Справа № 743/1201/20 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/475/21
Категорія - ч.3 ст. 185 КК України. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження

обвинуваченого ОСОБА_6

його захисника адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000179 від 25 квітня 2020 року, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на вирок Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 12 квітня 2021 року,

щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Велика Вісь Ріпкинського району Чернігівської області, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, не працюючого, який має на утриманні малолітню дитину, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 07 квітня 2017 року Ріпкинським районним судом Чернігівської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 240 годин громадських робіт;

2) 08 січня 2019 року Чернігівським апеляційним судом за ч. 3 ст. 15,ч. 2 ст. 185 КК України до 3 місяців арешту;

3) 15 жовтня 2020 року Ріпкинським районним судом Чернігівської області за ч. 2 ст. 125, ч. 2 ст. 289, ст. 70 КК України до 5 років 2 місяців позбавлення волі;

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_7 засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарання, призначеного за цим вироком та не відбутого покарання за вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 15 жовтня 2020 року, остаточно ОСОБА_7 призначене покарання у вигляді 5 років 4 місяців позбавлення волі.

У відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбування покарання ОСОБА_7 зарахований час утримання його під вартою з 10 липня 2020 року та час відбування покарання за вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області з 11 березня 2021 року по 12 квітня 2021 року.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 12 748 грн. 68 коп. процесуальних витрат на залучення експертів.

Питання про долю речових доказів і документів вирішене у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Судом визнано доведеним, що

1) У період часу з 25 березня по 16 квітня 2020 року ОСОБА_7 , повторно, шляхом пошкодження віконної рами, проник до будинку АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав бензопилу «Goodluck» моделі GL4500, вартістю 1401 грн, бензинову мотокосу марки «Viper» моделі CG-430-B, вартістю 1817 грн. 58 коп., струбцини зварювальні у кількості 2 шт., вартістю 560 грн., які належали ОСОБА_9 .

Перебуваючи на території вказаного домогосподарства, шляхом пошкодження замка на вхідних дверях, проник до господарського приміщення, звідки таємно викрав двоколісний будівельний візок, вартістю 620 грн, який належав ОСОБА_9 , своїми діями завдав матеріальну шкоду потерпілому на загальну суму 4 399 грн. 48 коп.

2) У період часу з 18 травня по 04 червня 2020 року ОСОБА_7 , повторно, шляхом пошкодження віконної рами, проник до будинку АДРЕСА_3 , звідки таємно викрав електроінструменти в асортименті, які належали ОСОБА_10 на загальну суму 11 590 грн., чим заподіяв потерпілому матеріальну шкоду.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_6 просить вирок суду в частині призначеного ОСОБА_7 покарання змінити в бік пом`якшення, застосувати ч. 1, 2 ст. 69 КК України та призначити покарання більш м`яке, ніж визначено санкцією ч. 3 ст. 185 КК України, що буде достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Аргументує тим, що призначене покарання є занадто суворим та за своїм розміром явно несправедливим, таким, що не відповідає особі його підзахисного.

Вважає, що суд допустив однобічність судового розгляду, належним чином не врахував, що ОСОБА_7 , як під час досудового слідства, так і під час судового розгляду, повністю визнав свою провину, щиро розкаявся та вибачився перед потерпілими, що має розцінюватись як обставини, що пом`якшують покарання.

Вказує на те, що суд хоча і вказав, що врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, його вік, стан здоров`я, поведінку у побуті, його минуле та наявність на утриманні неповнолітньої дитини, склад сім`ї та його матеріальний стан, але не надав цим даним належної та об`єктивної оцінки, що призвело до призначення не справедливого покарання.

Переконаний, що призначене покарання за своїм розміром, є явно несправедливим внаслідок суворості і суд мав усі підстави для застосування положень ст. 69 КК України та призначення покарання нижчого від найнижчої межі санкції ч. 3 ст. 185 КК України.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника, які просили про пом`якшення покарання, прокурора, який заперечував проти аргументів сторони захисту, вказуючи, що вони суперечать загальним правилам призначення покарання за сукупністю злочинів за двома вироками, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_7 у таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, поєднаного з проникненням у житло та в інше приміщення, відповідають фактичним обставинам справи, зібраним та перевіреним у судовому засіданні доказам, в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому в апеляційному порядку не перевіряються.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, призначаючи покарання, суд повинен призначити його у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини КК України та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Призначення покарання нижчого від найнижчої межі, передбаченого санкцією ч. 3 статті 185 КК України, на підставі ст. 69 КК України, можливе лише за умови наявності кількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, при наявності позитивних даних про особу обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_7 до вчинення кримінальних правопорушень у цьому кримінальному провадженні двічі притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, де судом йому надавалась можливість довести своє виправлення, чого не відбулося.

Поряд з визнанням провини, каяттям та сприянням у розкритті злочинів, за місцем проживання характеризується негативно, як особа, яка ніде не працює, односельці скаржилися на нього через систематичне вчинення дрібних крадіжок.

Крім того, 15 жовтня 2020 року ОСОБА_7 був засуджений Ріпкинським районним судом Чернігівської області за ч. 2 ст. 125, ч. 2 ст. 289, ст. 70 КК України до 5 років 2 місяців позбавлення волі. Вирок набув законної сили і є обов`язковим для виконання.

Два епізоди крадіжок у цьому кримінальному провадженні він вчинив до постановлення вироку 15 жовтня 2020 року.

Призначаючи покарання за сукупністю злочинів за двома вироками, як того вимагають положення ст. 70 КК України, суд за два епізоди крадіжок на значні суми, збільшив покарання тільки на два місяці позбавлення волі і на підставі ч. 4 ст. 70 КК України повністю зарахував відбуте покарання за попереднім вироком в рахунок відбування покарання за цим вироком.

Факт визнання провини та щире каяття були прийняті судом до уваги, незважаючи на те, що майно потерпілим було повернуте виключно завдяки оперативним діяв працівників правоохоронних органів.

Якщо судом встановлені тільки обставини, що пом`якшують покарання, проте істотно не знижують тяжкості вчинених злочинів, за відсутності даних, які б позитивно характеризували особу винного, та при наявності негативних характеризуючих даних, застосування ст. 69 КК України, не допускається.

З урахуванням усіх пом`якшуючи обставин справи, особи обвинуваченого, його сімейного становища, суд обрав покарання, яке мінімально допустиме при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень за двома вироками, відповідає вимогам ст. 70 КК України, та виключає застосування ст. 69 КК України.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 532 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 12 квітня 2021 року щодо ОСОБА_7 , без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а для засудженого, який перебуває під вартою, у той самий строк, з дня отримання копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_11 ОСОБА_12 ОСОБА_13