Справа № 304/285/21 Провадження № 1-кс/304/68/2021
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2021 року м. Перечин

Слідчий суддя Перечинського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , старшого слідчого відділу СУ ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_3 , представника власника майна адвоката ОСОБА_4 , прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 , розглянувши його клопотання, внесене на підставі матеріалів досудового розслідування, внесених до ЄРДР за № 0000094 від 10 березня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, про арешт майна,

В С Т А Н О В И В :

прокурор відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді з клопотанням на підставі матеріалів кримінального провадження, внесених до ЄРДР за № 0000094 від 10 березня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України про накладення арешту на тимчасово вилучене 15 березня 2021 року у ході проведення обшуку на території будинку 2а в селі Сторожниця Ужгородського району, а саме бочку з дизельним паливом, об`ємом 1 925 літрів, а також зразки нафтопродуктів, що відібрані з бочки у дві пляшки, ємністю по 1 л, які поміщено до спецпакету, та які належать ТОВ «БСП ОІЛ» (, юридична адреса: м. Мукачево, вул. Пряшівська, 11). Клопотання мотивує тим, що слідчим управлінням ГУ НП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування за матеріалами кримінального провадження № 0000094, відомості про яке внесено до ЄРДР 10 березня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України. Прокурор зазначає, що досудове розслідування розпочато на підставі рапорту т. в. о. начальника УКР ГУ НП в Закарпатській області про те, що у період часу з 23 по 24 лютого 2021 року невідомі особи проникли на територію ЛВДС «Дубриничі» з автоналивним пунктом ДП «Прикарпатзахідтранс», що знаходиться у селі Дубриничі, вул. Центральна, 176 Перечинського району, звідки викрали нафтопродукти, якими заправили невстановлені автомобілі з цистернами та вивезли у невідомому напрямку. Вказує на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що на ЛВДС «Дубриничі» з автоналивним пунктом ДП «Прикарпатзахідтранс» всупереч рішенню Ради нацбезпеки та оборони України на магістральному нафтопродуктопроводі продовжують відкачувати нафтопродукти та заправляти автоцистерни. Так, 23 лютого 2021 року о 11.05 год на територію ЛВДС «Дубриничі» з автоналивним пунктом ДП «Прикарпатзахідтранс» заїхав вантажний автомобіль марки «DAF 95XF», червоного кольору, р/н НОМЕР_1 , який зареєстрований на ТОВ «Стінг», оснащений напівпричепом-цистерною, р/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , о 12.00 год вантажівка покинула територію ЛВДС «Дубриничі», а о 13.55 год заїхала на територію ТОВ «Стінг», що за адресою с. Кінчеш, мікрорайон бази 8б, Ужгородського району; згідно наявної у органу досудового розслідування інформації керівником ТОВ «Стінг» є ОСОБА_7 , житель АДРЕСА_2 . Під час перевірки вантажу, який перевозив даний автомобіль, встановлено, що відповідно до товарно-транспортної накладної пунктом навантаження дизельного палива вказано ТОВ «Нафтосервіс». Крім цього прокурор вказує на те, що 24 лютого 2021 року о 14.20 год на територію ЛВДС «Дубриничі» з автоналивним пунктом ДП «Прикарпатзахідтранс», що за адресою с. Дубриничі, вул. Центральна, 176 Перечинського району, заїхав вантажний автомобіль марки «MERCEDES-BENZ», р/н НОМЕР_3 , червоного кольору, який зареєстрований за ТОВ «ТЕРМІРТРАНС-ЗАХІД», оснащений напівпричепом-цистерною, р/н НОМЕР_4 , що зареєстрований за ТОВ «ВАССТЕЛ». О 15.50 год вказаний транспортний засіб покинув територію ЛВДС «Дубриничі» та заїхав на територію колишньої нелегальної АЗС, що в м. Перечин, яка належить ФОП ОСОБА_8 , де, зливши невідому кількість пального, виїхав з вказаної території та попрямував в напрямку м. Ужгород та о 18.24 год заїхав на територію приватної АЗС без