Справа № 548/1024/21
Провадження №1-кс/548/315/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

17.05.2021 року м. Хорол
Слідчий суддя Хорольського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , у присутності підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання т.в.о. СВ ВП№2 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області майора поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,українця, громадянина України, уродженця с. Гирино Хорольського району Полтавської області, мешканця АДРЕСА_1 , з повною середньою-спеціальною освітою, неодруженого, не працюючого, на утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб похилого віку не маючого, інвалідності не маючого, раніше не судимого

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України,

В С Т А Н О В И В :
Т.в.о СВ ВП№2 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області майор поліції ОСОБА_6 17.05.2021 звернулася до Хорольського районного суду Полтавської області з клопотанням, погодженим прокурором Хорольського відділу Лубенської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 .
Клопотання мотивує тим, що 14.05.2021 близько 22 год. ОСОБА_4 , будучи в стані алкогольного сп`яніння перебував у власному будинку за адресою АДРЕСА_1 , де на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин умисно наніс ОСОБА_7 близько п`яти ударів рукою стиснутою в кулак в область голови та обличчя, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, перелому основи черепа, які згідно Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України № 6 від 17.01.1995 кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження як небезпечні для життя в момент їх заподіяння.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися в умисному заподіянні тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння, ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України.

У вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення обґрунтовано, за наявності достатніх доказів підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Гирино Хорольського району Полтавської області, мешканець АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, непрацюючий, неодружений, освіта середня-спеціальна, на утриманні неповнолітніх або непрацездатних осіб не має, інвалідності немає, раніше не судимий.

У ході досудового розслідування, 16.05.2021 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Підозра ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується наступними зібраними в ході досудового розслідування доказами: протоколом обшуку від 15.05.2021;показами потерпілого ОСОБА_7 від 15.05.2021;показами свідка ОСОБА_8 від 16.05.2021;показами свідка ОСОБА_9 від 16.05.2021;показами свідка ОСОБА_10 від 15.05.2021;протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 15.05.2021;протоколом особистого обшуку затриманої особи від 15.05.2021;повідомленням про підозру ОСОБА_4 від 16.05.2021;протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 15.05.2021.

За вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, яке згідно ст.12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у пунктах 1, 2, 3, 5 ст. 177 КПК України, а саме:

- переховуватися від органів досудового розслідування або суду, у зв`язку із тим, що підозрюваний ОСОБА_4 усвідомлює, що у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення до нього може бути застосоване покарання у вигляді позбавлення волі;

- незаконно впливати на потерпілого, свідків, у цьому ж кримінальному провадженні, це обумовлюється тим, що ОСОБА_4 буде мати можливість зустрічі із потерпілим та свідками, під час якої, шляхом погроз фізичною розправою, знищенням майна та іншими незаконними методами може впливати на них, що ймовірно в подальшому може призвести до дачі ними недостовірної інформації та знищення доказової бази вини ОСОБА_4 ;

Застосування більш м`якого запобіжного заходу, такого як особисте зобов`язання, особиста порука, застава або домашній арешт не дадуть змогу органу досудового розслідування всебічно, повно і неупереджено дослідити всі обставини кримінального правопорушення, у розумні строки провести необхідні слідчі дії, забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, в тому числі забезпечити його явку до слідчого, прокурора чи слідчого судді, а також попередити можливий незаконний вплив на потерпілого та свідків, вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Таким чином, застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою забезпечить виконання ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбачених пунктами 1-5 частини 1 статті 177 КПК України.

Одночасно із цим, згідно вимог ч. 3 ст. 183 КПК України, в разі застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави достатньої для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, тому, орган досудового розслідування вважає, що розмір застави з урахуванням обставин кримінального провадження, повинен бути визначений у розмірі, визначеному п.2 ч.5 ст.182 КПК України, тобто у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки у іншому випадку мета запобіжного заходу не буде досягнута.

Приймаючи до уваги вище викладене просить задовольнити клопотання.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні просить задовольнити клопотання. На його думку, в даному випадку обрання найсуворішого запобіжного заходу мотивоване наявними ризиками, а саме: ОСОБА_4 , обгрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, усвідомлює, що за вчинене ним кримінальне правопорушення йому може бути призначене покарання у виді позбавлення волі, перебуваючи на волі може ухилитися від досудового розслідування, негативно впливати на потерпілого та свідків, що перешкоджатиме встановленню об`єктивних даних в кримінальному провадженні. Як особа, яка немає міцних соціальних зв`язків, може виїхати за межі України, ухилятися від явки на виклики прокурора та слідчого до органу досудового розслідування.

ОСОБА_4 в судовому засіданні підозру визнав та просив застосувати до нього цілодобовий домашній арешт, на всі виклики до слідчого та суду має намір з`являтися, не перешкоджати встановленню обставин справи.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав позицію свого підзахисного та пояснив, що цілодобовий домашній арешт є найбільш прийнятним запобіжним заходом.

Заслухавши висновок прокурора, перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази, думку підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 , слідчий суддя приходить до наступного висновку.

