КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-кп/824/1841/2021
Категорія ч. 1 ст. 309 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 грудня 2020 року у кримінальному провадженні №0001947 стосовно обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

ОСОБА_7 , громадянки України, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Братськ Іркутської області Російської Федерації, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 грудня 2020 року ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, і призначено їй за цим законом в редакції від 15 квітня 2008 року покарання у виді штрафу в розмірі 70 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1190 грн.

Судом також вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні.

Суд у вироку визнав доведеним, що приблизно в травні 2019 року ОСОБА_7 , в порушення вимог ст. 12 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», на території земельної ділянки свого домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 посіяла та виростила 3 кущі коноплі, з яких приблизно всередині липня 2019 року зірвала верхівки, зрілі суцвіття та висушила їх за місцем свого проживання, після чого подрібнила, таким чином виготовила особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, який в подальшому зберігала в гаражі та своєму будинку для власного вживання без мети збуту.

25 липня 2019 року при проведенні обшуку працівниками поліції за місцем проживання ОСОБА_7 по АДРЕСА_1 виявлено та вилучено як безпосередньо в приміщеннях будинку, так і в гаражі, що на території домоволодіння, згортки та коробки з особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом, обіг якого заборонено, загальною масою канабісу 106,27 г, який ОСОБА_7 незаконно виготовила та зберігала без мети збуту.

Докази у кримінальному провадженні досліджені судом відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 грудня 2020 року скасувати, звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України на підставі ч. 4 ст. 309 КК України, а кримінальне провадження щодо неї закрити.

Захисник не оспорює фактичні обставини провадження, доведеність винуватості ОСОБА_7 та правильність кваліфікації її дій за ч. 1 ст. 309 КК України, але вважає, що обвинувачена підлягає звільненню від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України та на обґрунтування такої позиції посилається на те, що ОСОБА_7 добровільно звернулась до Київської міської наркологічної клінічної лікарні «Соціотерапія» та перебувала там на лікуванні з 21 жовтня 2019 року по 05 листопада 2019 року в режимі денного стаціонару з діагнозом: психічні та поведінкові розлади внаслідок поєднання вживання наркотиків та інших психоактивних речовин, вживання зі шкідливими наслідками, що підтверджується довідкою №751707/МКСХ№5186 від 05 листопада 2019 року. Лікування від наркоманії обвинувачена пройшла добровільно під час судового слідства до постановлення вироку суду першої інстанції. Крім того, ОСОБА_7 щиро розкаялась у вчиненому, раніше на судима, до адміністративної відповідальності не притягувалась, проживає разом із цивільним чоловіком, має на утриманні малолітню дитину, за місцем проживання характеризується добре, до зловживання спиртними напоями не схильна, не перебуває під наглядом лікаря-нарколога та лікаря-психіатра.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченої ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, заперечення прокурора щодо апеляційних вимог, провівши судові дебати та надавши обвинуваченій останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду, за встановлених у вироку обставин, про доведеність винуватості ОСОБА_7 у незаконному виготовленні та зберіганні наркотичного засобу без мети збуту, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються наявними у ньому доказами, які досліджувалися в порядку, визначеному ч. 3 ст. 349 КПК України, при цьому ніким із учасників судового провадження не оспорюються, а тому колегія суддів, не встановивши істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили суду першої інстанції дійти правильних висновків у цій частині, не переглядає їх відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України.

З огляду на фактичні обставини, встановлені судом, та доведеність винуватості, вірною є і кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 309 КК України.

Разом із цим, як убачається з матеріалів провадження, захисником під час судового розгляду було заявлено клопотання про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України у зв`язку з тим, що вона добровільно звернулася до лікувального закладу та пройшла курс лікування він наркоманії, що підтверджується довідкою лікувального закладу.

За результатами розгляду цього клопотання, яке підтримала обвинувачена, суд першої інстанції відмовив у його задоволенні, обґрунтувавши своє рішення тим, що стороною захисту не надано даних про те, що обвинуваченій в установленому законом порядку встановлено діагноз «наркоманія» і вона потребує такого лікування, отже дії обвинуваченої, пов`язані з проходженням лікування, вказують на намагання уникнути кримінальної відповідальності.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 4 ст. 309 КК особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені ч. 1 ст. 309 КК України. Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності у такому випадку слугують два елементи, а саме: добровільне звернення особи до лікувального закладу і початок її лікування від наркоманії.

