Провадження №1-кс/463/3674/21
У Х В А Л А

10 червня 2021 року Личаківський районний суд м. Львова

Слідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , підозрюваного ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в режимі відеоконференції скаргу підозрюваного ОСОБА_3 на повідомлення про підозру, -

ВСТАНОВИВ:

підозрюваний ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова зі скаргою на повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 191, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 382 КК України, в кримінальному провадженні № 0000055 від 19 березня 2020 року.
Скаргу мотивує тим, що 4 вересня 2020 було складено повідомлення про підозру слідчим першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_5 в кримінальному провадженні № 0000055 від 19 березня 2020 року в тому числі щодо ОСОБА_3 підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 191, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 382 КК України. Вказане повідомлення про підозру йому вручено 8 вересня 2020 року. Вказує, що повідомлення про підозру підлягає скасуванню через істотні порушення вимог КПК України, а саме: повідомлення про підозру не відповідає фактичним обставинам кримінального правопорушення, вказана в ньому інформація безпідставна та необґрунтована. В порушення вимог КПК України про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст.382, ч. 3 ст. 191 КК України, його було повідомлено передчасно з порушеннями вручення такої підозри та без достатніх доказів. Також вказує, на те, що він не є суб`єктом вказаних кримінальних правопорушень та жодних належних і допустимих доказів не має, як і шкода, яку інкримінує орган досудового розслідування йому, яку він ніби-то спричинив жодним чином не підтверджена належними доказами.
Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 22 квітня 2021 року в задоволені скарги було відмовлено.
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 6 травня 2021 року вказану вище ухвалу слідчого судді було скасовано та призначено новий розгляд скарги у Личаківському районному суді м. Львова.
Матеріали провадження на адресу Личаківського районного суду м. Львова надійшли 1 червня 2021 року.
Судові засідання з розгляду скарги 2, 4 червня 2021 року не відбулись у зв`язку з неявкою в такі особи, яка подала скаргу.
В судовому засіданні 8 червня 2021 року ОСОБА_3 скаргу підтримав з мотивів викладених в ній, додатково пояснив, що вважає процедуру повідомлення йому про підозру проведено з порушенням вимог КПК України, оскільки таку було спершу складено 4 вересня 2021 року, а вручено 8 вересня 2020 року про що свідчить зміна першої сторінки підозри та судова повістка про виклик його в статусі підозрюваного від 4 вересня 2020 року.
В судовому засіданні 8 червня 2021 року було оголошено перерву у зв`язку з відсутністю матеріалів кримінального провадження.
При цьому, 8 червня 2021 року на електронну адресу суду надійшли письмові заперечення на скаргу прокурора ОСОБА_4 , відповідно до яких просить в задоволені скарги відмовити, так як вважає оголошену підозру здійснено з дотримання вимог КПК України і на момент оголошення такої були достатні правові підстави для обґрунтованого підозрювання ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 191, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 382 КК України.
В судовому засіданні 10 червня 2021 року прокурор відносно задоволення скарги заперечив з підстав викладених в письмових запереченнях.
Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження № 0000055 від 19 березня 2020 року в частині, що стосується дій ОСОБА_3 наданих прокурором, оглянувши матеріали скарги, приходжу до наступного висновку.
Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.
Відповідно до п. 4 параграфу 2 Прикінцевих положень Закону України №2147-VIII від 3 жовтня 2017 року, зміни, що були внесені до ст. 303 ч. 1 КПК України в частині її доповнення пунктом 10, застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР після введення в дію цих змін, тобто з 16 березня 2018 року.
Процесуальна процедура повідомлення про підозру регулюється положеннями глави 22 КПК України: порядок повідомлення про підозру передбачено ст. 278 КПК України, випадки повідомлення про підозру передбачені ст.276 КПК України, зміст повідомлення про підозру ст. 277 вказаного закону.
Отже підставою оскарження вказаного процесуального рішення є порушення вище вказаних процесуальних норм.
Так, відповідно до положень ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення. Особливості повідомлення про підозру окремій категорії осіб визначаються главою 37 цього Кодексу. У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа (особа, якій законом надано право здійснювати затримання) зобов`язані невідкладно повідомити підозрюваному про його права, передбачені статтею 42 цього Кодексу. Після повідомлення про права слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа на прохання підозрюваного зобов`язані детально роз`яснити кожне із зазначених прав.
Згідно із ст. 277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором.
