Справа № 638/2853/19
Провадження № 1-кп/638/439/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2021 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурорів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
потерпілих: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 ,
обвинувачених: ОСОБА_7 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000385 від 27 січня 2019 року, за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кукільня Бердичівського району Житомирської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 27.06.2017 року за вироком Чернівецького районного суду Винницкої області за ч.2 ст. 289, ч.1 ст. 289, ч.1 ст. 185, ч.1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, в силу ст. 75 КК України іспитовий строк 2 роки, ухвалою Чернівецького районного суду Вінницької області від 01.04.2019 скасовано звільнення від відбування покарання з іспитовим строком та засуджений направлений для відбування покарання;
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Балаклія Харківської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

27.01.2019, приблизно о 01 годині 25 хвилин, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 перебували поблизу буд. 37 по вул. Тобольській у м. Харкові, де побачили раніше їм незнайомих, які йшли назустріч, потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , та які йшли поряд один з одним і рухались у бік вул. Шекспіра м. Харкова. При цьому потерпілий ОСОБА_6 тримав у лівій руці жіночу сумку потерпілої ОСОБА_5 , всередині якої перебували наступні матеріальні цінності належні потерпілій ОСОБА_5 : грошові кошти в сумі 45 грн., 200 російських рублів, шо станом на 27.01.2019 року еквівалентно 84.40 грн, пластиковий судочок з-під сиру «Заріччя», мобільний телефон марки «Sony Xperia ХА F3115», вартістю відповідно до висновку судово - товарознавчої експертизи № 3213 від 14.02.2019 року 2523 грн.
В цей час у ОСОБА_7 та ОСОБА_9 виник спільний злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, поєднаний із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_5 . Реалізуючи спільний злочинний умисел, переслідуючи при цьому корисливий мотив та мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна та подальшого обертання його на власну користь, заздалегідь розподіливши між собою ролі таким чином, що ОСОБА_9 , порівнявшись з потерпілими ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , діючи умисно наніс удар кулаком в область обличчя потерпілому ОСОБА_6 . Від вказаного удару останній впав на землю разом з ОСОБА_5 . В цей час, ОСОБА_7 , діючи повторно, користуючись тим, що опір потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_9 подоланий, наніс декілька ударів потерпілому ОСОБА_6 ногами в область різних частин тіла останнього, після чого, відкрито заволодів жіночою сумкою потерпілої ОСОБА_5 із вищевказаним майном всередині.
Злочинним діями ОСОБА_7 та ОСОБА_9 потерпілій ОСОБА_5 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді гематом на кистях, що відповідно до висновку судово - медичної експертизи № 12-14/96-А/19 від 25.02.2019 року відноситься до легких за ступенем тяжкості тілесних ушкоджень.
Злочинним діями ОСОБА_7 та ОСОБА_9 потерпілому ОСОБА_6 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді гематоми верхньої губи, що відповідно до висновку судово - медичної експертизи № 12-14/95-А/19 від 26.02.2019 року відноситься до легких за ступенем тяжкості тілесних ушкоджень.
Після чого, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 з місця вчинення злочину втекли, обернувши викрадене на власну користь, чим спричинили потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 2652,40 грн.
В судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_9 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті, визнали у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаялися.
Обвинувачений ОСОБА_9 відмовився від дачі показань, вказавши, що йому соромно за скоєне, він не хоче згадувати ті події та розповідати про них. Відповідаючи на запитання учасників розгляду, підтвердив правильність викладених в обвинувальному акті обставин, заявлені цивільні позови потерпілих визнав у повному обсязі.
