У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25.06.2021 Справа №607/11000/21
провадження № 1-кс/607/3619/2021

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м. Тернопіль скаргу ОСОБА_3 на постанови про закриття кримінального провадження та відмову у визнанні потерпілим,
встановив:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із вказаною скаргою, у якій просив: поновити строк на її подання; скасувати постанову від 10 червня 2021 року, винесену слідчим Третього слідчого відділу /з дислокацією в м. Тернополі/ Тернопільського управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, про закриття кримінального провадження № 0000129 від 19 березня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, а також постанову від 10 червня 2021 року, винесену слідчим Третього слідчого відділу /з дислокацією в м. Тернополі/ Тернопільського управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000129 від 19 березня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України. В обґрунтування скарги зазначає, що розслідування проведено не об`єктивно та не повно, внаслідок чого передчасно прийнято спірну постанову, про існування якої стало відомо 22 червня 2021 року після отримання її копії. Також не ґрунтується на нормах закону і рішення слідчого про відмову у визнанні його потерпілим, зазначає ОСОБА_3 .
У судовому засіданні ОСОБА_3 вказані вимоги підтримав з мотивів, викладених у скарзі та просив їх задовольнити. Додав, що справді відмовився від допиту його як свідка, оскільки вважає себе потерпілим.
Слідчий третього слідчого відділу /з дислокацією в м. Тернополі/ Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечив проти задоволення скарги. Свої рішення вважає законними, обґрунтованими та належним чином вмотивованими. Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області здійснюється розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , де потерпілим є ОСОБА_5 . Оскільки на розгляд цієї судової справи можуть вплинути результати досудового розслідування у провадженні, яке здійснює слідчий, він відмовив у визнанні ОСОБА_3 потерпілим, керуючись ст. 55 КПК України. Також слідчий вважає за неможливе допитати ОСОБА_5 та інших свідків, оскільки це буде тиском на них при розгляді кримінального провадження. Також слідчий вважає, що ОСОБА_3 може клопотати про допит вказаних осіб як свідків при розгляд вказаного провадження у суді. Погодився із тим, що про існування спірних постанов ОСОБА_3 дізнався лише 22 червня 2021 року.
Слідчим суддею витребувано матеріали кримінального провадження № 0000129 від 19 березня 2021 року.
Заслухавши пояснення, розглянувши скаргу та додані до неї документи, оглянувши матеріали кримінального провадження № 0000129 від 19 березня 2021 року, слідчий суддя приходить до наступних висновків:
згідно з ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Згідно вимог п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення /час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення/; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.

Статтею 284 КПК України визначені підстави до закриття кримінального провадження. Однією із них є встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
19 березня 2021 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань /далі ЄРДР/ № 0000129 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України /далі Кримінальне провадження/.
Такі відомості внесені за заявою ОСОБА_3 про злочин та на виконання ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 березня 2021 року /справа № 607/4047/21.
24 березня 2021 року прокурор відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_6 визначив підслідність Кримінального провадження за третім слідчим відділом /з дислокацією в м. Тернополі/ Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, про що виніс відповідну постанову.
25 березня 2021 року начальник третього слідчого відділу /з дислокацією в м. Тернополі/ Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові доручив проведення розслідування у Кримінальному провадженні слідчому ОСОБА_4 /далі також може вживатись як Слідчий/
10 червня 2021 року Слідчий закрив Кримінальне провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, тобто у зв`язку із відсутністю в діях співробітників СУ ГУНП в Тернопільській області складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.
Такому закриттю передували допити свідків ОСОБА_7 /старшого слідчого в ОВС ГУНП в Тернопільській області/ та ОСОБА_8 /старшого о/у ОВС УСР в Тернопільській області ДСР НП України/.
Інших слідчих/розшукових/, чи процесуальних дій, спрямованих на встановлення істини у справі, не здійснювалось.
При цьому, як вбачається із заяви ОСОБА_3 про злочин, він зазначив, що: « ОСОБА_5 знайшов з числа слідчих СУ ГУНП в Тернопільській області особу, яка не маючи повноважень у Кримінальному провадженні погодилась визнати його потерпілим /у цьому провадженні/, без будь-яких на те підстав, щоб в подальшому в незаконний спосіб заволодіти моїми коштами». Просив ОСОБА_3 внести відомості до ЄРДР за фактом вчинення шахрайства групою осіб та введення в оману суд.
З огляду на такі посилання заявника про вчинення злочину групою осіб, до якої входили правоохоронці та ОСОБА_5 , очевидним є те, що для встановлення істини у справі необхідно, як мінімум, вжити заходів, спрямованих на отримання показань цих осіб.
Однак таких дій Слідчий не здійснив, що, без сумніву, вплинуло на об`єктивність і повноту досудового розслідування у Кримінальному провадженні та свідчить про передчасність закриття цього провадження.
Такий висновок підтверджується і текстом самої постанови про закриття Кримінального провадження.
З її мотивувальної частини вбачається, що обставини, на які посилається ОСОБА_3 щодо вчинення по відношенню до нього злочину групою осіб Слідчим не досліджувались. Єдине питання якому останній приділив значення, це встановлення того, чи була заподіяна шкода ОСОБА_3 .
При цьому він залишив поза увагою, що згідно з п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України, перш за все доказуванню підлягає подія кримінального правопорушення /час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення/, а лише після цього вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.