У відповідності до вимог ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним чи обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється чи обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обгрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першої цієї статті.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України.

У відповідності до ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обгрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав, вважати, що існує хоча б один із ризиків передбачених статтею 177 цього кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, недостатність застосування більш м`ягких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч.1, п.4 ч.2 ст.183 Кримінального процесуального кодексу України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченимстаттею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п.3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Тобто, із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини, вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд, зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст.183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Відповідно до п.«с» ч.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі Мюррей проти Сполученого Королівства (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого є тримання під вартою, що визначено в рішенні ЄСПЛ за скаргою «Феррарі-Браво проти Італії».

Так, матеріалами клопотання, зокрема, заявою про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 ; повідомленням про підозру ОСОБА_4 ; висновком медичного освідчення; поясненням потерпілого ОСОБА_7 ; поясненням свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , дослідженими в ході розгляду клопотання, доводиться обгрунтована підозра у вчиненні підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Як на докази про наявність ризиків передбачених ст.177 цього кодексу, прокурор посилається на те, що підозрюваний ОСОБА_4 , може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, у зв`язку із тим, що ОСОБА_4 усвідомлює, що у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення до нього може бути застосоване покарання у вигляді позбавлення волі;незаконно впливати на потерпілого, свідків, у цьому ж кримінальному провадженні, це обумовлюється тим, що ОСОБА_4 буде мати можливість зустрічі із потерпілим та свідками, під час якої, шляхом погроз фізичною розправою, знищенням майна та іншими незаконними методами може впливати на них, що ймовірно в подальшому може призвести до дачі ними недостовірної інформації та знищення доказової бази вини ОСОБА_4 .

До того ж, крім наявності вказаних ризиків, також слідчий суддя враховує особу підозрюваного, зокрема те, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , є обвинуваченим у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР 15.05.2021 за №0000134.

Таким чином, наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, дає підстави для обрання запобіжного заходу стосовно ОСОБА_4 у виді тримання під вартою.

Крім цього, за допомогою застосування до ОСОБА_4 заходу забезпечення кримінального провадження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого ним кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України, суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених названим Кодексом. Застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у дохід держави в разі невиконання цих обов`язків; розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Для того, щоб розмір застави можна було вважати таким, що здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий суддя, з урахуванням положень ст.ст.177, 178 КПК України, повинен раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю злочину у вчиненні якого він підозрюється. При цьому, необхідно мати на увазі, що розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб у особи, щодо якої застосовано заставу, не виникло бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

При цьому, розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього, що узгоджується з роз`ясненнями викладеними у листі ВССУ 04.04.2013 № 511-550/0/4-13, а саме, «Слідчому судді необхідно враховувати майновий стан підозрюваного, обвинуваченого та не допускати встановлення такого розміру застави як альтернативи триманню під вартою, що є завідомо непомірним для цієї особи та призводить до неможливості виконання застави.»

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення суду від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, визначаючи розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, слідчий суддя виходить з вимог ч.5 ст.182 КПК України, і вважає, що розмір застави, враховуючи його майновий та сімейний стан, обставини вчинення кримінального правопорушення в якому підозрюється ОСОБА_4 , достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, та який є помірним для нього, передбачений цим Кодексом, - становить 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 113 500 гривень.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 183, 193, 194, 196, 197, 395 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В :
Клопотання т.в.о. начальника СВ ВП№2 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області майора поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гирино Хорольського району Полтавської області, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною середньою-спеціальною освітою, неодруженого, не працюючого, на утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб похилого віку не маючого, інвалідності не маючого, раніше не судимого - виключний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто з 17.05.2021 року по 15.07.2021 року.

Рахувати ОСОБА_4 , строк тримання під вартою з 21 години 20 хвилин 15 травня 2021 року.

Встановити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Гирино Хорольського району Полтавської області, мешканцю АДРЕСА_1 , заставу, в розмірі 40 (сорока) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 90 800 (дев"яносто тисяч вісімсот ) гривень, які необхідно внести у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому КМУ, а саме: Код отримувача (код за ЄДРПОУ)26304855 ,Банк отримувача ДКСУ, м.Київ ,Код банку отримувача (МФО) 820172 ,Рахунок отримувача UA0015950.

У разі внесення застави уповноваженій службовій особі місця ув`язнення необхідно негайно звільнити ОСОБА_4 , з під варти та повідомити про це суд.

З моменту звільнення ОСОБА_4 з-під варти у зв`язку з внесенням застави він буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_4 , наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого чи суду за першою вимогою;

2) не відлучатися за межі населеного пункту за місцем фактичного проживання: АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти орган досудового розслідування чи суд про зміну свого місця проживання.

Вказані обов`язки у разі внесення застави покладаються на ОСОБА_4 на строк не більше двох місяців.

У разі невиконання вище перелічених обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч.7 ст.194 КПК України.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Хорольського районного
суду Полтавської області: ОСОБА_1