Справа № 748/1448/20 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/348/21
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Чернігівського апеляційного суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 10 квітня 2020 року за №0000365 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 18 лютого 2021 року, щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Сновськ Чернігівської області, з загальною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 18 лютого 2021 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначено йому покарання у виді 12 (дванадцяти) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ухвалено рахувати з часу затримання, а саме з 10 квітня 2020 року.

Запобіжний захід, обраний ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу залишено без змін.

Стягнуто із ОСОБА_8 на користь держави 10 947 (десять тисяч дев`ятсот сорок сім) грн 68 коп процесуальних витрат за проведення експертиз.

Цивільний позов ОСОБА_10 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 4 229 грн 00 коп в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 500 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, а всього на загальну суму 504 229 (п`ятсот чотири тисячі двісті двадцять дев`ять) грн 00 коп.

Питання про долю речових доказів і документів було вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

При розгляді кримінального провадження судом першої інстанції встановлено, що 10 квітня 2020, близько 15 год 00 хв, ОСОБА_8 , знаходячись в будинку за адресою: АДРЕСА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, в ході конфлікту, що виник з мотивів особистих неприязних відносин, діючи умисно, з метою протиправного заподіяння смерті ОСОБА_11 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді фізіологічної смерті та бажаючи їх настання, умисно наніс не менше дев`яти ударів ножем в область голови, шиї та лівої кисті ОСОБА_11 , внаслідок чого клинком ножа спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді різаних та колото-різаних поранень голови, шиї та лівої кисті з ушкодженням крупної судини шиї (внутрішньої яремної вени), глотки та надгортанника, які згідно висновку судово-медичного експерта мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя; колото-різані поранення голови, шиї та різане поранення лівої кисті, що супроводжувались зовнішньою та внутрішньою кровотечами, перебувають в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті. Смерть ОСОБА_11 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 в проміжок часу між 15 год 00 хв та 16 год 00 хв від масивної крововтрати внаслідок кровотечі із колото-різаних ран голови, шиї та лівої кисті з ушкодженням судин.

Не погодившись з прийнятим судом рішенням, в поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить скасувати вирок суду першої інстанції, а справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Апелянт вказуючи про незаконність вироку суду та на порушенні вимог КПК України стверджує про наступні порушення:

- під час проведення допиту працівниками поліції був застосований фізичний та моральний тиск, а скориставшись станом алкогольного спянніння поліцейські змусили підписати зізнання у вчиненні злочину;

- протокол за результатами проведення аудіо-, відео контролю, дозвіл на який був наданий Чернігівським апеляційним судом, не доводить вини обвинуваченого у вчиненні злочину, оскільки слова зафіксовані на аудіоносії походять від співкамерника, а не від автора скарги;

- протокол слідчого експерименту, за участю ОСОБА_8 та його захисника, не доводить вини особи, оскільки відеофіксація слідчої дії не здійснювалась, а на слідчому експерименті, на той час підозрюваний, не вказував як на носив удари, а лише вказав місце де спала потерпіла та де лежав ніж;

- звертає увагу на відсутність відбитків пальців обвинуваченого на ножі, який лежав на столі;

- наполягає на повідомленні свідками ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які на момент слідчого експерименту були понятими, завідомо неправдивих та незрозумілих показань;

- ОСОБА_8 переконаний у відсутності прямих доказів якого вини, а докази, які були надані прокурором під час судового розгляду, на думку апелянта не доводять його вини;

- Просить врахувати, що не мав конфліктів з потерпілою, а також сварок між ними ніколи не було, навпаки, допомагав загиблій.

Адвокат ОСОБА_7 звертаючись з апеляційною скаргою в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить скасувати вирок суду першої інстанції, а провадження по справі закрити. Стверджуючи про незаконність вироку суду, вказує про однобічність та неповноту судового слідства, що призвело до невідповідності призначеного судом покарання, а саме:.

- протокол про проведення аудіо-, відео контролю особи від 11.06.2020 року, яким зафіксовано розмову ОСОБА_8 із невстановленою особою в ІТТ є явно недопустимим доказом, оскільки впевнений адвокат, в даному випадку мав місце допит особи, а не втручання у приватне життя. При цьому, під час вказаних слідчих дій працівник поліції допитав підозрювану особу без роз`яснення йому прав, а також без участі адвоката та складання відповідного протоколу;

- протокол слідчого експерименту від 11.04.2020 року є також недопустимим доказом, оскільки показання ОСОБА_8 дані під примусом працівників поліції із порушенням кримінального процесуального закону;

За цих підстав, стверджує захисник, суду не надано достатніх та переконливих доказів вини ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, а надані докази є явно недопустимими та недостатніми для доведення вини обвинуваченого та мають тлумачитьсь на його користь.

Заслухавши доповідача, доводи захисника на підтримку вимог своєї апеляційної скарги та апеляційної скарги обвинуваченого, доводи обвинуваченого на підтримку апеляційних скарг сторони захисту, позицію прокурора, який просив залишити без задоволення подані апеляційні скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають виходячи з наступного.

