1Справа № 335/2499/20 1-кс/335/1078/2021
УХВАЛА
17 лютого 2021 року м. Запоріжжя
Тобто, слідчим суддею ОСОБА_3 раніше розглядалося і вирішувалося питання щодо підстав для накладення арешту на майно, висловлена думка щодо відсутності таких підстав.
З метою виключення всіх обставин, які можуть викликати сумніви в об`єктивності та неупередженості судді ОСОБА_3 при розгляді даного кримінального провадження, суддя ОСОБА_3 заявила самовідвід.
У судове засідання з розгляду заяви особи, які беруть участь у кримінальному провадженні не з`явились.
У зв`язку з неявкою в судове засідання особи, які беруть участь у кримінальному провадженні фіксування судового засідання технічними засобами в порядку ч.4 ст.107 КПК України не здійснювалось.
Так, відповідно до п.4 ч.1 ст.75 КПК України, за наявності обставин, що викликають сумнів у неупередженості слідчого судді, він зобов`язаний заявити про самовідвід.
Відповідно до вимог ч.ч.1,2 ст.80 КПК України, за наявності підстав, передбачених ст.ст. 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя зобов`язані заявити самовідвід.
Інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо головним є публічний інтерес.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішує спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Частиною першою статті 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до ст.15 Кодексу суддівської етики неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи.
Як вбачається з практики Європейського Суду про захист прав людини найважливішим питанням здійснення правосуддя незалежним, неупередженим та безстороннім судом є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість в демократичному суспільстві. В ряді рішень ЄСПЛ: «Падовані проти Італії» від 26.02.1993 р., «Фей проти Австрії» від 28.02.1993 р., «Пуллар проти Сполученого Королівства» від 10.06.1996 р. на підставі тлумачення вищезазначеної статті Конвенції сформульовані загальні критерії безстороннього суду: суд повинен бути суб`єктивно та об`єктивно неупередженим, жоден з членів суду не може відкрито проявляти упередженість та особисту небезсторонність, при цьому особиста неупередженість є, доки не буде доведено інше і суд повинен бути об`єктивно безстороннім, тобто необхідні достатні гарантії, які виключають будь-які сумніви з цього приводу. При цьому вирішується питання, чи дозволяють певні факти, які можливо перевірити, незалежно від поведінки судді, поставити під сумнів його неупередженість і чи можуть ці побоювання сторони вважатися об`єктивно обґрунтованими. Обов`язкового встановлення доказів, які б свідчили про реальний прояв суддею заінтересованості в остаточному рішенні по справі або про його намір не об`єктивно його вирішити не потрібно, достатньо вже того, що є підстави допускати можливим прояв його неупередженості, навіть коли суб`єктом це не усвідомлюється.
Відповідно до п.1.1. Бангалорських принципів поведінки судді, суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від стороннього впливу, спонукання, тиску, загроз чи втручання, прямого чи опосередкованого, що здійснюється з будь-якої сторони та з будь-якою метою.
Відповідно до п.2.5. Бангалорських принципів поведінки судді суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.
Враховуючи, що слідчим суддею ОСОБА_3 раніше розглядалося і вирішувалося питання щодо підстав для накладення арешту на майно, висловлена думка щодо відсутності таких підстав, та враховуючи, що зазначена обставина може викликати сумніви в неупередженості слідчого судді, при розгляді клопотання про скасування арешту майна, який накладено ухвалою суду апеляційної інстанції, з метою виконання одного з завдань кримінального провадження, передбаченого ст. 2 КПК України, а саме забезпечення, неупередженого судового розгляду, суд приходить до висновку, що заява про самовідвід є такою, що підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 75, 76, 80 КПК України, суд, -
Заяву слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_7 про самовідвід - задовольнити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1