Номер провадження: 11-сс/813/153/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючої - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 23.12.2020 про відмову у задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_10 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, у кримінальному провадженні №0000922, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.08.2020,-

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення та короткий виклад обставин, встановлених слідчим суддею.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 23.12.2020 відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором відділу Одеської обласної прокуратури

ОСОБА_10 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, строком до 08.02.2021, в межах строків досудового розслідування, відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Нові Трояни, Болградського району, Одеської області, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2 , з вищою освітою, приватного підприємця, зареєстрованого за адресою:

АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою:

АДРЕСА_2 , не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, у кримінальному провадженні №0000922, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.08.2020.

Рішення слідчого судді мотивоване наявністю у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризиків можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, а також незаконного впливу з боку підозрюваного на свідків, однак прокурором не доведено наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу для запобігання існуючих ризиків, зазначених у клопотанні.

Слідчий суддя, враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_8 на теперішній час в повній мірі визнає свою провину, з пред`явленою підозрою погоджується, має міцні соціальні зв`язки, за місцем проживання позитивно характеризується, має місце роботи, прийшов до висновків про можливість застосування у даному кримінальному провадженні відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням на останнього відповідних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, що в повній мірі відповідатиме завданням застосування відповідної міри запобіжного заходу, загальним засадам кримінального провадження, а також практиці Європейського суду з прав людини.

Як встановлено слідчим суддею, слідчим управлінням ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000922, внесеному до ЄРДР 14.08.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 у 2018 році, більш точної дати в ході досудового розслідування не встановлено, з метою протиправного особистого збагачення, шляхом незаконного придбання, зберігання та перевезення наркотичних засобів та психотропних речовин з метою збуту, почав підшукувати потенційних збувачів, у яких він в подальшому набував зазначені наркотичні засоби та психотропні речовини.

Крім цього, ОСОБА_8 , усвідомлюючи, що вказана діяльність є протиправною, має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовлена тяжкими наслідками для здоров`я невизначеного кола осіб, добровільно та умисно підшукував осіб, яким реалізовував особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено- канабіса психотропну речовину.

Реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на придбання, зберігання, перевезення особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено - канабісу та психотропної речовини з метою збуту, в кінці грудня 2020 року, більш точну дату та час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_8 придбав у невстановленої слідством особи речовину рослинного походження темно-зеленого кольору, поміщену до 32 полімерних пакетів із застібкою «zip-lock», загальною вагою 357,07 г та до 57 полімерних згортків, загальною вагою 888,26 г, що згідно таблиці невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, що знаходяться у незаконному обігу, затвердженої Наказом МОЗ України №188 від 01.08.2000 (Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу) є великим розміром. У відповідності до результатів експрес тесту марки «Identa Marijuana/HashishIDENTIFICATION» вищевказана речовина рослинного походження темно-зеленого кольору є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом, обіг якого заборонено. Крім цього, останній придбав у невстановленої слідством особи 46 пігулок світлого кольору, на яких є маркування «Heinеken», поміщені до 9 полімерних пакетів із застібкою «zip-lock». У відповідності до результатів експрес тесту марки «GeneralScreeningDrugs» вищевказана досліджувана речовина, яка міститься в пігулках, має алкалоїдну основу, тобто є потенційним наркотиком.

В подальшому, ОСОБА_8 , з метою збуту, перевіз вказану речовину рослинного походження темно-зеленого кольору та 46 пігулок у гаражне приміщення № НОМЕР_1 , що розташований у гаражному кооперативі «Шкільний-1», за адресою: м. Одеса, вул. Левітана 126/1, до якого мав вільний доступ, де почав їх зберігати до моменту їх вилучення працівниками поліції в ході санкціонованого обшуку 21.12.2020.

22.12.2020 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Зміст вимог апеляційних скарг.
Не погодившись з прийнятим рішенням слідчого судді, прокурор подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вважає, що рішення слідчого судді є необґрунтованим, слідчим суддею належним чином не оцінено обставини кримінального провадження, які слідчий суддя зобов`язаний оцінити, відповідно до ст. 178 КПК України.

Вказує, що слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу ОСОБА_8 не взято до уваги тяжкість інкримінованого останньому кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищевказаним ризикам.