Вирішуючи питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності з цієї підстави, суду необхідно з`ясувати, чи дійсно особа страждала на наркоманію і потребувала лікування від неї, чи дійсно вона звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування добровільно, а не вимушено і чи дійсно ставить за мету вилікуватися від наркоманії, а не ухилитися у такий спосіб від кримінальної відповідальності за вчинений злочин. При цьому, особою, хворою на наркоманію, визнається така особа, якій медичним закладом встановлено відповідний діагноз.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» наркоманія - психічний розлад, зумовлений залежністю від наркотичного засобу або психотропної речовини внаслідок зловживання цим засобом або цією речовиною. Особою, хворою на наркоманію, визнається така особа, яка страждає на психічний розлад, що характеризується психічною та (або) фізичною залежністю від наркотичного засобу чи психотропної речовини, і якій за результатами медичного обстеження, проведеного відповідно до цього Закону, встановлено діагноз «наркоманія». Медичне обстеження - обстеження особи в стаціонарних умовах з метою встановлення діагнозу «наркоманія», а добровільне лікування це лікування від наркоманії, яке здійснюється за згодою хворого або його законного представника.

Як убачається з довідки Київської міської наркологічної клінічної лікарні «Соціотерапія» № 751707/МКСХ№5186 від 05 листопада 2019 року, ОСОБА_7 перебувала в цьому медичному закладі на лікуванні з 21 жовтня 2019 року по 05 листопада 2019 року в режимі денного стаціонару з діагнозом: психічні та поведінкові розлади внаслідок поєднання вживання наркотиків та інших психоактивних речовин, вживання зі шкідливими наслідками. Отримала рекомендації щодо підтримуючого лікування та необхідності подальшої соціально-психологічної реабілітації.

До лікувального закладу ОСОБА_7 звернулась добровільно, про що свідчать дані контракту №5186 від 21 жовтня 2019 року, укладеного нею з уповноваженою особою лікарні.

При цьому наявність захворювання, пов`язаного з наркоманією, була встановлена під час звернення ОСОБА_7 до спеціалізованого медичного закладу, де вона протягом визначеного лікарем часу отримувала необхідне лікування в режимі денного стаціонару, що свідчить про те, що обвинувачена страждала на наркоманію і потребувала лікування від неї.

Об`єктивних підстав не довіряти доводам ОСОБА_7 про те, що до лікувального закладу вона звернулась з метою вилікуватися від наркоманії, у суду не було, як немає таких підстав і у колегії суддів.

Матеріали провадження не містять жодного підтвердження того, що обвинувачена проходила лікування виключно з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Пунктом 1 частини 2 ст. 284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Частиною 1 ст. 417 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

З огляду на викладене, з урахуванням пояснень обвинуваченої щодо мети та добровільності звернення до лікувального закладу, що підтверджується медичним документом та не спростовується матеріалами провадження, колегія судів дійшла висновку, що апеляційна вимога захисника про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України є обґрунтованою і підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції - скасуванню із закриттям кримінального провадження.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 284, 404, 405, 407, 417, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 грудня 2020 року стосовно ОСОБА_7 скасувати.

ОСОБА_7 , обвинувачену за ч. 1 ст. 309 КК України, звільнити від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України, а кримінальне провадження №0001947 щодо неї закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Стягнути зі ОСОБА_7 процесуальні витрати на користь держави за залучення експертів в сумі 6 908 (шість тисяч дев`ятсот вісім) грн 44 коп.

Речові докази у справі: поліетиленові пакети, паперові згортки та картонні коробки з речовиною рослинного походження зеленого кольору наркотичним засобом канабісом; ковпачки та обрізані пляшки із залишками речовини рослинного походження зеленого кольору; прозорі поліетиленові пакети з порошкоподібною речовиною білого кольору; пристрої для паління із залишками мілко подрібненої речовини рослинного походження зеленого кольору; ємність чорного кольору із зернами рослинного походження зеленого кольору; зерна рослинного походження зеленого кольору, які зберігаються в камері зберігання речових доказів Білоцерківського ВП ГУ НП у Київській області - знищити (а.с. 102-104).

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

____________________ ________________________ _______________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4