У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05.03.2021 Справа №607/3368/21

Провадження 1-кс/607/1202/2021

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю заявника ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в місті Тернополі клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області звернувся ОСОБА_3 із клопотанням про скасування арешту накладеного на:планшет марки «Аррlе», мобільний телефон марки «Самсунг»,мобільний телефон марки «AKAI» чорного кольору, зарядний пристрій, матерчатий гаманець синього кольору, грошові кошти (дві контори номіналом по 200 грн., одну купюру номіналом 100 гри., три купюри номіналом по 20 грн., вісімнадцять купюр номіналом 10 грн., двадцять п`ять купюр номіналом по 5 грн., одну купюру номіналом 2 грн. дві купюри номіналом 1 грн.) у кримінальному провадженні №10002190 від 31.10.2020, накладений згідно ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 листопада 2020 року про арешт майна по справі №607/18570/20 та зобов`язання СВ Тернопільського відділу поліції ГУНП в Тернопільській області повернути вказане у клопотанні майно ОСОБА_3 , як законному володільцю.

Клопотання мотивоване тим, що слідчим відділом Тернопільського відділу поліції здійснювалось досудове розслідування кримінального провадження відомості про яке було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 10002190 від 31.10.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.

В ході досудового розслідування в рамках кримінального провадження №10002190 від 31.10.2020 за клопотанням слідчої СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 за погодженням з прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 04.11.2020 у справа №607/18570/20 було накладено арешт зокрема на планшет марки «Аррlе», мобільний телефон марки «Самсунг», мобільний телефон марки «AKAI» чорного кольору, зарядний пристрій, матерчатий гаманець синього кольору, грошові кошти (дві контори номіналом по 200 грн., одну купюру номіналом 100 гри., три купюри номіналом по 20 грн., вісімнадцять купюр номіналом 10 грн., двадцять п`ять купюр номіналом по 5 грн., одну купюру номіналом 2 грн. дві купюри номіналом 1 грн.), які були вилученні в ході особистого обшуку заявника ОСОБА_3 .

Заявник зазначає, що 31 січня 2021 року слідчим слідчого відділу Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 було закрито кримінальне провадження відомості №10002190 від 31.10.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, про що було винесено постанову про закриття кримінального провадження від 31.01.2021.

Однак, у вищезазначеній постанові про закриття кримінального провадження не вирішено долю майна на яке ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 04.11.2020 було накладено арешт на майно, а саме: планшет марки «Аррlе», мобільний телефон марки «Самсунг», мобільний телефон марки «AKAI» чорного кольору, зарядний пристрій, матерчатий гаманець синього кольору, грошові кошти (дві контори номіналом по 200 грн., одну купюру номіналом 100 гри., три купюри номіналом по 20 грн., вісімнадцять купюр номіналом 10 грн., двадцять п`ять купюр номіналом по 5 грн., одну купюру номіналом 2 грн. дві купюри номіналом 1 грн.).

Виходячи із даних про відсутність діяннях заявника складу кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.115 КК України, та те, що під час закриття кримінального провадження у справі ні прокурором в супереч ч.3 ст. 174 КПК України ні слідчим питання про скасування арешту не вирішено, а також, враховуючи те, що в ході досудового розслідування не встановлено наявність достатніх підстав, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння майном у контексті забезпечення «справедливого балансу» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту прав конкретної особи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Іатрідіс проти Греції», заявник просить клопотання задовольнити.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_3 клопотання підтримав в повному обсязі з підстав у ньому наведених та просив задовольнити.

Слідчий слідчого відділу Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду клопотання повідомлялась належним чином.

Заслухавши пояснення заявника, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків:

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 132 КПК України, доведення необхідності застосування заходів забезпечення кримінального провадження покладено на слідчого, прокурора.

Так, вирішуючи питання про подальше застосування заходів забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституції та законами України.

Статтею 1 додаткового (першого) протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична, або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом, або загальними принципами міжнародного права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою майна у кримінальному провадженні належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей (майна) державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За ч. 1 ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Отже, в умовах реалізації учасниками кримінального провадження конституційного принципу змагальності і свободи в наданні ними суду своїх доказів, слідчим суддею вставлені фактичні дані для висновку про відсутність у провадженні обставин, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння особи майном та обумовлювали арешт її майна.

В силу вимог ч.1 ст.100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути як найшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 КПК України.

Згідно з вимогами ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 170 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

Відповідно до вимог ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Прокурор одночасно з винесенням постанови про закриття кримінального провадження скасовує арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації. Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 листопада 2020 року, в рамках кримінального провадження №10002190 від 31.10.2020, накладено арешт на речі, які були вилучені 31.10.2020 в ході проведеного огляду місця події за адресою: вул. м. Тернопіль, вул. Вербицького, 2/125, зокрема з поміж іншого на: планшет марки «Аррlе», мобільний телефон марки «Самсунг». Окрім цього, накладено арешт на речі, які були вилучені 31.10.2020 в ході проведеного особистого обшуку підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме окрім іншого на: мобільний телефон марки «AKAI» чорного кольору, зарядний пристрій, матерчатий гаманець синього кольору, грошові кошти (дві контори номіналом по 200 грн., одну купюру номіналом 100 гри., три купюри номіналом по 20 грн., вісімнадцять купюр номіналом 10 грн., двадцять п`ять купюр номіналом по 5 гри., одну купюру номіналом 2 грн. дві купюри номіналом 1 грн.)

Як вбачається із змісту ухвали арешт накладений з метою забезпечення зберігання речових доказів.

