ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 635/1251/21 Головуючий І-ої інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/2134/21 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

з секретарем - ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 01 квітня 2021 року у відношенні ОСОБА_7 про відмову в задоволенні клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення,

В С Т А Н О В И Л А:

Засуджений ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.
Початок строку відбування покарання 29 травня 2018 року.
Кінець строку відбування покарання 29 липня 2021 року.
Судом першої інстанції відмовлено в задоволенні вказаного клопотання. Прийняте рішення суд вмотивував тим, що підстав для застосування ст. 81 КК України не встановлено. Крім того, після відмови повторно питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення до засудженого може бути розглянуто не раніше 12 травня 2021 року. Однак засуджений звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання 18 лютого 2021 року, тобто через три місяці після відмови комісії державної установи «Темнівська виправна колонія №100» в представленні матеріалів до Харківського районного суду Харківської області щодо умовно-дострокового звільнення на підставі ст. 81 КК України засудженого ОСОБА_7 .
Не погоджуючись з судовим рішенням, засуджений подав апеляційну скаргу, в якій просить переглянути ухвалу суду і звільнити умовно-достроково.

Зазначає, що за належну поведінку та ставлення до праці в серпні 2020 року був переведений на дільницю «УСР» як засуджений, який стає на шлях виправлення. Характеризується позитивно, має ряд заохочень, за позовом відшкодовано.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, вивчивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.

Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.

При цьому, застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду. При вирішенні питання щодо можливості застосування до особи ст. 81 КК України слід враховувати також тяжкість призначеного покарання, за що особа була засуджена та чи довела з урахуванням цих обставин своє виправлення.
Суд першої інстанції, вирішуючи питання про наявність підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого, дослідив матеріали особової справи та встановив, що ОСОБА_7 з 17 липня 2018 року відбуває покарання в державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)». Згідно характеристики на засудженого, складеної начальником відділення соціально-психологічної служби дільниці соціальної реабілітації майором внутрішньої служби ОСОБА_8 , погодженої із заступником начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи підполковником внутрішньої служби ОСОБА_9 від 01 березня 2021 року, засуджений характеризується з позитивного боку, дотримується норм, які визначають порядок і умови відбування покарання та розпорядок дня установи, за що був заохочений чотири рази, стягнень не має. Крім того засуджений у період часу з серпня 2018 року по липень 2020 року та з вересня 2020 року по січень 2021 року був працевлаштований до цеху № 11, ТОВ «Вітана ТМ», де виконував роботи з механічної обробки деталей, миття флекси, переробки та сортування вторсировини, підсобні роботи. Одночасно судом надано оцінку й тому, що засуджений має судимості. Небезпідставно прийнято до уваги, що ОСОБА_7 відбуває покарання за вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19 квітня 2018 року за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 , ст. 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі. При цьому кримінальні правопорушення були вчинені в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11 грудня 2013 року. Попередні рази ОСОБА_7 притягався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, до нього застосовувалося звільнення від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, умовно-дострокове звільнення, проте застосовані заходи не впливають на подальшу поведінку особи, оскільки ОСОБА_7 в подальшому продовжив вчиняти корисливі злочини. Вказані обставини характеризують його як особу, яка не бажає ставати на шлях перевиховання та виправлення. Крім того, колегія суддів відмічає, на що також обгрунтовано звернув увагу суд першої інстанції, що згідно Витягу з протоколу №46 від 11 листопада 2020 року засідання комісії державної установи «Темнівська виправна колонія №100» по розгляду матеріалів щодо умовно-дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України засудженому ОСОБА_7 відмовлено в представленні матеріалів до Харківського районного суду Харківської області на умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 на підставі ст. 81 КК України, як особі, яка не довела свого виправлення. Повторно питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення до засудженого може бути розглянуто не раніше 12 травня 2021 року. Проте засуджений звернувся до суду раніше визначеного терміну, а саме 09.02.2021 року.
Встановлені судом першої інстанції обставини та дані про особу засудженого, який вже неодноразово засуджувався за вчинення корисливих злочинів, свідчать про те, що цілі покарання не досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19 квітня 2018 року, у зв`язку із чим підстав для задоволення апеляційної скарги не встановлено. Наявність позитивної характеристики за місцем відбування покарання не є безумовною підставою для задоволення клопотання засудженого. З урахуванням всіх обставин у сукупності апеляційний суд приходить до висновку, що питання умовно - дострокового звільнення від покарання є невиправданими з точки зору дотримання вимог загальної та особистої превенції. З цього приводу колегія суддів керується вимогами ч.2 ст. 50 КК України, про те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 01 квітня 2021 року у відношенні ОСОБА_7 про відмову в задоволенні клопотання засудженого про умовно-дострокове звільненнязалишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: