КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №755/9011/21 Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_1
Провадження №11-сс/824/3975/2021 Доповідач: ОСОБА_2
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 липня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 08 червня 2021 року,
прокурора ОСОБА_8 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_6 ,
в с т а н о в и л а:
Не погоджуючись з вказаним рішенням, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу.
На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що зазначена ухвала слідчого судді є необґрунтованою та незаконною, такою, що підлягає скасуванню, виходячи з того, що згідно клопотання слідчого констатується факт перебування ОСОБА_7 з серпня 2015 року під наглядом лікаря-психіатра з діагнозом «Шизофренія, параноїдна форма, але жодного обґрунтування необхідності направлення ОСОБА_7 до медичного закладу для проведення стаціонарної комісійної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи не зазначено.
Зазначені висновки слідчого підтверджуються лише відповіддю лікувального закладу, в якому під наглядом перебуває ОСОБА_7 .
Жодних інших доказів на підтвердження стану психічного здоров`я, окрім інформації, зазначеної в повідомленні лікувального закладу, не наведено. Перебування під наглядом не означає наявність захворювання.
Також апелянт зазначає, що а ні в клопотанні, а ні в оскаржуваній ухвалі не наведено мотивів, з яких доцільним в цьому випадку є проведення саме стаціонарної комісійної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи, а не амбулаторної експертизи.
Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного та захисника, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 вчинив злочин проти життя та здоров`я особи, за наступних обставин: 18.10.2020 року близько 15 год. 15 хв. громадянин ОСОБА_10 спільно зі своєю дружиною ОСОБА_11 повертались з магазину за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 . В подальшому ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , перебуваючи в на першому поверсі загального коридора будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , зустріли сусіда ОСОБА_7 . В цей час між ОСОБА_10 та ОСОБА_7 виник словесний конфлікт на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин.
В ході словесного конфлікту ОСОБА_7 наніс один цілеспрямований удар кулаком в голову ОСОБА_10 в область лівої брови, від якого останній, втративши рівновагу, впав на підлогу, вдарившись при цьому правою рукою. ОСОБА_7 , не передбачаючи можливості настання тілесних ушкоджень середньої тяжкості для здоров`я потерпілого, хоча діючи з більшою обачністю, повинен був і міг передбачити, спричинив останньому з необережності закриту травму правої кисті: підготовчатий перелом 2-ої п`ясної кістки, що відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу. Крім того, внаслідок протиправних дій ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_10 завдано інше ушкодження - садно по верхньому краю лівої брові, що відноситься до легких тілесних ушкоджень.
Тому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, тобто у спричиненні необережного середньої тяжкості тілесного ушкодження.
15 квітня 2021 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 128 КК України.
В ході досудового розслідування було отримано відповідь Київської міської психоневрологічної лікарні № 2, відповідно до якої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 2015 року перебуває під наглядом лікаря-психіатра з діагнозом: «Шизофренія, параноїдна форма».
Мотивуючи клопотання слідчий зазначає, що на даний час встановлено обставини, які дають підстави вважати, що під час вчинення суспільно-небезпечного діяння ОСОБА_7 міг перебувати у неосудному чи обмежено осудному стані, у зв`язку із чим виникла необхідність призначення судової психолого-психіатричної експертизи в умовах стаціонару Київського міського центру судово-психіатричних експертиз.
Згідно ст. 242 КПК України експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, яких залучають сторони кримінального провадження або слідчий суддя за клопотанням сторони захисту у випадках та порядку, передбачених статтею 244 цього Кодексу, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права.
Слідчий або прокурор зобов`язаний звернутись до експерта для проведення експертизи, зокрема визначення психічного стану підозрюваного за наявності відомостей, які викликають сумнів щодо його осудності, обмеженої осудності.
Згідно ч. 1 ст. 509 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані залучити експерта (експертів) для проведення психіатричної експертизи у разі, якщо під час кримінального провадження будуть встановлені обставини, які дають підстави вважати, що особа під час вчинення суспільно небезпечного діяння була в неосудному або обмежено осудному стані або вчинила кримінальне правопорушення в осудному стані, але після його вчинення захворіла на психічну хворобу, яка позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії або керувати ними. Такими обставинами, зокрема, є:
1) наявність згідно з медичним документом у особи розладу психічної діяльності або психічного захворювання;
2) поведінка особи під час вчинення суспільно небезпечного діяння або після нього була або є неадекватною (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам`яті тощо).
За положення ч. 2 зазначеної норми, у разі необхідності здійснення тривалого спостереження та дослідження особи може бути проведена стаціонарна психіатрична експертиза, для чого така особа направляється до відповідного медичного закладу на строк не більше двох місяців. Питання про направлення особи до медичного закладу для проведення психіатричної експертизи вирішується під час досудового розслідування - ухвалою слідчого судді за клопотанням сторони кримінального провадження в порядку, передбаченому для подання та розгляду клопотань щодо обрання запобіжного заходу, а під час судового провадження - ухвалою суду.