назви, що розташована неподалік кафе «Дублін» за адресою: Ужгородський район, с. Сторожниця, вул. Сонячна, 2а, (кадастровий номер земельної ділянки: :02:010:0043), яка працює без належної документації, о 18.45 год виїхав з вказаної території та попрямував у напрямку м. Мукачево та о 19.40 год заїхав на територію ТОВ «ВАССТЕЛ», що за адресою м. Мукачево, вул. Пряшівська, 11. Згідно відомостей органу досудового розслідування керівником ТОВ «ТЕРМІРТРАНС-ЗАХІД» (юридична адреса: м. Мукачево, пл. Духновича, 13А корпус А приміщення 1) є ОСОБА_9 , житель АДРЕСА_3 . Керівником ТОВ «ВАССТЕЛ» (юридична адреса: м. Мукачево, вул. Пряшівська, 11) є ОСОБА_10 , житель АДРЕСА_4 . Прокурор вказує, що 10 березня 2021 року з УКР ГУ НП в Закарпатській області на виконання доручення надійшли матеріали з яких вбачається, що в ході проведення першочергових оперативно-розшукових заходів встановлено, що ЛВДС «Дубриничі» () ТОВ «ПрикарпатЗахідтранс», розташоване за адресою: Закарпатська область, Перечинський район, с. Дубриничі, вул. Центральна, 176, керівником якого є громадянин ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець АДРЕСА_5 , який має у користуванні мобільний телефон НОМЕР_5 . Також вказаними заходами встановлено, що ТОВ «Нафтосервіс» (), розташоване за адресою: Закарпатська область, Перечинський район, с. Дубриничі, вул. Центральна, 99, вид діяльності: оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами (основний); керівником ТОВ «Нафтосервіс» є громадянин ОСОБА_12 . Під час санкціонованого обшуку земельної ділянки з кадастровим номером :02:010:0043 за адресою: АДРЕСА_6 , яка належить ОСОБА_13 (фактично здійснює свою діяльність ТОВ «БСП ОІЛ») було виявлено бочку з рідиною, схожою на дизельне паливо, загальним об`ємом 17 300 л; залишок рідини, схожої на дизельне паливо, становить 1 925 л, з якої відібрано зразки рідини у 2 пластикові пляшки, ємкістю 1 л та упаковано до спецпакету. Після проведення обшуку бочку з рідиною, схожою на дизельне паливо, було опечатано та передано під охорону працівникам відділу поліції № 1 Ужгородського РУП. 15 березня 2021 року було винесено постанову про визнання вилучених речей та предметів, а також документів та автомобілів речовими доказами у даному кримінальному провадженні. Прокурор посилається на те, що тимчасово вилучене майно саме по собі та в сукупності з іншими зібраними в ході досудового розслідування доказами, має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, а саме для з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, а тому, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи як тимчасове вилучення майна та його арешт. Також прокурор вважає, що незастосування такого виду забезпечення кримінального провадження як арешт вказаного майно негативно вплине на кримінальне провадження, унеможливить встановлення всіх важливих обставин подій вчиненого кримінального правопорушення, розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також може призвести до їх втрати, що сприятиме уникненню особами, винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченої законом кримінальної відповідальності. Як встановлено органом досудового розслідування вищевказане тимчасово вилучене майно належить ТОВ «БСП ОІЛ» (), яке здійснює свою діяльність на підставі ліцензії на право оптової торгівлі пальним, юридична адреса м. Мукачево, вул. Пряшівська, 11, адреса місця торгівлі: Закарпатська область Ужгородський район, с. Сторожниця, вулиця Сонячна, будинок 2а. Оскільки дизельне паливо в кількості 1 925 л, яке знаходиться у бочці, є предметом кримінального правопорушення, а тому у відповідності до ст. 98 КПК України має значення речового доказу у даному кримінальному провадженні, тому прокурор просить задовольнити клопотання.

Слідчий та прокурор у судовому засіданні клопотання підтримали та просили таке задовольнити, посилаючись на викладені у ньому обставини.

У судовому засіданні представник власника майна адвокат ОСОБА_4 проти клопотання прокурора заперечив та пояснив, що діяльність ТОВ «БСП ОІЛ» є законною, здійснюється на підставі передбачених законом дозвільних документів, про що також надав відповідні докази.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши надані ними матеріали, зваживши доводи викладені у клопотанні, приходить до такого висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 4 ст. 170 цього Кодексу у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Відповідно до ч. 5 вказаної статті у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Як убачається зі змісту клопотання, 10 березня 2021 року до ГУ НП в Закарпатській області надійшов рапорт т. в. о. начальника УКР ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_14 , який доповідає, що до управління карного розшуку надійшла оперативна інформація про те, що у період часу з 23 по 24 лютого 2021 року невідомі особи проникли на територію лінійної виробничо-диспетчерської станції «Дубриничі» з автоналивним пунктом ДП «Прикарпатзахідтранс», що розташована за адресою: Закарпатська область Перечинський район с. Дубриничі, вул. Центральна, 176, звідки викрали нафтопродукти.

Також з матеріалів клопотання убачається, що дану подію 10 березня 2021 року було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань та присвоєно номер 0000094 з правовою кваліфікацією за ч. 3 ст. 185 КК України, що підтверджується Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 16 березня 2021 року (а. с. 6).

Також матеріали клопотання містять протокол обшуку від 15 березня 2021 року, який проведений на земельній ділянці з кадастровим номером :02:010:0043 за адресою: Закарпатська область Ужгородський район с. Сторожниця, вул. Сонячна, 2а. Під час обшуку встановлено, що за вказаною адресою розташована будівля операторської, ємність у виді цистерни з колонкою та заправним пристроєм з позначенням «Дизельне паливо». Під час обшуку виявлено бочку з рідиною, схожою на дизельне паливо, загальним об`ємом 17 300 л, залишок рідини, схожої на дизельне паливо, об`ємом 1 925 л, з якої відібрано зразки рідини у дві пластикові пляшки, ємністю 1 л, та упаковано до спецпакету. Після проведення обшуку бочку з рідиною, схожою на дизельне паливо, було опечатано, та передано під охорону працівникам відділу поліції № 1 Ужгородського РУП (а. с. 17-22, 23).

Постановою старшого слідчого відділу СУ Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_3 від 15 березня 2021 року вилучені під час обшуку речі, предмети, документи визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000094 від 10 березня 2021 року (а. с. 13-16).

Зі змісту ч. 2 ст. 173 КПК України вбачається, що при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, для того, щоб втручан¬ня в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі «Агосі проти Сполученого Королівства» від 24 жовтня 1988 року «Agosi v. UK»). Іншими слова¬ми, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Згідно з усталеною практикою Суду стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (рішення у справах «Іммобіліаре Саффі проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy), заява № 22774/93, п. 44, ECHR 1999-V, та «Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії», заява № 71243/01, п. 93, від 25 жовтня 2012 року).

Європейський Суд з прав людини також наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії» (Kushoglu v. Bulgaria), заява №48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року).

Європейський Суд з прав людини також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52).

На підставі вищенаведеного слідчий суддя дійшов висновку, що має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див, наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A №98).

Так, матеріали клопотання свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання відчуження майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання прокурора щодо накладення арешту на майно слід задовольнити.

Керуючись ст. 40, 131, 132, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

клопотання прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 на підставі матеріалів досудового розслідування, внесених до ЄРДР за № 0000094 від 10 березня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України, про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на бочку з дизельним паливом, об`ємом 1 925 л, а також зразки нафтопродуктів, що відібрані з бочки у дві пляшки, ємністю по 1 л, які поміщено до спецпакету, та які належать ТОВ «БСП ОІЛ» (, юридична адреса: 89600 Закарпатська область м. Мукачеве, вул. Пряшівська, 11).

Виконання ухвали покласти на прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 .

Згідно ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Роз`яснити, що відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти діб з моменту її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1