Позиції учасників апеляційного розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, виступ прокурора, яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити; думку підозрюваного та його захисниці, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги і просили залишити оскаржену ухвалу без змін; дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Наявність у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_8 в апеляційній скарзі не оспорюється, тому не перевіряється апеляційним судом.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Як неодноразово наголошував ЄСПЛ у своїх рішеннях, пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, що обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо продемонстроване владою. Аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування можливості переховування обвинуваченим, або доведуть, що така можливість є настільки невеликою, що вона не може обґрунтовувати досудове ув`язнення (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчєв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

Крім того, відповідно до правової позиції в справі ЄСПЛ «Манчіні проти Італії», де зазначено, що за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 § 1(с) Конвенції. Тобто цілодобовий домашній арешт цілком може забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків. Сама по собі тяжкість кримінальних правопорушень не може бути підставою для тримання особи під вартою.

Відповідно ч. 1, 2, 3 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у злочині, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу в вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого. Відповідно до ч. 6 цієї ж статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Апеляційний суд погоджується із висновками слідчого судді про те, що на даній стадії кримінального провадження наявні ризики, передбаченні п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливого переховування підозрюваного ОСОБА_8 від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу з боку підозрюваного на свідків.

На даній стадії досудового розслідування ОСОБА_8 обґрунтовано підозрювався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за кваліфікуючими ознаками: незаконне придбання, зберігання та перевезення з метою збуту наркотичних засобів та психотропних речовин, якщо предметом таких дій були наркотичні засоби у великих розмірах. Відповідно до ст. 12 КК України, інкримінований підозрюваному злочин відносяться до категорії тяжких злочинів, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Оцінюючи в сукупності обставини інкримінованого ОСОБА_8 злочину, апеляційний суд вважає, що підозрюваний ОСОБА_8 , будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення та покарання, яке загрожує йому в разі визнання його винним, може здійснити спроби переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також вжити незаконних заходів впливу на свідків у даному кримінального провадження, схиляючи їх до надання неправдивих показань, з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкримінований йому тяжкий злочин.

Апеляційний суд не погоджується з доводами клопотання про застосування запобіжного заходу щодо існування ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також з доводами прокурора наведеними в апеляційній скарзі щодо існування у даному кримінальному проваджені ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, з огляду на те, що в матеріалах, долучених до клопотання, відсутні відомості на підтвердження існування вказаних ризиків, та прокурор в судовому засіданні не підтвердила відповідними доказами наявність обставин, які б могли свідчили про можливість підозрюваного

ОСОБА_8 знищити важливі для даного кримінального провадження речові докази, а також продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, пов`язанні з незаконним обігом наркотичних засобів та психотропних речовин.

Разом з цим, слідчим суддею під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою були встановленні наступні обставини: підозрюваний ОСОБА_8 має міцні соціальні зв`язки, одружений, має на утримані неповнолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , з сім`єю спільно проживає, за місцем проживання позитивно характеризується, має місце роботи, тобто офіційний дохід, має нагороду (знак пошани) від Одеської обласної організації ПАП ОВС України, має на утриманні матір-пенсіонерку, яка числиться на «Д» обліку, не судимий, свою провину в у даному кримінальному проваджені не заперечує, з пред`явленою йому підозрою погоджується.

Вказані обставини були враховані слідчим суддею при винесенні свого рішення про відмову у задоволенні клопотання слідчого, погодженого прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, із заборонною цілодобово залишати місце проживання, та з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а тому доводи апеляційної скарги в цій частинні апеляційний суд вважає такими, що не відповідають дійсності.

Крім того, в судовому засіданні апеляційного суду прокурор зазначив, що у нього відсутні будь-які відомості про порушення підозрюваним умов домашнього арешту та обов`язків, покладених на нього ухвалою слідчого судді, впродовж його перебування під домашнім арештом. Вищевикладені обставини на переконання апеляційного суду свідчать про те, що застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на даний час досудового розслідування спроможний забезпечити належну поведінку підозрюваного та виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків.

Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а дані про особу підозрюваного і сама підозра у вчиненні ним тяжкого кримінального правопорушення, дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існують зазначені слідчим суддею ризики, які виправдовують застосування саме такого запобіжного заходу щодо підозрюваного.

Прокурором не надано жодного доказу щодо існування обставин, які могли би бути підставою для скасування оскарженого судового рішення та необхідності застосування більш суворого запобіжного заходу.

Висновки апеляційного суду.
Апеляційним судом не встановлено обставин, які підтверджують доводи апеляційної скарги та могли би бути підставою для скасування оскарженого судового рішення.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 181, 183, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури

ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 23.12.2020 про відмову у задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_10 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, у кримінальному провадженні №0000922, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.08.2020, залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4