Справа № 288/1573/20
Провадження № 1-кп/288/41/21
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2021 року смт. Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 ,
потерпілого - ОСОБА_6 ,
представника потерпілого - ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в смт. Попільня Житомирської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000213 від 24 серпня 2020 року відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Корнин, Попільнянського району, Житомирської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, освіта вища, працює в ТОВ «Гама Інжиніринг», неодружений, на утриманні дітей не має, раніше не судимий,
що обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 КК України,
ВСТАНОВИВ:

23 серпня 2020 року, близько 03 години 00 хвилин, поблизу кафе «Дрова», що по вулиці Лугова, 72 в селі Парипси, Попільнянського району, Житомирської області, між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виник словесний конфлікт, який переріс у бійку. В ході даної бійки ОСОБА_8 та ОСОБА_6 опинились на землі. При цьому, ОСОБА_8 знаходився у лежачому положенні, а ОСОБА_6 сидячи на ОСОБА_8 тримав руками останнього з метою припинення даного конфлікту. У цей час, у ОСОБА_4 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння та спостерігав за даним конфліктом, виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 у вказаний час, перебуваючи поблизу кафе «Дрова», яке розташоване по вулиці Лугова, 72 в селі Парипси, Попільнянського району, Житомирської області, підійшов до ОСОБА_6 , який перебував у сидячому положенні та сидів на ОСОБА_8 , який лежав на землі, після чого умисно наніс один удар правою ногою в голову ОСОБА_6 . Внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 , потерпілий ОСОБА_6 отримав тілесне ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді перелому пірамідки правої скроневої кістки, забою головного мозку, внутрішньо-мозкових крововиливів та розриву правої барабанної перетинки, що відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

Своїми умисними діями, які виразились в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння, ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 121 КК України не визнав та дав показання, що 22 серпня 2020 року ввечері він з компанією друзів приїхали з смт. Корнин на двох автомобілях відпочивати в кафе «Дрова» с. Парипси Попільнянського району. Відпочивали в кафе вживали спиртні напої. Близько 3 години ночі 23.08.2020 року вирішили їхати додому, вийшли з кафе і йшли до автомобілів. В цей час на підвищених тонах розмовляла ОСОБА_9 з якимось хлопцем, на даний час відомо, що це потерпілий ОСОБА_10 . ОСОБА_11 , почувши даний конфлікт, підбіг до хлопця і ударив ногою потерпілого, після цього ОСОБА_10 відштовхнув його, ОСОБА_11 поточився і впав на землю. Потерпілий підбіг до ОСОБА_12 і він штовхнув рукою ОСОБА_13 в спину. ОСОБА_10 впав на землю і він наніс правою ногою один удар потерпілому в область тулуба. Потерпілий лежав на землі, почав піджимати руки та ноги до живота. ОСОБА_11 піднявся на ноги і почав наносити удари потерпілому в область голови, це було більше ніж один удар. Він підбіг до ОСОБА_12 і почав відтягувати його від потерпілого, потім підійшов ОСОБА_14 і вони разом стали заспокоювати ОСОБА_12 , хотіли посадити його в автомобіль. Чернобай піднявся із землі і почав відходити в посадку, ОСОБА_11 вирвався і почав кидати камінці в сторону ОСОБА_15 . Після цього вони вгамували ОСОБА_12 посадили в автомобіль і поїхали додому. Він не наносив потерпілому удару ногою. ОСОБА_10 не сидів на ОСОБА_16 , він лежав на землі на лівому боці, обличчям до дороги. Територія кафе освітлювалась в радіусі 15-20 метрів від кафе.

При оцінці доказів, суд не приймає до уваги показання обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки вони не є правдивими та послідовними в динаміці розвитку подій, не узгоджуються з обвинуваченням, показаннями потерпілого та свідків, висновками судово медичних експертиз та іншими матеріалами кримінального провадження і суд розцінює це як засіб уникнути кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення.