Під час розгляду клопотання слідчий суддя дійшов правильного висновку відповідно до норм ст.ст. 242, 331, 509 КПК України про наявність підстав для задоволення клопотання слідчого та направлення ОСОБА_7 для проведення стаціонарної комісійної комплексної судово психолого психіатричної експертизи експертами Київського міського центру судово-психіатричних експертиз, строком, який не перевищує два місяці, в межах строку досудового розслідування.
Доводи сторони захисту щодо не зазначення жодного обґрунтування необхідності направлення ОСОБА_7 до медичного закладу для проведення стаціонарної комісійної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи та відсутність інших доказів крім відповіді лікувального закладу, в якому під наглядом перебуває ОСОБА_7 , на підтвердження стану психічного здоров`я не наведено, колегія суддів відхиляє, оскільки з матеріалів клопотання слідчого вбачається, що в ході досудового розслідування було отримано відповідь Київської міської психоневрологічної лікарні № 2, відповідно до якої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 2015 року перебуває під наглядом лікаря психіатра з діагнозом «Шизофренія, параноїдна форма». У зв`язку з цим виникає потреба в проведенні стаціонарної комісійної комплексної психолого-психіатричної експертизи.
Слідчим суддею враховано, що проведення вказаної експертизи має значення для кримінального провадження, якою необхідно з`ясувати психічний стан підозрюваного.
Порядок призначення такої експертизи та залучення експерта регламентуються ст.ст.242-244 КПК України, наказом Міністерства охорони здоров`я України № 865 від 08.05.2018 «Про затвердження Порядку проведення судово-психіатричної експертизи».
Стаціонарна експертиза проводиться в експертній установі на підставі відповідного процесуального документа про призначення судової-психіатричної експертизи. Стаціонарна судова-психіатрична експертизи проводиться в експертній установі з окремим утриманням осіб, яких тримають і не тримають під вартою.
Строк проведення стаціонарної судової-психіатричної експертизи становить до двох місяців, якщо коротший строк не встановлено ухвалою слідчого судді або суду.
Статтею 3 ЗУ Про психіатричну допомогу встановлена презумпція психічного здоров`я, а тому кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених законодавством.
Відповідно до п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року № 8 Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах судово-психіатрична експертиза у кримінальній справі є обов`язковою за наявності сумнівів, що випливають з матеріалів справи, стосовно осудності підсудного. За наявності сумнівів у здатності потерпілого, свідка, цивільного позивача чи відповідача в кримінальних справах правильно сприймати події, адекватно на них реагувати та вірно відтворювати їх у своїх показаннях суд може викликати в судове засідання експерта-психіатра для участі в допиті цієї особи. Призначення судово-психіатричної експертизи щодо таких осіб з поміщенням до медичного стаціонару допускається лише за їх згодою.
Європейським судом з прав людини в своїй усталеній практиці зазначено, що особа не може вважатися «психічно хворою» та бути позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов: по-перше, об`єктивна медична експертиза повинна достовірно встановити, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання (рішення ЄСПЛ «Вінтерверп проти Нідерландів»).
Суд також наголошує на тому, що жодне позбавлення свободи особи, яка вважається психічнохворою, не може розглядатися як таке, що відповідає підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції, якщо воно було призначене без висновку медичного експерта. Це правило є застосовним навіть якщо метою тримання заявника є саме отримання медичного висновку (див. вищезазначене рішення у справі «Варбанов проти Болгарії»). Конкретні форма і порядок можуть відрізнятися залежно від обставин. У термінових випадках або у випадках, коли особу затримано внаслідок агресивної поведінки, прийнятним може бути отримання такого висновку одразу після затримання. В усіх інших випадках необхідною є попередня консультація з лікарем. Коли такої можливості немає (наприклад, у зв`язку з відмовою зазначеної особи з`явитися для проведення огляду), потрібно принаймні призначити проведення медичної експертизи на підставі документів з матеріалів справи, і якщо цього зроблено не буде, неможна стверджувати, що наявність у особи психічної хвороби було достовірно доведено.
Колегія суддів вважає, що прийняте слідчим суддею рішення цілком узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини, в тому числі і з правовими позиціями, викладеними у вищезазначених рішеннях.
З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи щодо недоцільності проведення ОСОБА_7 стаціонарної комісійної комплексної судової психологопсихіатричної експертизи є необґрунтованими та не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки спростовуються матеріалами провадження.
Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали суду, колегія суддів не вбачає.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, а тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.
Керуючись ст. ст. 392, 405, 407, 418, 419, 422, 423, 509 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду
п о с т а н о в и л а:
Ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 08 червня 2021 року, - залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
______________ ________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4