Повідомлення має містити такі відомості: прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; зміст підозри; правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; права підозрюваного; підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.
Письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. У разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню. Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ст. 278 КПК України). У випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені статтею 278 цього Кодексу. Якщо повідомлення про підозру здійснив прокурор, повідомити про нову підозру або змінити раніше повідомлену підозру має право виключно прокурор (ст.279 КПК України).
В тому разі, якщо підставою скасування повідомлення про підозру є порушення вказаних процесуальних норм, то можна зробити висновок про недійсність повідомлення про підозру з моменту його (повідомлення) здійснення.
Перевірка повідомлення про підозру з точки зору обґрунтованості підозри з врахуванням положень ст. 17 КПК України не входить до предмету судового розгляду, який здійснюється слідчим суддею відповідно до положень ст. 303 ч. 1 п. 10 КПК України на стадії досудового розслідування, а може бути лише предметом безпосереднього судового розгляду кримінального провадження судом, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вдаватись до оцінки отриманих слідством доказів та порядку їх отримання, давати оцінку зібраним доказам з точки зору їх допустимості, а без такої оцінки висновок щодо обґрунтованості повідомленої особі підозри неможливий.
Визнання доказів недопустимими належить виключно до компетенції суду під час судового розгляду (ст. 89 КПК України).
На стадії досудового розслідування слідчий суддя може, враховуючи правову позицію ЄСПЛ щодо визначення поняття «обґрунтована підозра» як існування фактів або інформації, які можуть переконати стороннього спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п. 175 Рішення в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява N42310/04, рішення від 21 квітня 2011 року, остаточне 21 липня 2011)), оцінити лише достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, не вдаючись до їх оцінки як допустимих.
Із поданої скарги вбачається, що підставами для скасування повідомлення про підозру ОСОБА_3 вважає те, що повідомлення про підозру було передчасним, оскільки на момент повідомлення докази вчинення правопорушення були відсутні, крім того слідчий суддя в ухвалі від 11 вересня 2020 року про відсторонення та про застосування запобіжного заходу вказав, що правильність кваліфікації інкримінованого кримінального правопорушення є під сумнівом.
Як встановлено при розгляді скарги, за своїм змістом повідомлена про підозру відповідає вимогам ст. 277 КПК, при врученні повідомлення слідчим були дотримані вимоги ст. 278 КПК України, повідомлення про підозру було здійснено за наявності достатніх доказів, які давали можливість дійти переконливого висновку, що ОСОБА_3 був причетний до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 382, ч. 3 ст. 191 КК України. Крім того, про обґрунтованість підозри у вказаному кримінальному провадженні зазначається і в ухвалі Личаківського районного суду міста Львова, яким було обрано запобіжний захід ОСОБА_3 .
Так, з наданих до суду матеріалів встановлено, що в провадженні слідчого ТУ ДБР у м. Львові перебувають матеріали кримінального провадження № 0000055 від 19 березня 2020 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 382, ч. 3 ст. 191 КК України. Про підозру у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень 8 вересня 2020 року було повідомлено ОСОБА_3 . У скарзі до слідчого судді підозрюваний як на підставу для скасування повідомлення про підозру посилається на те, що за час досудового розслідування не встановлено офіційних відомостей щодо завданих збитків та така ситуація на його переконання свідчить про відсутність елементу, що утворює склад злочину. Та крім того, ОСОБА_3 не є суб`єктом вказаного кримінального правопорушення та відсутні докази такого вчинення.
На даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, наявність чи відсутність в діях підозрюваного складу того чи іншого кримінального правопорушення, адже такі висновки опосередковано пов`язані з питанням винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення. Крім того, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, їх кваліфікація та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час досудового розслідування. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
Крім того, слід звернути уваги, що з моменту повідомлення особі про підозру, вона набуває статусу підозрюваного. Оскільки обсяг процесуальних прав підозрюваного (стаття 42 КПК України) значно більший, ніж у особи, якій таке повідомлення ще не вручене (хоча фактичні обставини можуть свідчити про подібну перспективу), вона набуває можливостей активно себе захищати, відстоювати свою позицію в кримінальному провадженні. Отже з моментом повідомлення особі про підозру фактично пов`язується початок реалізації принципу змагальності в кримінальному процесі.