Обвинувачений ОСОБА_7 надав в судовому засіданні показання, згідно яких він разом зі ОСОБА_9 27.01.2019, близько 02 години, перебували на вул. Тобольській у м. Харкові, де побачили раніше їм незнайомих ОСОБА_6 та ОСОБА_5 . У них виник спільний умисел на пограбування вказаних осіб з корисливих мотивів. ОСОБА_9 , порівнявшись з потерпілими ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , наніс удар кулаком в область обличчя потерпілому ОСОБА_6 . Від вказаного удару останній впав на землю разом з ОСОБА_5 . В цей час, ОСОБА_7 наніс декілька ударів потерпілому ОСОБА_6 ногами в область різних частин тіла, після чого, схопив жіночу сумку потерпілої ОСОБА_5 , в якій знаходилися особисті речі потерпілої (косметичка, телефон та інше, перелічене в обвинуваченні майно) та вони втекли разом із вказаною сумкою. Через деякий час ОСОБА_7 та ОСОБА_9 затримали працівники поліції.
З приводу цивільного позову ОСОБА_7 вказав, що не визнає вимоги потерпілих, адже вони сформульовані неясно, є незрозумілим у якому саме порядку потерпілі просять стягнути завдані збитки. Також додав, що він є сиротою, виховувався у дитячому будинку, в даний час тримається під вартою, а тому не має можливості відшкодовувати потерпілим збитки.
Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні надала показання, згідно яких 27.01.2019 року, близько першої години, вона разом з ОСОБА_6 йшли по вул. Тобольській у м. Харкові. Двоє невідомих чоловіків, як з`ясувалося пізніше це були ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , збили їх з ніг та повалили у сніг. Після чого ОСОБА_9 став бити її ногами, наніс біля 10 ударів. Що робив в цей час ОСОБА_7 , вона не бачила, адже закривала обличчя руками. Коли її перестали бити, побачила, що обвинувачені побігли з місця події та забрали її сумку, в якій були телефон, гаманець та інші особисті речі. Зазначила, що обвинувачені, це саме ті особи, що напали на них, вона їх добре запам`ятала, на місці події було світло та вона добре бачила нападаючих. Потерпілі викликали поліцію та невдовзі ОСОБА_7 зі ОСОБА_9 були затримані, а викрадені речі повернуті їй. В результаті дій обвинувачених ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження: гематоми на обличчі, голові, синці на руках, забій на тулубі.
Потерпілий ОСОБА_6 надав суду наступні показання. 27.01.2019, біля першої години, він разом з ОСОБА_5 йшли по АДРЕСА_4 під руку. Їм назустріч йшли двоє молодих чоловіків, які почали прискорюватися при наближенні до них, потерпілі хотіли їх пропустити, але їм нанесли удари, після яких потерпілі упали в сніг. ОСОБА_6 вдарили кулаком в обличчя, хто саме наніс удар, він не пам`ятає. Після того як вони впали, ОСОБА_7 став бити ногами ОСОБА_6 . ОСОБА_5 лежала на снігу та її також били ногами. Це продовжувалося біля 3 хвилин. ОСОБА_6 звалив ОСОБА_7 , скрутивши йому ноги, в цей час ОСОБА_9 відтягнув він нього ОСОБА_7 .. У ОСОБА_6 було подряпано все обличчя. Обвинувачені забрали сумку ОСОБА_5 , яку він ніс, та втекли з місця події, хто саме схопив сумку, він не пам`ятає. Потерпілі викликали поліцію та через деякий час обвинувачені були затримані біля станції метро «Ботанічний сад», коли останні почали викидати речі зі своїх кишень при наближенні автомобіля поліції, викрадені ними речі повернуті. ОСОБА_6 вказав, що добре бачив обвинувачених під час нападу, адже від будинків йшло світло, яке відбивалося від снігу, він підтверджує, що на них напали саме обвинувачені.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
В ході судового розгляду кримінального провадження обвинувачені свою вину у вчиненні вказаного вище кримінального правопорушення визнали в повному обсязі, щиро розкаялися. Не заперечували проти фактичних обставин справи, викладених вище, а також розміру та вартості викраденого майна. Обвинувачені підтвердили вчинення ними вищезазначених кримінальних правопорушень за обставин, вказаних вище, надавши відповідні пояснення. Показали, що органом досудового розслідування правильно встановлені та зазначені в обвинувальному акті час, спосіб, місце та інші обставини вчиненого ними кримінального правопорушення. Також пояснили, що показання надають добровільно, будь-яке фізичне або психологічне насильство до них не застосовувалось.