- показаннями потерпілого ОСОБА_6 про те, що 22.08.2020 року він разом з друзями відпочивав в кафе «Дрова» с. Парипси Попільнянського району, вони вжили незначну кількість спиртного. Друзі поїхали, а він залишився. 23.08.2020 року біля 3 години він вийшов з кафе в напрямку туалету. Його зупинила нетвереза дівчина, яка виражалась до нього нецензурними словами, на що він відповів їй, щоб вона йшла своєю дорогою. Потім вийшов чоловік, який був також в нетверезому стані, почав виражатись до нього нецензурними словами і став між ним та дівчиною. Даний чоловік хотів нанести йому удар в голову, але він затулив голову руками і отримав удар в нижню щелепу. Щоб заспокоїти даного чоловіка, він штовхнув його в груди. Чоловік впав на землю і він сів на нього, прижавши його руки, щоб заспокоїти. В цей момент з правої сторони підійшов чоловік у шортах, він повернув голову вліво і в цей момент відчув удар в праву частину голови. Він впав вліво і побачив чоловіка в шортах, який наніс йому удар в голову. Тоді він не знав даного чоловіка, але зараз йому відомо, що даний удар наніс йому обвинувачений ОСОБА_17 . ОСОБА_17 вдарив його ногою в праву частину голови, він впав на ліву сторону і він добре бачив, що йому удар наніс обвинувачений. Коли був конфлікт з ОСОБА_8 , то ОСОБА_17 стояв від них на відстані 1-1,5 метра, інших осіб близько не було. Він відчув різкий біль в голові, з вуха текла кров. Він відбіг в сторону і став телефонувати друзям. В цей час лежачого чоловіка стали затягувати в автомобіль і вони всі сіли в автомобілі та поїхали. Він один тиждень лікувався в Попільнянській ЦРЛ, в теперішній час проходить амбулаторно лікування, слух правого вуха не відновився. Освітлення було біля кафе;

- показаннями свідка ОСОБА_18 про те, що в кінці серпня 2020 року, точної дати не пам`ятає, вона з друзями відпочивали в кафе «Дрова» с. Парипси. Пізніше хотіли їхати додому, але не могли забрати ОСОБА_12 . Вона з чоловіком ОСОБА_19 підходили до автомобіля і бачили конфліктну ситуацію. Вона близько до конфлікту не підходила і не бачила між ким був конфлікт, а її чоловік ОСОБА_20 підходив близько до конфлікту. ОСОБА_11 виривався і кидав каміння в кущі. Вона не бачила, чи ОСОБА_17 наносив комусь удари, але коли приїхали додому в смт. Корнин, то вона чула, що ОСОБА_17 говорив, що він теж його раз вдарив. В той день вони приїхали в кафе відпочивати двома автомобілями в одному автомобілі вона була за кермом і її автомобілі були ОСОБА_20 , ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , в іншому автомобілі були ОСОБА_17 , його брат ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_23 . Приїхали в кафе о 22 чи 23 годині і відпочивали десь до 2-3 години ночі. Вона не бачила з чого почався конфлікт. Вона та ОСОБА_24 не вживали спиртне, оскільки були за кермом, всі інші вживали спиртне. При в`їзді в кафе був конфлікт. Вона бачила як ОСОБА_11 лежав на землі, а ОСОБА_10 сидів на ньому. ЇЇ чоловік - ОСОБА_20 розповідав їй, що бачив, як ОСОБА_17 ногою наніс удар в голову ОСОБА_25 . Після даного конфлікту вона підходила до ОСОБА_13 і говорила йому, щоб він йшов звідси, оскільки ОСОБА_11 його поб`є, оскільки він був в сильному алкогольному сп`янінні та агресивно себе поводив;

- показаннями свідка ОСОБА_26 , що влітку 2020 року, дати точної не пам`ятає, він з друзями відпочивали в кафе «Дрова» с. Парипси. Вийшов з кафе почув крики і побачив, що ОСОБА_11 лежить на землі, а ОСОБА_10 сидить на ньому. Він підійшов ближче і побачив, що біля них стоїть ОСОБА_17 , який ногою наніс удар потерпілому в голову. Потерпілий злетів з ОСОБА_12 і пройшовши по кругу мимо них пішов в сторону кафе. Вони приїхали в кафе з смт. Корнин відпочивати двома автомобілями. Приїхали до кафе приблизно біля 22 години, сиділи відпочивали, вживали спиртне. Зібрались їхати додому в смт. Корнин біля 2 години ночі, він стояв говорив, почув крики, розвернувся, побачив, що ОСОБА_11 лежить на землі, а зверху на ньому сидів ОСОБА_10 , він підійшов до них і бачив, як ОСОБА_17 правою ногою наніс удар в праву частину голови ОСОБА_27 . Дані події були біля дороги на виїзді з кафе. ОСОБА_11 був в сильному алкогольному сп`янінні і агресивно себе поводив. Після того ОСОБА_11 підвівся і рвався до потерпілого. Він з ОСОБА_17 утримували ОСОБА_12 , потім посадили його в автомобіль і поїхали в смт. Корнин. Приїхавши в смт. Корнин, стояли біля його будинку, обговорювали дану подію і ОСОБА_17 говорив, що вдарив ОСОБА_13 . Він не бачив, щоб ОСОБА_11 наносив удари потерпілому ОСОБА_25 . Конфлікт виник із-за ОСОБА_28 . Він бачив ОСОБА_29 , він стояв на відстані 2 метрів від потерпілого, місце події освітлювалось;

