ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 642/5127/20-к Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження ап. суду № 11-кп/818/991/21 Суддя-доповідач ОСОБА_2 Категорія: ч.3 ст. 185 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ленінського районного суду м.Харкова від 16 жовтня 2020 року стосовно ОСОБА_7 ,-

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Ленінського районного суду м.Харкова від 16.10.2020 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, із середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого: 10.04.2015 р. вироком Дергачівського районного суду Харківської області за ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 3 місяці. Звільнений 19.04.2017 р. постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11.04.2017 р. згідно ст. 81КК України умовно-достроково на не відбутий строк 10 місяців 11 днів; 10.06.2020 р. вироком Дергачівського районного суду Харківської області за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. Звільнений від відбування покарання на підставі ст. 75,76 КК України з іспитовим строком на 3 роки, -
визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 10.06.2020 року та остаточно визначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавленні волі на строк 5 років 1 місяць.

Вказаним вироком встановлено, що 11.07.2020 р. близько 19.00 год. ОСОБА_7 , проходячи по АДРЕСА_2 помітив припаркований та опечатаний автомобіль ВАЗ2106 державний номер НОМЕР_1 (номер кузова НОМЕР_2 ) синього кольору, який є речовим доказом по матеріалам кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000817 від 06.04.2020 за обвинуваченням ОСОБА_8 , матеріали у відношенні якого направлено до Ленінського районного суду м. харкова за ч.2 ст. 15ч.3 ст. 185 КК України та належить на праві власності ОСОБА_9 , згідно посвідчення водія НОМЕР_3 , свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 та на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_10 , від 08.04.2020 перебуває на зберіганні у Холодногірському ВП ГУНП України в Харківській області.
Після чого, ОСОБА_7 , маючи прямий умисел направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжку) поєднану з проникненням у сховище, діючи повторно із корисливого мотиву, з метою особистого незаконного збагачення підійшов до вказаного автомобіля марки ВАЗ2106 державний номер НОМЕР_1 синього кольору та через наполовину відчинене скло задньої бокової двері автомобілю відчинив двері та проник до салону вказаного транспортного засобу, що є сховищем для постійного чи тимчасового зберігання майна власника транспортного засобу.
Продовжуючи свої злочинні дії направлені на таємне викрадення чужого майна (крадіжку) поєднану з проникненням у сховище, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, суб`єктивно усвідомлюючи свої протиправні дії, діючи повторно з корисливого мотиву перебуваючи у салоні автомобілю ВАЗ2106 державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_7 викрав: авто магнітолу китайського виробництва на якій міститься напис « НОМЕР_5 »; запальничку чорного з жовтим кольору без палива, яка матеріальної цінності для потерпілого не має; комплект автомобільних колонок «Xplod Sony TS-GT6925» у кількості 2 штук; автомобільну колонку «Xplod Sony ХS-GT1625 В» у кількості 1 штука; металевий розкладний набір, що складається із штопору, ножа та відкривачки на якому мається напис «Ивченко-Прогресс»; балон червоного кольору з вуглекислотним вогнегасником фірми «Fire Stop» об`ємом 1 літр, що належить потерпілому ОСОБА_9 .
Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи ХНДІСЕ ім. засл. проф.. М.С. Бокаріуса №12851 від 27.07.2020 р. ринкова вартість авто магнітоли китайського виробництва на якій міститься напис « ІНФОРМАЦІЯ_2 » визначити не надалось можливим методами судового товарознавства, комплект автомобільних колонок «Xplod Sony TS-GT6925» у кількості 2 штук, на момент скоєння злочину, тобто станом на 11.07.2020 р. склала 232 грн. 37 коп.; автомобільна колонка «Xplod Sony ХS-GT1625 В» у кількості 1 штука визначити не надалось можливим у зв`язку, з тим що вказаний товар реалізується в комплекті 2 штуки та відсутні попит та пропозиції на ринку не комплектованого майна; балон червоного кольору з вуглекислотним вогнегасником фірми «Fire Stop» об`ємом 1 літр, на момент скоєння злочину, тобто станом на 11.07.2020 складає 183 грн.; металевий розкладний набір, що складається із штопору, ножа та відкривачки на якому мається напис «Ивченко-Прогресс» на момент скоєння злочину, тобто станом на 11.07.2020 складає 42 грн.
Після цього, ОСОБА_7 , з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 457 грн. 37 коп.