Враховуючи визнання обвинуваченими ОСОБА_7 та ОСОБА_9 своєї вини, неоспорення ними фактичних обставин справи, суд зі згоди всіх присутніх учасників судового розгляду вирішив не досліджувати всі докази щодо обставин скоєння вказаного вище кримінального правопорушення та розглянув справу в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинувачених, потерпілих та дослідженням матеріалів, що характеризують особи обвинувачених. Наслідки розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, учасникам судового провадження роз`яснено.
Суд вважає, що вина ОСОБА_7 та ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення доведена поза розумним сумнівом.
Суд кваліфікує дії обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений за попередньої змовою групи осіб, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілих.
Вирішуючи питання про призначення покарання, суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відноситься до категорії тяжких злочинів, характер суспільної небезпеки діяння, конкретні обставини по справі в їх сукупності, дані про особи обвинувачених та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Вивченням в процесі судового розгляду даних про особу обвинуваченого ОСОБА_7 встановлено, що він раніше судимий 27.06.2017 року за вироком Чернівецького районного суду Винницкої області за ч.2 ст. 289, ч.1 ст. 289, ч.1 ст. 185, ч.1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, в силу ст. 75 КК України іспитовий строк 2 роки, ухвалою Чернівецького районного суду Вінницької області від 01.04.2019 скасовано звільнення від відбування покарання з іспитовим строком та засуджений направлений для відбування покарання, тобто нове кримінальне правопорушення вчинив під час призначеного йому судом іспитового строку. Обвинувачений ОСОБА_7 має середню спеціальну освіту, не одружений, офіційно не працював, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, у вчиненому щиро розкаявся.
Дослідженням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_9 встановлено, що він в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, одружений, має середню спеціальну освіту, офіційно не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем реєстрації характеризується задовільно, у вчиненому щиро розкаявся, частково відшкодував потерпілій завдані збитки, а саме в розмірі 6 тисяч гривень.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченим відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_7 в силу ст. 66 КК України суд визнає щире каяття у вчиненні злочину.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_9 в силу ст. 66 КК України суд визнає щире каяття у вчиненому та добровільне часткове відшкодування потерпілій ОСОБА_5 завданих збитків.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 в межах санкції кримінального закону, яким передбачена відповідальність за вчинене, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані, що характеризують його особу, а також обставину, що пом`якшує покарання. Зокрема, до уваги судом приймається та обставина, що обвинувачений раніше судимий, новий злочин вчинив під час іспитового строку, призначеного вироком Чернівецького районного суду Винницкої області від 27.06.2017 року. З урахуванням зазначеного, суд вважає доцільним для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі з його реальним відбуванням в місцях позбавлення волі.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
З урахуванням того, що до повного відбуття покарання, призначеного ОСОБА_7 вироком Чернівецького районного суду Винницкої області від 27.06.2017 року, він вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 слід рахувати з дати його затримання 27.01.2019 року.
Строк попереднього ув`язнення ОСОБА_7 згідно вимог ч. 5 ст. 72 КК України підлягає зарахуванню у строк відбування покарання.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 в межах санкції статті обвинувачення, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані, що характеризують його особу, наявність обставин, що пом`якшують покарання, та вважає необхідним призначити ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбування покарання ОСОБА_9 слід зарахувати термін його попереднього ув`язнення у даному кримінальному провадженні з дати затримання - 27.01.2019 р. по дату зміни запобіжного заходу на домашній арешт - 22.05.2020 р.
Разом з тим, судом враховуються положення ч.ч. 2,3 ст. 50 КК України, згідно яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Приймаючи до уваги вищевказані дані про особу обвинуваченого ОСОБА_9 , наявність щирого каяття та добровільного часткового відшкодування завданих потерпілій ОСОБА_5 збитків, відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також враховуючи думку потерпілих, які просили суворо не карати ОСОБА_9 , суд вважає можливим виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим до нього необхідно застосувати положення ст. 75 КК України та звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком з покладенням обов`язків згідно зі ст. 76 КК України, надавши шанс на повернення до законослухняного, суспільно-корисного життя.