- показаннями свідка ОСОБА_30 , що влітку 2020 року, точної дати не пам`ятає, це була субота, він з друзями відпочивали в кафе «Дрова» с. Парипси Попільнянського району. Приїхали в кафе біля 23 години двома автомобілями і в кафе перебували до 3 години ночі, вживали спиртні напої. Біля 3 години вже збирались їхати додому. Яворська ОСОБА_31 зустрілась з ОСОБА_32 , між ними виник конфлікт. Даний конфлікт виник біля дороги, було добре видно. ОСОБА_11 почув крики підійшов до них, став між ними. ОСОБА_17 також підійшов до них, щоб забрати ОСОБА_12 , оскільки останній агресивно себе поводив. ОСОБА_11 вдарив ОСОБА_13 . Потерпілий відштовхнув ОСОБА_12 в груди. ОСОБА_11 поточився задки і впав на землю. ОСОБА_33 сів на нього і утримував його. ОСОБА_17 був за 2 метри від них, хотів заступитись за ОСОБА_12 і вдарив ногою ОСОБА_13 в праву частину голови. Після цього ОСОБА_17 підняв ОСОБА_12 , а потерпілий прикрив голову і відійшов. ОСОБА_11 кидав камінцями в сторону потерпілого. Потерпілий відійшов до воріт і став комусь дзвонити по телефону. Він підходив до потерпілого і бачив на голові кров. Після цього вони сіли в автомобіль і поїхали в смт. Корнин. В центрі селища його висадили з автомобіля і він пішов додому. Працівники поліції з ним проводили слідчий експеримент, який відповідає дійсності;

- показаннями свідка ОСОБА_28 , що в серпні 2020 року, точної дати не пам`ятає, вона з друзями відпочивали в кафе «Дрова», вживали спиртні напої. В кінці вже збирались їхати додому і вийшли за ворота кафе, чекали коли хлопці заберуть ОСОБА_12 , який був в сильному алкогольному сп`янінні. Вона розмовляла з ОСОБА_32 на підвищених тонах. ОСОБА_12 хлопці вели під руки, він почув, що ми розмовляємо, йому не сподобалось і від підійшов до ОСОБА_13 і вони стали штовхатись. Вона побігла в кафе, щоб покликати його дядька ОСОБА_34 . Хлопці розборонили ОСОБА_35 з ОСОБА_36 . Бачила, що ОСОБА_20 розбороняв. Вона не бачила, чи наносились удари ОСОБА_25 . ОСОБА_10 відійшов до дерев. ОСОБА_11 кидав камінцями в сторону ОСОБА_13 . Після цього вони забрали ОСОБА_12 , посідали в автомобілі і поїхали в смт. Корнин. ОСОБА_20 говорив, що ОСОБА_17 вдарив ногою в голову ОСОБА_25 . У відділенні поліції ОСОБА_11 говорив, що не вийде на нього «з`їхати», оскільки він не наносив удари потерпілому;

- показаннями свідка ОСОБА_37 , що він з друзями двома автомобілями приїхали відпочивати в кафе «Дрова» с. Парипси Попільнянського району. Вживали спиртні напої, він сп`янів і біля 2 годин пішов в автомобіль спати і нічого не бачив. Наступного дня він спілкувався по телефону з ОСОБА_24 і той йому повідомив, що біля кафе була бійка;

- показаннями свідка ОСОБА_38 , що вона працює в Попільнянській ЦРЛ медичною сестрою і їй відомо, що ОСОБА_10 перебував у відділенні лікарні на стаціонарному лікуванні з 23.08.2020 року по 28.08.2020 року з діагнозом- черепно-мозкова травма, забій головного мозку. Вона спілкувалась з ОСОБА_32 як працівник лікарні;