Саме у зв`язку з цим пункт 3 частини 1 статті 276 КПК закріплює обов`язок, а не право здійснити повідомлення про підозру. Адже неповідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення при наявності достатніх доказів для цього тягне порушення таких загальних засад кримінального провадження, як забезпечення права на захист та змагальність сторін. А тому, слідчий суддя відкидає аргументи про порушення презумпції невинуватості підозрюваного.
Окремо слідчий суддя звертає увагу, що в інших ухвалах , які стосувались цього ж кримінального провадження немає висновків про необґрунтованість підозри за ч. 2 ст. 382 КК України, а лише поставлено під сумнів правильність кваліфікації за цією статтею і відповідь на дане питання має бути надано безпосередньо під час розгляду обвинувального акту по суті, якщо такий буде складено.
Крім того, в цьому аспекті важливо відзначити, що відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ, існують різні критерії доведеності необхідні для звинувачення (як правило, доведеність за відсутності обґрунтованих сумнівів) та переслідування (як правило, обґрунтована підозра у скоєнні злочину) особи. Отже, можуть бути звичайно такі випадки, коли обґрунтована підозра не призводить у результаті судового розгляду до засудження особи за відсутності обґрунтованих сумнівів. Однак, у таких ситуаціях держава має законний інтерес забезпечити, аби особи, щодо яких існує обґрунтована підозра у скоєнні злочину, не намагались ухилитися від правосуддя або підірвати належне проведення судового розгляду, у ході якого має бути розглянуто питання про їхню винність або невинність (справа Лавречов проти Чеської Республіки, рішення від 20 червня 2013 року, заява № 57404/08, п. 50).
З огляду на те, що судові рішення про долю речових доказів все ж таки залишились невиконаними, сумнів у правильності кваліфікації дій за ч. 2 ст. 382 КК України як і за ч.3 ст. 191 КК України, не може бути безумною підставою для скасування повідомлення про підозру.
За своєю правовою природою повідомлення про підозру не є висуненням офіційного звинувачення особі у вчиненні злочину, а тому, різного роду неузгодженості між текстом підозри не є самодостатньою підставою для її скасування.
Крім того, слідчий суддя звертає увагу, що статус підозрюваного в особи виникає з моменту оголошення їй про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, а не з моменту надіслання повістки про виклик для допиту в статусі підозрюваного. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що оскаржувану підозру повідомлено ОСОБА_3 8 вересня 2020 року, належних і допустимих доказів складення підозри раніше вказаної дати матеріали кримінального провадження не містять і таких не надано підозрюваним.
Інші доводи, викладені у скарзі, не є такими, що беззаперечно свідчать про невідповідність прийнятого процесуального рішення - повідомлення про підозру від 8 вересня 2020 року.
Згідно з вимогами ч. 1ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Відповідно до положень ст. 277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором, а також визначено вимоги, яким це повідомлення має відповідати.
Зміст повідомлення про підозру ОСОБА_3 узгоджується з вимогами вказаної статті. Крім того, під час досудового розслідування у повідомленні зазначається стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, які відомі на момент здійснення повідомлення про підозру. При цьому, слідчим суддею на даній стадії провадження не перевіряється наявність всіх елементів складу кримінального правопорушення, наведені у повідомленні про підозру обставини мають бути достатніми вважати, що особа могла вчинити вказане кримінальне правопорушення. Відсутність заяви про вчинення кримінального правопорушення, цивільного позову у кримінальному провадженні, інших документів, що персоніфікують потерпілого і підтверджують матеріальну шкоду не свідчить про необґрунтованість повідомленої підозри. До того ж, вимоги ч. 1 ст. 214 КПК України передбачають також самостійне виявлення слідчим чи прокурором з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.
Слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_3 будь-яких даних, які є очевидно необґрунтовані чи недопустимі не встановив.
Крім того, під час розгляду скарги встановлено, що 31 грудня 2020 року ОСОБА_3 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та 12 лютого 2021 року знову повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри.
У зв`язку із вищевикладеним слідчий суддя приходить до висновку, що при здійсненні повідомлення про підозру органом досудового розслідування було дотримано вимоги положень ст. 276-278 КПК України.
За таких обставин слідчий суддя не вбачає підстав для скасування повідомлення про підозру ОСОБА_3 від 8 вересня 2020 року у кримінальному провадженні № 0000055 від 19 березня 2020 року.
Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.
Враховуючи наведене вище в задоволені скарги слід відмовити.
Керуючись вимогами ст.ст. 303, 306, 307, 309 КПКУкраїни, -

ПОСТАНОВИВ:

в задоволені скарги підозрюваного ОСОБА_3 на повідомлення про підозру відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1