законом строку і подав апеляційну скаргу.

За змістом доводів поданої апеляційної скарги ОСОБА_8 зазначає, що накладаючи арешт на майно, слідчий суддя не врахував усі обставини кримінального провадження, що призвело до неправильного застосування кримінального процесуального закону. Так, слідчий суддя не взяв до уваги, що власник майна ОСОБА_7 не має статусу підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000415 від 13 жовтня 2020 року за ч.1 ст.190 КК України, а є добросовісним набувачем транспортного засобу, яке використовується нею для власних побутових потреб, тому вона не є суб`єктом за ст.170 КПК України, у зв`язку з чим, на думку апелянта, відсутні правові підстави для накладення арешту на її майно.

Також адвокат вказує на те, що ні в клопотанні прокурора, ні в ухвалі слідчого судді не вказано, які конкретно відомості, сліди містить вищезазначений автомобіль та яким чином він міг бути використаний як знаряддя вчинення злочину чи міг бути предметом злочину, тоді як предметом злочину за ст.190 КК України є грошові кошти, сплачені потерпілим, а не транспортний засіб, анкетні дані якого невідомим чином були використані під час вчинення злочину.

Заслухавши суддю-доповідача про зміст ухвали слідчого судді та суть поданої апеляційної скарги, пояснення власниці майна ОСОБА_7 та її представника ОСОБА_8 , які підтримали подану апеляційну скаргу, заперечення прокурора, та потерпілого ОСОБА_9 , які просили залишити ухвалу слідчого судді без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що строк на подання апеляційної скарги представнику власника майна ОСОБА_8 слід поновити, а в задоволенні його апеляційної скарги відмовити, з огляду на наступне.

Враховуючи, що 18 листопада 2020 року власниця майна ОСОБА_7 участі в судовому засіданні в суді першої інстанції не брала, копію оскаржуваної ухвали отримала 24 листопада 2020 року, а договір про надання їй правої допомоги з адвокатом уклала 26 листопада 2020 року, то про постановлення слідчим суддею оскаржуваної ухвали апелянту стало відомо вже після спливу п`ятиденного строку на її апеляційне оскарження, то колегія суддів вважає за можливе поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки він був пропущений з поважних причин.

Як вбачається з матеріалів справи, сектором дізнання Сумського ВП ГУНП в Сумській області здійснюється розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000415 від 13 жовтня 2020 року за фактом вчинення шахрайських дій відносно ОСОБА_9 під час надання йому послуг з придбання автомобіля за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

Як встановлено органами досудового розслідування, у період часу з 18 серпня 2020 року по 02 вересня 2020 ОСОБА_9 за попередньою домовленістю з ОСОБА_10 перерахував йому грошові кошти в сумі 96437 грн. для надання послуг з придбання автомобіля «Dacia Sandero», він-код НОМЕР_2 , подальшого його транспортування з Німеччини до України, розмитнення на ім`я ОСОБА_10 та подальшої передачі автомобіля замовнику. Проте, на даний час, замовник автомобіль не отримав, а останній був зареєстрований на території України на іншу особу.

Крім того, у ході досудового розслідування встановлено, що 28 жовтня 2020 року автомобіль «Dacia Sandero», він-код НОМЕР_2 зареєстровано в МРЕО м. Ромни та присвоєно реєстраційний номер НОМЕР_1 . Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником зазначеного автомобіля є ОСОБА_7 , яка під час допиту пояснила, що придбала даний автомобіль у ОСОБА_11 , у якого автомобіль перебував на підставі генеральної довіреності, виданої ОСОБА_11 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

04 листопада 2020 року за згодою свідка ОСОБА_7 було проведено огляд автомобіля «Dacia Sandero», реєстраційний номер НОМЕР_1 , червоного кольору, він-код НОМЕР_2 та зафіксовано, що це саме той автомобіль, який було придбано потерпілим ОСОБА_9 в м. Баєр (Німеччина).

На даний час транспортний засіб «Dacia Sandero», реєстраційний номер НОМЕР_1 , червоного кольору, він-код НОМЕР_3 визнано речовим доказом.

Вирішуючи питання про накладення арешту на вказане майно, слідчий суддя, відповідно до ч.1 ст.170 КПК України обґрунтував сукупність підстав та розумних підозр вважати, що це майно відповідає критеріям, визначеним у статті 98 КПК України.

З огляду на положення ч.1,2,3 ст.170 КПК України, майно, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального провадження, з метою збереження речових доказів, повинно арештовуватися, незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження - запобігання можливості протиправного впливу на певне майно.

Так як у даному кримінальному провадженні є підстави вважати, що транспортний засіб, на який прокурор просив накласти арешт, може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, з метою збереження цього майна як речового доказу, який необхідний для проведення слідчих дій від можливого його приховування, пошкодження, знищення, відчуження, слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення вказаного клопотання та накладення арешту на майно.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта про неможливість накладення арешту на автомобіль у зв`язку з тим, що власниця автомобіля ОСОБА_7 є добросовісним набувачем цього майна і використовує його виключно у власних побутових потребах, оскільки нормами кримінального процесуального закону не обмежено коло суб`єктів, на майно яких може бути накладено арешт, як вважає адвокат ОСОБА_8 , а ч.3 ст.170 КПК України передбачено, що з метою збереження речових доказів арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Крім того, колегія суддів зазначає, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність того чи іншого майна до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

За таких обставин, посилання апелянта на те, що прокурором не вказано, які конкретно відомості, сліди містить вищевказаний автомобіль та яким чином він міг бути використаний як знаряддя вчинення злочину за ст.190 КК України, колегія суддів також не може взяти до уваги, оскільки прокурором у клопотанні зазначено, що транспортний засіб «Dacia Sandero», реєстраційний номер НОМЕР_1 визнаний речовим доказом по справі та існує можливість його використання у кримінальному провадженні, а також для встановлення фактичних обставин та істини у справі, органу досудового розслідування необхідно провести ряд слідчих дій стосовно даного автомобіля, що свідчить про наявність підстав для накладення арешту на це майно, як на таке, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що відповідно до ст.170 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінивши в сукупності всі обставини, з метою досягнення дієвості кримінального провадження, беручи до уваги, що обмеження права власності ОСОБА_7 є розумним та співрозмірним завданням кримінального провадження - існують правові підстави для арешту майна, тому підстав для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити представнику власника майна ОСОБА_8 строк на апеляційне оскарження ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 листопада 2020 року.

Ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 листопада 2020 року, якою задоволено клопотання прокурора про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000415 від 13 жовтня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4