"26" лютого 2021 р. Справа № 363/793/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2021 року слідчий суддя Вишгородського районного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні №0000043 за ч. 1 ст. 259 КК України щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянина України, уродженця с. Лубянка, Бородянського району, Київської області,

неодруженого, освіта середня-технічна, непрацюючого, без визначеного місця проживання та реєстрації, несудимого,

встановив:

ОСОБА_5 підозрюється у завідомо неправдивому повідомленні по лінії екстреного виклику «102» про підготовку підриву дамби Київської ГЕС 24.02.2021 року о 10 год. 41 хв. зі свого мобільного телефону НОМЕР_1 , знаходячись на той час в с. Демидів Вишгородського району.

Досудове розслідування розпочате 24.02.2021 року й тоді ж його затримано.

25.02.2021 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру за ч. 1 ст. 259 КК України.

В суді ОСОБА_5 показав, що міг здійснити телефонні дзвінки на екстрену лінію «102» й повідомити про певні обставини після вживання алкогольних напоїв.

Заслухавши прокурора і слідчого на підтримання клопотання, підозрюваного, який просив його пробачити і пояснював про затримання близько 11 год. 30 хв., захисника, яка посилалась на порушення права підозрюваного на захист, фактичне затримання підозрюваного об 11 год. 30 хв. 24.02.2021 року, вручення повідомлення про підозру у більш пізній час ніж зазначено в ньому та за відсутності захисника, необґрунтованість підозри, коли в справі є дані про здійснення телефонних дзвінків також і 21.02.2021 року, а подані про це докази ці обставини достатньо не висвітлюють, дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя дійшов наступного.

Як убачається з матеріалів клопотання, до нього покладено дані про обґрунтовану підозру ОСОБА_5 у вчиненні тяжкого злочину проти громадської безпеки, за який передбачено покарання до 6 років позбавлення волі.

Суд зважає на те, що для вирішення питань вказаного розгляду встановлення обґрунтованості підозри потребує меншої уваги доказів щодо фактичних обставин вчинення відповідного кримінального правопорушення.

При цьому конкретні обставини розслідування, час і спосіб інкримінованого кримінального правопорушення, репутацію підозрюваного, його спосіб життя, обставини користування вилученим у нього мобільним телефоном з відповідним номером, дані оглядів місця події, вилученого телефону, дослідження аудіозаписів зі спеціальної лінії «102» та подані суду про це докази в їх сукупності та поєднанні є достатніми для переконання в наявності обґрунтованого припущення про можливу причетність ОСОБА_5 до вчинення злочину, яке підлягає розслідуванню.
Після безпосереднього дослідження в суді аудіозаписів зі спеціальної лінії «102» підозрюваний впізнав свій голос і погодився з тим, що це він міг телефонувати і повідомити про підрив дамби, будучи в стані алкогольного сп`яніння, а обставин цього не пам`ятає.
Ті обставини, що такі телефонні дзвінки могли бути здійсненні також і 21.02.2021 року, а протокол огляду «стенограма» аудіозаписів зі спеціальної лінії «102» не містить визначеної дати і часу їх здійснення, хоча має детальний зміст повідомлення особи про підрив дамби, в той час як рапорт повідомлення про подію черговим не підписаний, однак ним же зареєстрований в передбаченому законом порядку саме 21 і 24 лютого 2021 року, коли дані огляду вилученого в ОСОБА_5 мобільного телефону НОМЕР_1 не містять вихідних дзвінків на лінію 102, хоча підтверджують використання останнім саме цього номеру телефонного зв`язку, не є настільки сумнівними, щоб суд відкинув сукупність наданих відомостей і визнав підозру ОСОБА_7 з точки зору стороннього об`єктивного спостерігача необґрунтованою, підстав повністю відкинути надані суду об`єктивні дані про причетність ОСОБА_5 до обставин розслідуваного злочину у суду не має.

Що стосується обставин затримання ОСОБА_5 , то останній на думку суду не дав логічних, послідовних і переконливих тверджень про дійсний і достовірний момент свого затримання в розумінні вимог ст. 209 КПК України.

Пояснення про те, що близько 11 год. 30 хв. дільничний поліцейський повіз його автомобілем до відділення поліції відповідає вимогам ст. 210 КПК України про доставлення затриманого до найближчого органу досудового розслідування.

Протокол про затримання складено о 16 год. 30 хв. 24.02.2021 року, в якому міститься застереження захисника про затримання ОСОБА_5 зі слів останнього близько 08 год.

Цим же протоколом у останнього вилученого мобільний телефон «Сігма» з номером стільникового зв`язку НОМЕР_1 .