У відповідності до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок місцевого суду про винуватість ОСОБА_8 в скоєнні інкримінованого йому злочину у повному обсязі підтверджена низкою беззаперечних доказів, яким суд дав відповідної правової оцінки.

Так, в засіданні місцевого суду ОСОБА_8 показав, що дійсно 10.04.2020 року вживав алкогольних напоїв разом з ОСОБА_11 в її будинку. Випив приблизно 0,5 літра міцних спиртних напоїв. В денний час пішов з будинку потерпілої, вона лишилась там сама, в його присутності ніхто тілесних ушкоджень їй не заподіював.

Після свого затримання як підозрюваного, ОСОБА_8 погодився розповісти і показати на місці обставини скоєння ним злочину. Згідно протоколу слідчого експерименту від 11.04.2020 р., ОСОБА_8 в селі Льгів Чернігівського району показав на місце мешкання загиблої ОСОБА_11 , показав, де в будинку ОСОБА_11 вживав з нею спиртні напої, де узяв ніж, яким їй заподіяв тілесні ушкодження, після чого кинув ніж в кімнаті будинку. Пояснив, що ці дії стосовно ОСОБА_11 вчинив з причини раптово виниклих неприязних стосунків а саме висловлювань потерпілої на адресу матері обвинуваченого.

Порядок та результати проведення слідчого експерименту були перевірені судом шляхом допиту понятих в судовому засіданні. Так, свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 показали, що були понятими під час проведення слідчого експерименту. При його проведенні ОСОБА_8 добровільно показував на місці обставини скоєння ним злочину, ніяких особливостей в його поведінці та скарг з його боку не було. Ніякого тиску на підозрюваного з боку правоохоронців не було. Він розповідав про розташування предметів в будинку, послідовність подій, пояснював причину скоєння ним злочину. Показання цих свідків ретельно описані у вироку, апеляційний суд вважає їх належними й допустимими доказами.

З протоколу огляду місця події від 10.04.2020 р. вбачається, що в АДРЕСА_3 було втявлено труп ОСОБА_11 з численними тілесними ушкодженнями (т.1 а.с. 106-116). Під час огляду вилучені ймовірні знаряддя злочину, в тому числі ніж зі слідами бурого кольору.

З висновків судово-медичної експертизи № 324 від 10.04.2020 р. вбачається, що ОСОБА_11 було заподіяно численні колото-різані поранення в життєво важливі органи, унаслідок масивної крововтрати вона загинула в період часу з 15 до 16 години 10.04.2020 р. (т.1 а.с. 128-137).

З висновків експертизи № 75-МК від 04.06.2020 р. вбачається, що тілесні ушкодження ОСОБА_11 були заподіяні одним з ножів, вилучених з місця події (т.1 а.с. 192-195).

На думку колегії суддів, цей доказ підтверджує правильність показань ОСОБА_8 під час слідчого експерименту, де він показав, що кинув ніж знаряддя злочину в будинку потерпілої, де й він був знайдений.

З протоколу проведення аудіо-відеоконтролю особи від 11.06.2020 р. вбачається, що ОСОБА_8 неодноразово в спілкуванні з іншими особами підтверджував факт скоєння ним убивства (т.1 а.с. 198-199, 202-206).

Даючи оцінку цьому доказу, колегія суддів не погоджується з позицією сторони захисту про те, що в даному випадку мав місце допит особи. Ця дія була проведена на підставі клопотання слідчого (т.1 а.с. 196), ухвали слідчого судді про дозвіл на проведення негласної слідчої (розшукової) дії (т.1 а.с. 198-199), доручення слідчого на проведення такої дії (т.1 а.с. 200). Водночас при проведенні цієї слідчої розшукової дії не виконувались ніякі дії які виконуються при допиті: встановлення особи, роз`яснення її прав, попередження її про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань (для свідка) та ін. Тобто твердження апелянта, що цю дію слід вважати допитом, фактично є голослівними і спростовуються наведеними вище документами. З огляду на це, протокол аудіо-відеоконтролю особи від 11.06.2020 р. колегія суддів визнає належним і допустимим доказом, який у взаємозв`язку з іншими доказами, підтверджує винуватість обвинуваченого в скоєному злочині.

Прямим і беззаперечним доказом винуватості ОСОБА_8 є висновок експерта № СЕ-19-20/22325-Б від 09.09.2020 р., згідно якого сліди крові, знайдені на одязі ОСОБА_8 походили від загиблої ОСОБА_11 і не походили від підозрюваного ОСОБА_8 (т.2 а.с. 31-50). Ймовірність випадкового збігу слідів крові від іншої людини є настільки малою, що практично виключає можливість такого збігу.

Оскільки ОСОБА_11 загинула унаслідок крововтрати після заподіяння їй ножових поранень, а обвинувачений стверджував, що ніяких ушкоджень потерпілій не заподіював, даний висновок експертизи повністю викриває його у злочині і одночасно свідчить про неправдивість показань обвинуваченого в судовому засіданні , хибність його позиції та прагнення за будь-яких обставин уникнути відповідальності.