- показаннями свідка ОСОБА_39 , що він 23 серпня 2020 року в ночі виїжджав з кафе «Дрова» і побачив, що йде ОСОБА_15 побитий, тримався за голову, голова була в крові. Він запитав його, що трапилось, на що ОСОБА_15 відповів, що його побили хлопці. Сам факт бійки він не бачив, він бачив як хлопці сідали в автомобіль, він підбіг до даного автомобіля, стукнув рукою по автомобілі, автомобіль був фольваген, але вони поїхали. Пізніше з`ясувалося, що його побили хлопці із селища ОСОБА_40 . Він бачив дану компанію в кафе, вони відпочивали. Він завіз ОСОБА_13 в ОСОБА_41 . ОСОБА_10 розповів, що він розмовляв з дівчиною, в їхню розмову втрутився хлопець, між ними виник конфлікт і хтось із хлопців вдарив його ногою в голову. Він бачив, хто йому наніс удар ногою в голову. Артем та його друзі говорили імена цих хлопців. Освітлення біля кафе добре, там стоїть щит розміром півтора на півтора метра, до нього проведено освітлення фонаря, з кафе освічується територія і там неподалік є сушки, які також освітлюють територію біля кафе.
- показаннями свідка ОСОБА_8 , що він з друзями приїхали на двох автомобілях з смт. Корнин в кафе «Дрова» с. Парипси Попільнянського району відпочивати. Приїхали в кафе приблизно 22-23 години і відпочивали до 3 години ночі, вживали спиртні напої. Він був в стані сильного алкогольного сп`яніння. Коли мали їхати додому, всі вийшли з кафе і він виходив та почув сварку між його цивільною дружиною ОСОБА_42 та ОСОБА_32 , на той час він потерпілого не знав. Він втрутився в даний конфлікт і наніс один удар в обличчя потерпілому, в нижню щелепу. Після цього потерпілий його відштовхнув і він впав, оскільки був в стані сильного алкогольного сп`яніння. Крім цього удару, більше ударів потерпілому він не наносив. Він не бачив, чи ОСОБА_17 наносив удари потерпілому. ОСОБА_20 та ОСОБА_43 йому розповідали, що ОСОБА_17 наніс удар потерпілому в голову.

Також винуватість ОСОБА_4 підтверджується зібраними та дослідженими під час судового провадження належними та допустимими письмовими доказами, а саме:

- рапортом Попільнянського ВП Коростишівського ВП ГУ НП в Житомирській області від 24 серпня 2020 року, про отримання заяви, про те, що 23.08.2020 року в період часту з 03.00 по 04.00 години біля закладу «Дрова» ОСОБА_6 були нанесені тілесні ушкодження /т. 1 а.с. 85/;

- протоколом прийняття заяви ОСОБА_6 про кримінальне правопорушення та іншу подію від 24 серпня 2020 року/т.1 а.с. 86/;

- консультативним заключенням нейрохірурга від 23 серпня 2020 року, згідно якого у ОСОБА_44 діагнозували відкриту ЧМТ, забій головного мозку. Перелам правої пірамідки та луски скроневої кістки, розрив барабанної перетинки прав. Ссадна, набряк правої скроневої ділянки, правого колінного та лівого ліктьового суглобів /т.1 а.с. 88/;

- протоколом огляду від 24 серпня 2020 року з фотоілюстрацією до протоколу, згідно якого об`єктом огляду являється прилегла територія до кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_2 /т.1 а.с. 89-91/;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 28 серпня 2020 року з DVDдиском до протоколу, за участю свідків ОСОБА_26 та ОСОБА_30 , які розповіли та показали, як ОСОБА_17 наніс один удар правою ногою в область голови Чернобаю Артему /т.1 а.с. 103-109/;

- висновком експерта № 1708 від 28 серпня 2020 року, з якого вбачається, що згідно записів представлених на експертизу медичних документів, даних рентгенологічних досліджень у ОСОБА_6 виявлено закриту черепно мозкову травму у вигляді перелому пірамідки правої скроневої кістки, забою головного мозку, внутрішньо мозкових крововиливів та розриву правої барабанної перетинки, яка утворилась від дії тупих твердих предметів, не виключено в термін та за обставин, вказаних в постанові про призначення судово медичної експертизи та медичних документах, відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя /т.1 а.с. 110-111/;

- висновком експерта № 1726 від 31 серпня 2020 року, згідно якого на підставі записів представлених на експертизу медичних документів, дані рентгенологічного дослідження, обставин справи, які вказані в постанові про призначення судово медичної експертизи, утворення виявленої у ОСОБА_6 черепно мозкової травми в результаті нанесення одного удару ногою в голову за обставин, на які вказують в ході слідчого експерименту ОСОБА_45 та ОСОБА_26 не виключається, за умови, що удар був нанесений в праву половину голови /т.1 а.с. 112-113/;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 05 вересня 2020 року з DVD диском до протоколу, за участю підозрюваного ОСОБА_4 , який розповів як відбувався даний конфлікт та показав, як і куди наносив тілесні ушкодження ОСОБА_25 /т.1 а.с. 123-130/;

Суд критично відноситься до даного протоколу слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_4 , оскільки він не узгоджуються з обвинуваченням, показаннями потерпілого, свідків, з протоколами слідчих експериментів за участю потерпілого ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_46 , ОСОБА_26 , висновками судово медичних експертиз та іншими матеріалами кримінального провадження.

- протоколом проведення слідчого експерименту від 29 вересня 2020 року з DVD диском до протоколу, за участю потерпілого ОСОБА_6 , який розповів та показав, як відбувався даний конфлікт, як і куди йому наносилися удари /т.1 а.с.137-143/;

- висновком експерта № 1989 від 08 жовтня 2020 року, згідно якого у ОСОБА_6 було виявлено пошкодження ортодонтичного апарату обох щелеп, який не оцінюється за ступенем тяжкості тілесних ушкоджень, а також встановлено діагноз «Травматичний забій правого скроневого нижньо щелепного суглобу, ділянка кута та тіла нижньої щелепи справи», який може свідчити про місце прикладання травмуючої сили. Виявлена у ОСОБА_6 закрита черепно мозкова травма у вигляді перелому пірамідки правої скроневої кістки, забою головного мозку, внутрішньо - мозкових крововиливів та розриву правої барабанної перетинки, не могла утворитись при нанесенні удару рукою або головою в передню частину обличчя /т.1 а.с. 145-146/;

- висновком експерта № 1988 від 08 жовтня 2020 року, згідно якого у ОСОБА_6 виявлена закрита черепно мозкова травма у вигляді перелому пірамідки правої скроневої кістки, забою головного мозку, внутрішньо мозкових крововиливів та розриву правої барабанної перетинки, могла утворитись як за обставин вказаних в ході слідчого експерименту підозрюваним ОСОБА_4 , так і за обставин, на які вказав в ході слідчого експерименту потерпілий ОСОБА_6 , за умови, що хоч один удар був нанесений в ділянку правого вуха /т.1 а.с. 147-148/;

Захисником обвинуваченого заявлено клопотання про визнання недопустими доказами протоколи проведення слідчих експериментів за участю свідків ОСОБА_46 , ОСОБА_26 від 28.08.2020 року, підозрюваного ОСОБА_4 від 05.09.2020 року та потерпілого ОСОБА_6 від 29.09.2020 року.

Суд, вислухавши учасників судового розгляду, вважає дане клопотання захисника необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, виходячи із слідуючого.

Як вважає суд, вище зазначені протоколи проведення слідчих експериментів за участю свідків ОСОБА_46 , ОСОБА_26 від 28.08.2020 року /т. 1 а.с. 103-109/, підозрюваного ОСОБА_4 від 05.09.2020 року /т. 1 а.с. 123-130/ та потерпілого ОСОБА_6 від 29.09.2020 року /т. 1 а.с. 137-143/, за формою та змістом є повністю відповідними вимогам ст.ст. 104, 105, 223, 240 КПК України, зокрема у ним відповідно зазначено місце, час проведення та назву процесуальної дії; особу, яка проводить процесуальну дію (прізвище, ім`я, по батькові, посада); всіх осіб, які присутні під час проведення процесуальної дії (прізвища, імена, по батькові, місця проживання); інформацію про те, що особи, які беруть участь у процесуальній дії, заздалегідь повідомлені про застосування технічних засобів фіксації, характеристики технічних засобів фіксації та носіїв інформації, які застосовуються при проведенні процесуальної дії, умови та порядок їх використання; описової частини, яка містить відомості про послідовність дій, отримані в результаті процесуальної дії відомості, важливі для цього кримінального провадження. Зазначені протоколи підписані всіма учасниками цих процесуальних дій, за відсутності з їх боку зауважень і доповнення.