Згідно протоколу огляду його телефону від 24.02.2021 року встановлено, що ОСОБА_5 щонайменше до 14 год. 57 хв. здійснював телефонні дзвінки й мав у користуванні цей телефон, коли захисник в суді повідомила, що центр безоплатної правої допомоги про затримання ОСОБА_5 повідомлено о 14 год. 50 хв. згідно ч. 4 ст. 213 КПК України.

В протоколі допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 25.02.2021 року в присутності захисника, час свого затримання не зазначив, хоча ствердив про придбання і вживання алкогольних напоїв, телефонування на лінію «102» заперечував і пригадати не зміг.

Відтак показання ОСОБА_5 про обставини цієї справи і свого затримання є суперечливими і незмістовними, які в основу прийнятого судом рішення покладені бути не можуть.

Отже аналіз вказаних обставин в своїй сукупності та взаємозв`язку не дає суду достатніх підстав дійти висновку про порушення права особи на захист, невиправдане зволікання із доставкою затриманого до органу досудового розслідування, перевищення граничних строків затримання, зволікання із доставкою особи до суду згідно ст. 206 КПК України, а також у недотриманні строків для повідомлення особі про підозру передбачених ст. 278 КПК України.

Та обставина, що повідомлення про підозру вручено особі не в присутності захисника, не дає підстав вважати права підозрюваного, передбачені ст. 42 КПК України в тому числі право на захист, порушеними, коли в подальшому допит цієї особи здійснено в присутності захисника, а так само не свідчить про необґрунтованість такої підозри і про ненабуття ОСОБА_5 процесуального статусу підозрюваного.

Достатніх підстав вважати, що повідомлення про підозру складено і вручено ОСОБА_5 всупереч вимог закону у суду не має.

Таким чином для розгляду вказаного клопотання підозра ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 259 КК України суд вважає обґрунтованою.

Що стосується обставин передбачених ст. 178 КПК України, то судом встановлено, що ОСОБА_5 постійного усталеного, зареєстрованого місця проживання не має, веде бродяжницький, аморальний спосіб життя, вживає спиртні напої, проживає в підвальному приміщенні, не працює, в населеному пункті за місцем проживання характеризується негативно, законних і підтверджених джерел доходу не має.

Викладені обставини в своїй сукупності дають підстави для висновку про існування ризиків переховування підозрюваного від слідства та суду, перешкоджання здійсненню кримінального провадження.

Відтак дані про особу підозрюваного й викладені вище обставини в своїй сукупності не дають суду підстав дійти висновку про існування гарантій, які б переважали згадані ризики.

При цьому підозрюваний не має достатнього стримуючого стороннього впливу, усталеного й визначеного способу життя, джерела законних доходів та міцних стримуючих соціальних зв`язків, які б убезпечили настання вказаних ризиків.

Зазначене підтверджується витягами з ЄРДР, повідомленням про підозру від 25.02.2021 року, даними реєстрації повідомлень (рапорта), актами перевірки об`єктів та застосування службової собаки, протоколів допиту свідка ОСОБА_8 , підозрюваного, протоколів затримання та особистого обшуку, огляду місця події, телефону та аудіо записів від 24 і 25 лютого 2021 року, матеріалами, що характеризують особу підозрюваного.

За таких обставин, суд вважає, що ОСОБА_5 не має достатнього стримуючого стороннього впливу та міцних стримуючих соціальних зв`язків, які б дисциплінували його процесуальну поведінку, і це дає підстави визнати, що ані домашній арешт, ані особисте зобов`язання тобто більш м`які запобіжні заходи, не пов`язані з триманням під вартою, не забезпечать його належну поведінку і не запобігатимуть настанню згаданих вище ризиків.

Таким чином слідчий суддя вважає необхідним обрати підозрюваному винятковий запобіжний захід тримання під вартою. Підстав для обрання альтернативного запобіжного заходу не виявлено.

На підставі викладеного і керуючись статтями 132, 176-197, 203-211, 372 КПК України,

ухвалив:

клопотання про обрання запобіжного заходу задовольнити.

Обрати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

В порядку ст. 182 і ч. 3 ст. 183 КПК України визначати заставу 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 45 400 (сорока п`ять тисяч чотириста) грн.

Підозрюваний ОСОБА_5 або заставодавець (інша фізична чи юридична особа) мають право у будь-який момент внести заставу у вказаному розмірі в порядку ст. 182 КПК України.

У разі внесення застави на підставі ст. 194 КПК України зобов`язати ОСОБА_5 прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду, яких повідомляти про зміну місця свого проживання чи перебування, й без дозволу останніх не відлучатися з обраного місця проживання чи перебування.

Ухвала діє протягом 30 днів, строк якої закінчується 24 квітня 2021 року включно.
Ухвала може бути оскаржена протягом 5 днів з дня її проголошення шляхом подання апеляції безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя