Справа №592/7817/20 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/562/21 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2021 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 26.01.2021 року, якою обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, -

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Ковпаківського районного суду м. Суми перебуває кримінальне провадження № 0000007 від 09.01.2020 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч.1 ст. 263 КК України.

26.01.2021 року в ході судового розгляду справи прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 заявив клопотання про продовження обвинуваченим строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, яке ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 26.01.2021 року задоволено та відносно обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком до 24.00 год. 26.03.2021 року.

Не погодившись з таким судовим рішенням обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій просив ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 26.01.2021 року, скасувати та просив застосувати відносно нього положення ст.179 або ж ст. 181 КПК України.

Обвинувачений стверджував, що судове рішення не відповідає вимогам ст.ст. 370-374 КПК України, а сам суд першої інстанції при його винесенні був упередженим та одностороннім. Зокрема, продовжуючи йому строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд не взяв до уваги той факт, що він ОСОБА_8 страждає на Гепатит і перебуває на обліку в нарко диспансері та через день отримує метадонову терапію. Перебуваючи під вартою в нього погіршується стан здоров`я. Крім цього зазначав, що суд навмисно спотворив його персональні дані та не правильно їх виклав у вступній та резолютивній частинах вироку.

Вислухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого, прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи, викладені в апеляційні скарзі, колегія суддів дійшла до наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому, його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

За приписами ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно ч.2 ст.331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Зі змісту статті положень ст. 177 КПК України слідує, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 1 статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

З матеріалів провадження вбачається, що на даний час здійснюється розгляд кримінального провадження № 0000007 від 09.01.2020 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч.1 ст. 263 КК України в якому ОСОБА_8 виступає в якості обвинуваченого за ч.3 ст. 307 та за ч. 2 ст. 307 КК України.

Обвинуваченому ОСОБА_8 продовжувався запобіжний захід у виді тримання під вартою, останній раз до 08.02.2021 року.

Крім того, із матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, у разі доведення винуватості за які йому загрожує покарання до десяти років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Як вбачається з доводів апеляційної скарги обвинуваченого, останній наголошував на тому, що він є наркозалежною особою, що також ставить під сумнів його належну процесуальну поведінку.

При цьому, зазначені ним в апеляційній скарзі обставини, які також виступали предметом перевірки суду першої інстанції при продовженні йому запобіжного заходу, а саме, те що він потребує на обліку в нарко диспансері і страждає на гепатит, на переконання колегії суддів не можуть слугувати підставами для звільнення його з-під варти, оскільки за наданням медичної допомоги обвинувачений не позбавлений звертатись безпосередньо до установи попереднього ув`язнення.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що ризики передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 188 КПК України, які існували на час обрання та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 не зменшилися та не перестали існувати на момент продовження цього запобіжного заходу.

Щодо інших доводів апелянта, зокрема про упередженість суду першої інстанції, то колегія суддів відноситься до них критично з тих підстав, що жодних обґрунтувань цьому обвинувачений в сказі не навів та в ході апеляційного розгляду справи не вказав як і його сторона захисту.

Також, обвинувачений зазначав, що суд навмисно спотворив його персональні дані та не правильно їх виклав у вступній та резолютивній частинах вироку, однак пояснень того, які саме персональні дані він має на увазі та чому у вироці, коли ним оскаржується ухвала, обвинувачений не вказав.

З огляду на значимі для даного провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

За таких обставин, колегія суддів вбачає, що застосування інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання обвинуваченим його процесуальних прав та обов`язків.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , та відсутності жодних підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги обвинуваченого.

Таким чином, ухвала міського суду про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_8 є законною та обґрунтованою, підстав для скасування судового рішення немає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 26.01.2021 року, якою обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4