Цивільні позови потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_5 про солідарне стягнення з обвинувачених моральної шкоди по 15 тисяч гривень з кожного та матеріальної шкоди (юридичних послуг) в розмірі 1250 грн. з кожного обвинуваченого підлягають частковому задоволенню у зв`язку з наступним.
Згідно з ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого.
Відповідно до ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
У позовних заявах потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_5 вказують, що злочином їм була завдана моральна шкода, яка виразилася в тому, що обвинувачені нанесли їм тілесні ушкодження: потерпілому ОСОБА_6 - гематома голови, розбита губа, подряпане обличчя; потерпілій ОСОБА_5 гематома на голові, руках, через що потерпілі 7 днів не ходили на роботу, перенесли значний фізичний біль, емоційний стрес, що супроводжувалося відчуттям тривоги, страху за своє життя, порушення сну, пригніченість. Потерпілі відчувають почуття приниженої гідності, образи, почалися проблеми зі здоров`ям. Вони були змушені змінювати свій звичний уклад життя. Просять солідарно стягнути з обвинувачених компенсацію моральної шкоди по 15 тисяч гривень на користь кожного з потерпілих та матеріальну шкоду (юридичні послуги) в розмірі 1250 грн. з кожного обвинуваченого.
Обвинувачений ОСОБА_9 вимоги, викладені у цивільних позовах, визнав в повному обсязі.
Обвинувачений ОСОБА_7 пред`явлені до нього цивільні позови не визнав через те, що не розуміє зазначеного у позовах порядку стягнення збитків з обвинувачених (солідарного чи дольового).
При цьому, суд враховує, що обвинуваченим ОСОБА_9 було частково відшкодовано завдану потерпілій ОСОБА_5 шкоду на суму 6000 грн, обвинуваченим ОСОБА_7 шкода потерпілим не відшкодовувалась.
Суд приймає до уваги роль і ступінь участі кожного обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення та заподіянні потерпілим тілесних ушкоджень.
Згідно зі ст. 1190 ЦК України особи, спільними діями яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність; за заявою потерпілого суд може визначити відповідальність таких осіб у частці відповідно до ступеня їхньої вини.
За таких обставин, враховуючи обсяг фізичних та душевних страждань кожного потерпілого внаслідок неправомірних дій обвинувачених, з урахуванням принципу індивідуалізації призначеного покарання та вимог позовних заяв про стягнення грошових коштів з кожного з обвинувачених у конкретно визначених сумах, суд дійшов висновку про необхідність стягнення моральної шкоди:
-з обвинуваченого ОСОБА_9 на користь потерпілої ОСОБА_5 в розмірі 9 тисяч гривень, з урахуванням того, що ОСОБА_9 вже відшкодовано вказаній потерпілій 6 тисяч гривень, а на користь потерпілого ОСОБА_6 15 тисяч гривень у відшкодування моральної шкоди;
-з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_6 15 тисяч гривень, на користь потерпілої ОСОБА_5 10 тисяч гривень.
Отже, суд стягує завдану потерпілим моральну шкоду у дольовому порядку, що відповідає вищевказаним положенням закону та узгоджується з правовою позицією, викладеною в Постанові від 19.11.2019 року Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі № 396/1802/17.
З вищенаведених підстав, суд визнає доводи обвинуваченого ОСОБА_7 , з яких він не визнав цивільні позови потерпілих, необгрунтованими, крім того, відсутність грошових коштів у особи, не позбавляє її обов`язку відшкодувати завдані збитки.
Стосовно вирішення цивільних позовів в частині стягнення витрат на юридичні послуги, суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 118 КПК України, процесуальні витрати складаються, в тому числі, із витрат на правову допомогу.
Згідно з ч. 1 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.
Потерпілими надано суду договір про надання правової допомоги від 11.04.2019 р. між ними та адвокатом ОСОБА_10 , додаткову угоду № 1 до вказаного договору, акти приймання-передачі виконаних послуг за договором про надання правової допомоги від 14.04.2019, квитанції № 15, 16 від 11.04.2019 року, згідно яких вони сплатили адвокату ОСОБА_10 за правову допомогу по 2500 грн кожен.