Ці слідчі дії органом досудового розслідування проведено з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин даного кримінального правопорушення, шляхом відтворення дій, обстановки, обставин події 23 серпня 2020 року близько 03 години поблизу кафе «Дрова», що по вулиці Лугова, 72 в селі Парипси, Попільнянського району, Житомирської області. При цьому, відомості зазначені в протоколах проведення слідчих експериментів, щодо обставин вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 , підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_6 та свідків ОСОБА_46 , ОСОБА_26 даними в судовому засіданні. До того ж відомості, які містяться у вказаних протоколах слідчих експериментів підтверджуються висновками судово- медичних експертиз № 1708 від 28 серпня 2020 року, № 1726 від 31 серпня 2020 року, № 1988 від 08 жовтня 2020 року та № 1989 від 08 жовтня 2020 року, відповідно до яких спричинені потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження могли утворитися за обставин, на які вказали потерпілий ОСОБА_6 та свідки ОСОБА_45 , ОСОБА_26 в ході проведення слідчих експериментів.

Крім того захисник обвинуваченого зазначає, що DVDдиски, які додані до протоколів проведення слідчих експериментів, необхідно визнати речовими доказами.

Відповідно до статті 105 КПК України, особою, яка проводила процесуальну дію, до протоколу долучаються додатки. Додатками до протоколу можуть бути: 1) спеціально виготовлені копії, зразки об`єктів, речей і документів; 2) письмові пояснення спеціалістів, які брали участь у проведенні відповідної процесуальної дії; 3) стенограма, аудіо-, відеозапис процесуальної дії; 4) фототаблиці, схеми, зліпки, носії комп`ютерної інформації та інші матеріали, які пояснюють зміст протоколу. Додатки до протоколів повинні бути належним чином виготовлені, упаковані з метою надійного збереження, а також засвідчені підписами слідчого.

Таким чином, DVDдиски до протоколів проведення слідчих експериментів, є додатками до даних протоколів, а не речовими доказами.

Твердження сторони захисту про те, що висновки експерта № 1708 від 28 серпня 2020 року, № 1726 від 31 серпня 2020 року, № 1988 від 08 жовтня 2020 року та № 1989 від 08 жовтня 2020 року є неналежним та недопустимим доказом, суд вважає необґрунтованими з наступних підстав.

Відповідно до статті 101 КПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень та зроблені за їх результатами висновки, обґрунтовані відповіді на запитання, поставлені особою, яка залучила експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи. Висновок повинен ґрунтуватися на відомостях, які експерт сприймав безпосередньо або вони стали йому відомі під час дослідження матеріалів, що були надані для проведення дослідження. Експерт дає висновок від свого імені і несе за нього особисту відповідальність.

Підставами для призначення вказаних судово медичних експертиз була необхідність встановити характер виявлених тілесних ушкоджень потерпілого та механізм їх утворень. З метою встановлення всіх обставин надавалась необхідна документація, яка в тому числі вилучалась у ході тимчасового доступу до речей та документів, а також всі необхідні для проведення експертизи документи, які зібрані в ході досудового розслідування. У ході проведення вказаних експертиз жодних клопотань експертом, щодо не можливості їх проведення, в зв`язку з відсутні необхідних документів, не заявлялось.

Судово-медичні експертизи у даному кримінальному провадженні були призначені на підставі постанови слідчого, разом з якою експерту була надана медична документація та рентгенологічні дослідження потерпілого ОСОБА_6 та постанови слідчого про проведення експертиз, які були предметом відкриття, у відповідності до вимог ст. 290 КПК України.

На підставі постанов слідчого та наданих на дослідження документів, експертом Обласного бюро судово медичних експертизи Житомирської обласної ради ОСОБА_47 були складені висновки № 1708, № 1726. № 1989, № 1988, які відповідають вимогам ст.ст. 101, 102 КПК України, є вмотивовані, ґрунтуються на доказах, які є допустимими, та які були відкриті сторонам кримінального провадження у відповідності до вимог ст. 290 КПК України.

Сторона захисту не заявляла клопотання про призначення додаткової судово-медичної експертизи та про допит у судовому засіданні експерта ОСОБА_48 з приводу встановлення ним ступеню тяжкості отриманих потерпілим тілесних ушкоджень та інших обставин.

В судовому засіданні встановлено, що висновки судово-медичного експерта та медична документація для проведення експертизи, були отримані в порядку встановленим КПК України. Жодних даних, які б свідчили, що вищевказані докази були отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також були здобуті завдяки інформації, яка була отримана внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, в судовому засіданні встановлено не було. Суд приходить до висновку, що судово-медичні експертизи у кримінальному провадженні проведені з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства.

Також, захисником ОСОБА_5 заявлено клопотання про визнання недопустимими доказами протоколу тимчасового доступу від 28.08.2020 року, консультативне заключення нейрохірурга клініки «Борис» від 23.08.2020 року.

Дане твердження захисника ОСОБА_5 є необґрунтованим з наступних підстав.

Згідно ст. 159 КПК України, тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку). Тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, суду.

Відповідно до ст. 93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Встановлено, що у ході досудового розслідування 25.08.2020 року слідчий за погодженням з прокурором звернувся до суду з клопотання про тимчасовий доступ до речей та документів, а саме: медичної документації на ім`я ОСОБА_6 з метою вилучення оригіналів, яке ухвалою суду від 26.08.2020 року задоволено. Ухвалу суду виконано 28.08.2020 року про що свідчить протокол тимчасового доступу до речей та документів. Вказана медична документація направлена для проведення експертизи.

Доводи про те, що консультативне заключення нейрохірурга клініки «Борис» від 23.08.2020 року необхідно визнати недопустимим доказом спростовується тим, що воно надавалось потерпілою стороною добровільно. Той факт, що в у вказаному документі зазначений час, коли потерпілим було отримано тілесне ушкодження в дійсності не відповідає часу про який зазначено в обвинуваченні, спростовується іншими доказами, зокрема висновками експерта, показами потерпілого, свідків тощо.

Крім того, захисником ОСОБА_5 заявлено клопотання про визнання повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_4 від 24.10.2020 року недопустимим доказом.

Клопотання захисника ОСОБА_5 є необґрунтованим з наступних підстав.

Так, згідно ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

У відповідності до ст. 87 КПК України, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Згідно зі ст. 110 КПК України, процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду.

Відповідно до ст. 276 КПК України, письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором.

Повідомлення має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Відповідно до статті 279 КПК України, у випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені статтею 278 цього Кодексу. Якщо повідомлення про підозру здійснив прокурор, повідомити про нову підозру або змінити раніше повідомлену підозру має право виключно прокурор.

Виходячи з викладеного, повідомлення про підозру є процесуальним рішенням, яке виноситься слідчим за погодженням з прокурором та не являється доказом у кримінальному провадженню.

Конституційний Суд України у рішенні № 12-рп/2011 від 20 жовтня 2011 року у справі за конституційним поданням Служби безпеки України щодо офіційного тлумачення положення частини третьої статті 62 Конституції України зазначив, що визнаватися допустимими і використовуватися як доказ в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Аналіз положення частини третьої статті 62 Конституції України про те, що «обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом», дає підстави для висновку, що обвинувачення у вчиненні злочину не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо.

За змістом постанови Верховного Суду України від 09.06.2016 року в справі № 5-360/кс 15, слідує, що Кримінальний процесуальний закон не дає вичерпного переліку підстав, за наявності яких докази мають визнаватися недопустимими, а натомість надає право суду вирішувати питання їх допустимості чи недопустимості у порядку, передбаченому статтею 89 КПК України.

Частиною першою статті 87 КПК України передбачено, що ключовою умовою для визнання доказів недопустимими є їх отримання внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За наслідками цього судового розгляду, суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України з наданням останнім рівних прав на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених тим же Кодексом, безпосередньо дослідивши усі докази та інші матеріали, у порядку ст. 94 КПК України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, та сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, й заслухавши доводи сторін з боку обвинувачення та захисту, тим самим провівши судовий розгляд лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, установив таке.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК України).

Сам судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту ( ч.1 ст.337 КПК України).

Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами (ст. 26 КПК України).

З урахуванням того, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів (ст. 84 КПК України).

Відповідно до цього докази - це єдність фактичних даних (даних про факти) та їх процесуальних джерел. Фактичні дані - це не факти об`єктивної дійсності, а відомості про них, що утворюють зміст доказів, за допомогою яких встановлюються факти і обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні (постанова ККС ВС від 28.03.2019 у справі № 154/3213/16).