Так, доданими до матеріалів клопотання документами підтверджується, що ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1 , зокрема: реєстраційним посвідченням виданим Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації 18 травня 2001 року, яке посвідчує, що Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_3 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу квартири посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_7 17 травня 2001 року за реєстром №2198, та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №172246084 від 02 липня 20119 року, відповідно до якого ОСОБА_3 належить на праві приватної спільної часткової власності Ѕ частки квартири АДРЕСА_1 на підставі договору дарування Ѕ частки квартири серії 2375 посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_8 02 липня 2019 року.

Враховуючи, що речі та грошові кошти на які було накладено арешт були вилучені у квартирі, що належить на праві власності ОСОБА_3 та безпосереднього в останнього, вважаю, що вказане майно належить заявнику ОСОБА_3 .

Слідчим суддею встановлено, що кримінальне провадження №10002190 від 31.10.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КПК України на даний час закрите, про що свідчить постанова слідчого слідчого відділу Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 від 31.01.2021.

Нормами ст. 174 КПК України визначено, що до компетенції слідчого судді на стадії досудового розслідування відноситься розгляд клопотання власника майна про скасування арешту майна у випадку, якщо необхідність у його застосуванні відпала. Цією ж статтею встановлено повноваження прокурора на самостійне скасування арешту з майна якщо ним особисто прийнято постанову про закриття кримінального провадження. Таким чином, у випадку винесення слідчим постанови про закриття кримінального провадження, в межах якого вжито арешт майна, законодавцем не передбачено чіткої, однозначно визначеної правової процедури зі скасування арешту, накладеного на майно, оскільки досудове розслідування завершується, в тому числі, закриттям кримінального провадження.

Верховний Суд у своїй постанові від 30.06.2020 року у справі № 727/2878/19 зазначив, що на слідчого суддю покладена функція судового контролю за дотриманням прав і свобод осіб у кримінальному провадженні, зокрема, під час досудового розслідування (пункт 18 частини першої статті 3 КПК України 2012 року), і він наділений повноваженнями накладати арешт на майно та його скасовувати (статті 173 і 174 цього Кодексу). Крім того, у КПК України 2012 року немає заборони ініціювати перед слідчим суддею, коли кримінальне провадження вже закрив слідчий, питання про скасування арешту на майно, накладеного під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді на підставі приписів цього Кодексу. З огляду на вказане, беручи до уваги відсутність у слідчого повноважень, при закритті кримінального провадження самостійно скасувати арешт, накладений на майно ухвалою слідчого судді, Велика Палата Верховного Суду вважає, що для гарантування прав і свобод осіб, на майно яких ухвалою слідчого судді за КПК України 2012 року накладений арешт у кримінальному провадженні, саме слідчий суддя, здійснюючи судовий контроль, повноважний за клопотанням власника або іншого володільця відповідного майна в порядку, передбаченому частиною другою статті 174 цього Кодексу, вирішити питання про скасування такого арешту після закриття слідчим кримінального провадження. Таким чином, у разі, якщо арешт на майно накладено в порядку, передбаченому КПК України 2012 року, особа, яка вважає, що такими діями порушено її право на майно, навіть за умови, що вона не є учасником кримінального провадження, а останнє закрив своєю постановою слідчий, має право звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту в порядку кримінального судочинства. Такий порядок захисту права на майно є ефективним, оскільки забезпечить відновлення права власника або іншого володільця майна, на яке був накладений арешт слідчим суддею у кримінальному провадженні.

Отже, питання про скасування арешту майна, який накладений за правилами КПК України 2012 року та нескасований після закриття слідчим кримінального провадження, за клопотанням власника або іншого володільця відповідного майна вирішує слідчий суддя в порядку, передбаченому статтею 174 цього Кодексу.
З огляду на приписи п.18 ч.1ст.3 КПК України, згідно з якими до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слід зазначити, що подальший арешт майна за відсутністю передбачених для цього підстав може порушити право заявника на вільне використання належного йому майна, що буде суперечити загальним засадам володіння особою майном, приписам національного законодавства та вимогам ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи вищенаведене, приходжу до висновку про те, що у зв`язку з закриттям кримінального провадження, необхідність в арешті майна, яке належить ОСОБА_3 , відпала, що є підставою для задоволення клопотання. З тих підстав, що кримінальне провадження закрито, тобто досудове розслідування завершено без передання обвинувального акту до суду, майно ОСОБА_3 підлягає звільненню з під-арешту.

При цьому слідчий суддя вважає передчасною вимогу щодо зобов`язання СВ Тернопільського відділу поліції ГУНП в Тернопільській області повернути вказане у клопотанні майно ОСОБА_3 . Так, п. 4 ч. 1 ст. 169 КПК України визначає, що скасування арешту є підставою повернення тимчасово вилученого майна особі, у якої воно було вилучено. Доказів того, що ухвала слідчого судді виконана не буде і належне ОСОБА_3 майно не буде повернуто останньому, заявник не надав. Відтак клопотання у цій частині задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 170, 174, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна задовольнити частково.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 листопада 2020 року (справа 607/18570/20)в рамках кримінального провадження №10002190 від 31.10.2020 на : планшет марки «Аpple», мобільний телефон марки «Самсунг»; мобільний телефон торгової марки «АКАІ» чорного кольору, зарядний пристрій, матерчатий гаманець синього кольору, грошові кошти (дві купюри номіналом по 200 грн., одну купюру номіналом 100 грн., три купюри номіналом по 20 грн., вісімнадцять купюр номіналом по 10 грн., двадцять дев`ять купюр номіналом по 5 грн., одну купюру номіналом 2 грн., дві купюри номіналом 1 грн).

В задоволенні решти вимог відмовити.

Копію ухвали направити до СВ РУП ГУНП в Тернопільській області та Тернопільської місцевої прокуратури.

Ухвала оскарженню не підлягає і заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1