Твердження Слідчого про те, що допит певних осіб може розцінюватись як тиск на них є безпідставними. КПК України не передбачає жодного імунітету у осіб, які допитані, або можуть бути допитаними, як свідки у одному провадженні перед допитом у іншому. Підстави, які виключають можливість допиту особи як свідка, або дають їй право відмовитись від дачі показів, чітко закріплений у законі /ч. 1 ст. 63 Конституції України, 2 ст. 65 КПК України/ і розширеному тлумаченню не підлягають.
Отже, постанова про закриття Кримінального провадження підлягає скасуванню.
Щодо постанови про відмову у визнанні потерпілим слід зазначити наступне:
10 червня 2021 року Слідчий виніс постанову, якою відмовив у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у Кримінальному провадженні. Таке своє рішення він вмотивував тим, що наявні очевидні та достатні підстави вважати, що ОСОБА_3 не спричинено моральну, фізичну або матеріальну шкоду.
Однак такі доводи слідчого не відповідають фактичним обставинам справи з огляду на таке:
відповідно до вимог п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржене рішення слідчого, дізнавача або прокурора про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.
Відповідно до вимог ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.
Згідно із ч. 5 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

З аналізу вказаних норм ст. 55 КПК України випливає, що право слідчого на відмову визнанні потерпілим не є безумовним і може бути застосовано лише у випадку, наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди.
Очевидність та достатність таких підстав, про що зазначено у законі, є оціночним поняттям і чіткого визначення не має.
Однак, зважаючи на початкову стадію досудового розслідування, такі підстави повинні бути настільки очевидними та беззаперечними, що навіть не потребують жодного дослідження та перевірки доказами. До прикладу, заяву про визнання потерпілим особа подає у кримінальному провадженні, де шкода може бути заподіяна виключно суспільним інтересам і т.п.
У інших випадках слідчий зобов`язаний закріпити процесуальний статус потерпілого в належний спосіб, провести повне, всебічне та об`єктивне розслідування, за результатами якого і буде встановлено вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, як того вимагає п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України, або ж її відсутність.
ОСОБА_3 наполягає на тому, що внаслідок вчинення кримінального правопорушення йому заподіяна шкода.
На даний момент, з заяви про вчинення злочину ОСОБА_3 не вбачається очевидних та достатніх підстав вважати, що кримінальним правопорушенням, про яке він заявляє, йому не заподіяно шкоди.
З огляду на викладене, зазначена постанова про визнання потерпілим винесена Слідчим передчасно і підлягає скасуванню.
Підставними є і вимоги ОСОБА_3 про поновлення строку на подання даної скарги.
Керуючись ст.ст. 9, 55, 303, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,

постановила:

Поновити строк на подання даної скарги.
Скаргу задовольнити.
Скасувати постанову від 10 червня 2021 року, винесену слідчим Третього слідчого відділу /з дислокацією в м. Тернополі/ Тернопільського управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0000129 від 19 березня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.
Скасувати постанову від 10 червня 2021, винесену слідчим Третього слідчого відділу /з дислокацією в м. Тернополі/ Тернопільського управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_4 про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000129 від 19 березня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.
Матеріали кримінального провадження № 0000129 від 19 березня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, повернути органу досудового розслідування.
Ухвала є остаточною, оскарженню не підлягає, заперечення проти неї може бути подане під час підготовчого провадження в суді.
Слідчий суддя ОСОБА_1