Відповідно до статті 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність, чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Згідно з приписами частини 1 статті 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку встановленому цим Кодексом.

Достовірність та об`єктивність наведених доказів у суду сумніву не викликає, адже вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, належні, допустимі та достатні, у зв`язку з чим суд їх прийняв. Матеріали досудового розслідування були відкриті сторонам кримінального провадження, відповідно до ст. 290 КПК України.

Даючи кримінально-правову оцінку діям обвинуваченого, суд вважає доведеною поза розумним сумнівом винуватість ОСОБА_4 в умисних діях, що виразились в умисному заподіянні тяжких тілесних ушкоджень, тобто умисних тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, що вірно кваліфіковано за частиною 1 статті 121 КК України.

Згідно положень статті 3 Загальної Декларації прав людини, кожна людина має право на життя, свободу та особисту недоторканність. У відповідності до положень статті 6 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права та статті 2 Конвенції по захист прав людини і основоположних свобод, право на життя є невід`ємним правом людини, яке охороняється законом. Зазначені положення міжнародних правових стандартів мають універсальний характер і відображені в Конституції України. Зокрема, у статті 3 Конституції України закріплено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до статті 27 Конституції України кожна людина має невід`ємне право на життя, ніхто не може бути свавільно позбавлений життя, а обов`язок держави - захищати життя людини. Формою державного захисту життя та особистої недоторканності людини є встановлення кримінальної відповідальності за злочини проти життя і здоров`я.

Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінивши їх в сукупності, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за частиною 1 статті 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

За загальним правилом, встановленим частиною першою статті 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах цього обвинувачення.
Обираючи обвинуваченому міру та вид покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його суспільну небезпечність, особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставин, згідно статті 66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , не встановлено.

Обставиною, згідно статті 67 КК України, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, за місцем проживання та роботи характеризується з позитивної сторони, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Згідно результатів досудової доповіді про обвинуваченого у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 складеної Попільнянським районним сектором філії Державної установи «Центр пробації» у Житомирській області № 33/19/2212-2020 від 28 грудня 2020 року, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, умисну форму вини за даним обвинуваченням, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення та високий ризик небезпеки для суспільства, в тому числі для окремих осіб, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб). Також рекомендують при прийнятті рішення судом звернути увагу на факт того, що ОСОБА_4 в минулому до кримінальної відповідальності не притягувався. У разі якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладання на правопорушника обов`язків передбачених ч.1 ст. 76, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України

При визначенні міри покарання обвинуваченому, суд приймає до уваги положення статей 1, 50 КК України, згідно яких Кримінальний кодекс України має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, а також запобігання кримінальним правопорушенням. Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Водночас, при призначенні покарання, суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину згідно статті 12 КК України, форму вини, а також особливості конкретного злочину.
При обранні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер, ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який відповідно до статті 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, мету покарання визначену у частині 2 статті 50 КК України, згідно якої покарання має на меті не тільки кару, але й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженим, так і іншими особами, особу обвинуваченого, який вперше притягається до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується, відсутність пом`якшуючих покарання обставин та наявність обставини, що обтяжує покарання вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, позицію прокурора, думку потерпілого, який просив визначити обвинуваченому міру покарання згідно закону, крім того суд враховує, що ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, внаслідок якого потерпілому ОСОБА_6 заподіяно тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, оскільки людина, її життя і здоров`я, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю і право на життя є невід`ємним, а заподіяна шкода має незворотній характер і не може бути відшкодована, і призначає покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за частиною 1 статті 121 КК України у виді позбавлення волі, що буде справедливим, співмірним вчиненому, та таке покарання, необхідне і достатнє для його виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Суд за жодних обставин не вбачає застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 положень статей 69, 75 КК України з огляду на тяжкість вчинення кримінального правопорушення.
Саме визначене покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Так, у рішенні ЄСПЛ у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного обвинуваченого такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Речові докази по даному кримінальному провадженні відсутні.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не пред`явлено.

Арешт на майно в даному кримінальному провадженні не накладався.

Підстав для застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу не вбачається.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 КК України і призначити ОСОБА_4 покарання за частиною 1 статті 121 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту приведення даного вироку до виконання.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через Попільнянський районний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя Попільнянського

районного суду ОСОБА_1