Не погодившись з рішенням районного суду обвинувачений ОСОБА_7 подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок Ленінського районного суду м.Харкова від 16.10.2020 року, пом`якшивши йому покарання до 4 років позбавлення волі та застосувавши до нього положення ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України № 838-VІІІ від 26.11.2015 року).
В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що він вчинив злочин внаслідок збігу тяжких сімейних обставин та важкого матеріального становища, оскільки вимушений був утримувати свою родину; на обліку у лікарів нарколога та психіатра; за місцем мешкання характеризується позитивно; працював до початку пандемії; звільнявся від відбуття покарання у виді позбавлення волі умовно-достроково.

Вислухавши доповідь судді; доводи засудженого, який підтримав свою апеляційну скаргу; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали справи, колегія суддів, вважає, що подана апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає, зважаючи на наступне.

Дії обвинуваченого кваліфіковано правильно, висновки суду відносно фактичних обставин справи, які в суді першої інстанції не заперечувались і відносно яких відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України докази не досліджувались, колегія суддів на підставі ч.2 ст.394 та ч.1 ст.404 КПК України, не перевіряє.
Перевіряючи вирок в частині правильності призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , колегія суддів вважає, що суд першої інстанції достатньо та правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до норм ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
При призначенні покарання ОСОБА_7 покарання суд діяв з дотриманням вимог ст.ст.50,65 КК України, а саме.
Суд врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів та дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, не працює, визнав свою вину у скоєнні кримінального правопорушення повністю, відсутність з боку потерпілого претензій ані матеріального, ані морального характеру, а також висновок органу пробації.
Відповідно до ст.66 КК України, судом враховано наявність обставин, що пом`якшує покарання, у виді щирого каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Вказані обставини чітко, логічно та мотивовано вказані у мотивувальній частині вироку при обґрунтуванні судом певного виду та міри покарання, який належить призначити обвинуваченому.
Обвинуваченим ОСОБА_7 не наведено в своїй апеляційній скарзі нових обставин, які не враховані судом першої інстанції при призначенні покарання та могли свідчити про явну суворість призначеного покарання як за ч.3 ст. 185 КК України, так і остаточного покарання за сукупністю вироків. Апелянтом також не зазначено обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів та дають підстави для застосування положень ст.69 КК України при призначенні покарання, а також свідчать явну несправедливість призначеного покарання. Цих обставин також не надано стороною захисту і під час апеляційного розгляду.
Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про необхідність призначення йому більш м`якого покарання на думку колегії суддів є необґрунтованими, оскільки обвинувачений своєю поведінкою не доводить свого виправлення та перевиховання, а тому є суспільно-небезпечною особою.
Крім того, судом першої інстанції, з урахуванням вимог ч.4 ст.71 КК України, за сукупністю вироків обвинуваченому ОСОБА_7 призначено покарання, яке лише на один місяць більше від покарання, яке призначено вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 10.06.2020 року.
З огляду на викладене, суд призначив обвинуваченому покарання в межах санкції ч.3 ст.185 КК України та з дотриманням вимог ст.ст.50, 65 КК України, яке є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання скоєння ним нових злочинів.
Крім того, в своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить зарахувати йому у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення із співвідношення один день тримання під вартою відповідає двом дням позбавлення волі, тобто на підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України № 838-VІІІ від 26.11.2015 року).
Як вбачається з формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, обвинувачений ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч.3 ст. 185 КК України, 11.07.2020 року.
Так, згідно з ч.ч.1, 2 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.
Відповідно до правового висновку Верховного Суду, що міститься в постанові від 29.08.2018 року по справі №663/537/17, якщо особа вчинила злочин, починаючи з 21 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 2046-VIII (пряма дія Закону № 2046-VIII).
Апеляційні доводи засудженого про те, що до нього підлягають застосуванню положення ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII внаслідок призначення йому за оскаржуваним вироком остаточного покарання за сукупністю вироків - не ґрунтуються на вимогах кримінального закону, оскільки зарахування судом строку попереднього ув`язнення провадиться в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення.
З огляду на викладене, апеляційну вимогу обвинуваченого ОСОБА_7 про зарахування йому попереднього ув`язнення у строк відбування покарання із співвідношення один день тримання під вартою відповідає двом дням позбавлення волі, на підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України № 838-VІІІ від 26.11.2015 року), належить також залишити без задоволення.
Колегією суддів не встановлено правових підстав для зміни оскаржуваного вироку, з урахуванням доводів, зазначених в апеляційній скарзі обвинуваченого.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування ухваленого обвинувального вироку, не вбачається.
Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Ленінського районного суду м.Харкова від 16 жовтня 2020 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий

Судді