На підставі викладеного, враховуючи, що здійснені потерпілими процесуальні витрати на правову допомогу є документально підтвердженими, співмірними та обгрунтованими позовні заяви в даній частині підлягають задоволенню.
Процесуальні витрати по справі, пов`язані із проведенням судової товарознавчої експертизи № 3213 від 14.02.2019 в розмірі 1430 грн підлягають стягненню з обвинувачених на користь держави в дольовому порядку в рівних частинах відповідно до ст. 118, 124 КПК України, оскільки їх розмір та підстава підтверджуються матеріалами кримінального провадження.
Питання про долю речових доказів підлягає вирішенню у відповідності до положень ст.100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України, і призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до покарання за даним вироком невідбутої частини покарання за вироком Чернівецького районного суду Вінницької області від 27.06.2017 року, призначити остаточне покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 3 (три) місяці.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з 27.01.2019 року.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_7 термін попереднього ув`язнення з 27.01.2019 р. по 10.11.2019 р. із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 1 день позбавлення волі.
ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України, і призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_9 термін попереднього ув`язнення з 27.01.2019 р. по 22.05.2020 р. із розрахунку: 1 день попереднього ув`язнення за 1 день позбавлення волі.
На підставі ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 3 (три) роки та покласти на нього наступні обов`язки:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Стягнути в дольовому порядку зі ОСОБА_9 , ОСОБА_7 на користь держави в особі ХНДІСЕ ім. засл. Проф. М.С. Бокаріуса витрати за проведення судової товарознавчої експертизи № 3213 від 14.02.2019 в розмірі 1430 грн по 715 грн з кожного.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 задовольнити частково, стягнути на її користь зі ОСОБА_9 моральну шкоду в розмірі 9 (дев`яти) тисяч гривень, з ОСОБА_7 моральну шкоду в розмірі 10 (десяти) тисяч гривень, витрати на правову допомогу в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн. по 1250 грн. з кожного засудженого.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 задовольнити, стягнути на його користь з ОСОБА_7 моральну шкоду в розмірі 15 (п`ятнадцять тисяч) гривень, зі ОСОБА_9 моральну шкоду в розмірі 15 (п`ятнадцять тисяч) гривень, витрати на правову допомогу в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн. по 1250 грн. з кожного засудженого.
Речові докази по справі:
-сумку жіночу джинсову, косметичку червоно-білого
кольору, туш «Мейбелін», скляну банку, розчіску блакитну, чохол біжового
кольору, мобільний телефон «Sony Xperia ХА F3115», помаду жіночу чорного
кольору, дзеркальце, таблетки «Янтарна Формула», запальничку, платок
фіолетового кольору, хустку білу, крем «Бархатні ручки», картки «Клас» та
«Сільпо», гаманець коричневого кольору, помаду жіночу, пилку для нігтів,
таблетки «Тридуктан», крем «Нівеа», картку «Аптека доброго дня», тіні для
повік, туш, помаду «Ейвон», грошові кошти загальною сумою 45 грн.,
купюрами наступних номіналів: 20 грн. ТД 6256092, 10 грн. ЦЕ 3432229, 10
грн. ЦЗ 1330995, 2 грн. СД7584656, 1 грн. РГ 7461965, 1 грн. ТЄ 7530600, 1 грн.
УЛ 5346971- вважати повернутими ОСОБА_5 ;
-мобільний телефон «Нокіа» із сім-картою оператора стільникового зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» № НОМЕР_1 , який перебуває на зберіганні у камері схову речових доказів Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області повернути ОСОБА_9 ;
- мобільний телефон «Нокіа Люміа» із сім-картою оператора стільникового зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» № НОМЕР_2 , який перебуває на зберіганні у камері схову речових доказів Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області повернути ОСОБА_7 ;

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 349 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим, що тримається під вартою, в той же строк з часу отримання копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий - суддя ОСОБА_1