Непрямим доказом, який повністю узгоджується з іншими доказами обвинувачення, є показання свідка ОСОБА_14 , дані в судовому засіданні. Цей свідок показав, що 10.04.2020 р. приблизно в 16 годині ОСОБА_8 прийшов додому в стані сильного алкогольного сп`яніння, попросив їсти і сказав, що когось зарізав.

Місцевим судом окрім вищеназваних осіб були допитані свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , показання яких ретельно викладені у вироку і з яких вбачається, що в період часу з 15 до 16 години 10.04.2020 р. в будинку потерпілої ОСОБА_11 разом з нею наодинці залишався лише обвинувачений і тільки він був тією особою, яка заподіяла тілесні ушкодження ОСОБА_11 .

Показання цих свідків щодо причетності єдиної людини обвинуваченого ОСОБА_8 до убивства підтверджені й показаннями самого ОСОБА_8 , який розповів, хто знаходився в будинку загиблої, та що останньою людиною, яка бачила ОСОБА_11 , був саме він, що й відображено у вироку суду (т.2 а.с. 132 абз.2)

Крім того, показання свідка ОСОБА_17 , матері обвинуваченого ОСОБА_8 , підтверджують правильність пояснень обвинуваченого під час слідчого експерименту в тій частині, що ОСОБА_11 в стані алкогольного сп`яніння стала ображати ОСОБА_17 , мати обвинуваченого а він, розлютившись за це, застосував до загиблої фізичний вплив у виді ножових поранень. Саме така поведінка ОСОБА_11 та виниклі за нею неприязні стосунки стали доведеним в судовому засіданні мотивом злочину.

Колегія суддів апеляційного суду ретельно дослідила твердження апеляційних скарг щодо застосування недозволених методів ведення слідства (фізичного та психологічного тиску з боку поліцейських на обвинуваченого) і знайшла їх неспроможними та не відповідаючи ми дійсності. Так, слідчий експеримент 11.04.2020 р. проводився з участю обвинуваченого публічно та відкрито, в присутності понятих. Під час цієї слідчої дії інтереси обвинуваченого захищав адвокат, котрий постійно був присутнім поруч з обвинуваченим і який захищав його в суді першої і апеляційної інстанцій та мав можливість спілкуватись із своїм підзахисним наодинці без обмежень в часі. Ніяких скарг від обвинуваченого та його захисника про незаконність дій поліцейських не надходило, що підтверджено підписами у протоколі слідчого експерименту усіх його учасників та відсутність зауважень. Публічність слідчої дії унеможливлювала будь-який незаконний тиск на обвинуваченого з боку поліцейських. В засіданні апеляційного суду на пропозицію детально розповісти про незаконний тиск з боку поліцейських, обвинувачений ОСОБА_8 зробити цього не зміг. В засіданні місцевого суду дав показання, що пвід час проведення слідчого експерименту ніякого тиску на нього з боку поліцейських не було.

Отже, версію сторони захисту про незаконність дій поліцейських та недопустимість доказу протоколу слідчого експерименту колегія суддів однозначно відхиляє як таку, що фактичними обставинами справи не підтверджена.

Не може являтись доказом невинуватості ОСОБА_8 той факт, що під час слідчого експерименту він не показав локалізацію тілесних ушкоджень, заподіяних ОСОБА_11 . Він пояснив, що деталей цього він не пам`ятає і ці його пояснення колегія суддів вважає правдивими, адже він, перебуваючи в будинку загиблої, самостійно вжив приблизно 0,5 літра міцних спиртних напоїв. Стан його алкогольного сп`яніння в цей день зафіксовано відповідним чином (т.1 а.с. 226).

Таким чином, усі досліджені судом докази, повністю і детально між собою узгоджуючись, повністю викривають обвинуваченого в скоєному ним злочині. Твердження апелянтів про недоведеність вини ОСОБА_8 повністю відхиляється колегією суддів.

З урахуванням кількості та локалізації ножових поранень, поведінки обвинуваченого після їх заподіяння, місцевий суд дійшов правильного висновку про умисел ОСОБА_8 на позбавлення життя ОСОБА_11 судом правильно встановлений мотив злочину. Кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 115 КК України є вірною.

Призначаючи покарання, суд у повній мірі дотримався вимог ст. 65 КК України і врахував, що у справі відсутні обставини, які пом`якшують покарання, натомість встановлені обставини, які його обтяжують: скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння. Судом враховано, що обвинувачений хоча й не судимий, проте не займається суспільно корисною працею, постійно зловживає алкоголем (т.1 а.с. 229), характеризується негативно, заперечував очевидні факти та не покаявся, посягнув на найцінніше людське життя. Деградація його особистості є значною, з нікчемного приводу вияснення стосунків між односельцями, він без вагань позбавив життя людину, у якої перебував у гостях. З урахуванням викладеного, призначене ОСОБА_8 покарання є достатнім для його виправлення й перевиховання в ізоляції від суспільства.

Питання цивільних позовів в апеляційних скаргах не піднімаються, тому в цій частині вирок суду не переглядається.

За вказаних обставин, колегія суддів не знайшла жодної підстави для задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Новозаводського районного суду міста Чернігова від 18 лютого 2021 року, щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а обвинуваченим в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4