Справа № 464/5574/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/1454/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 березня 2021 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючої судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Сихівського районного суду м. Львова від 14 грудня 2020 року, за участю

захисника ОСОБА_6

встановила:
цією ухвалою, відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову старшого інспектора сектору дізнання Сихівського відділу поліції ГУНП ОСОБА_8 про закриття кримінального провадження від 11 вересня 2020 року.

На дану ухвалу захисник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати таку та постановити нову ухвалу, якою скасувати постанову старшого інспектора сектору дізнання Сихівського ВП ГУНП ОСОБА_8 про закриття кримінального провадження №0000205 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.384 КК України, та зобов`язати відновити досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні.
В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що вважаю таку незаконною, необґрунтованою та невмотивованою, постановленою з істотним порушенням вимог КПК України, з огляду на наступне.
На думку апелянта оскаржувана ухвала не відповідає вимогам щодо змісту судового рішення, а також щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості такого рішення.
Зокрема, слідчий суддя не надав оцінки усім доводам ОСОБА_7 , наведеним в скарзі на постанову про закриття кримінального провадження, в тому числі доводам про незаконність та передчасність рішення дізнавача.
Крім того, слідчий суддя при розгляді вказаної скарги не перевірив, чи оскаржувана постанова дізнавача була постановлена в результаті здійснення повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування, чи дізнавачем під час здійснення досудового розслідування було вжито всіх можливих заходів для з`ясування обставин кримінального правопорушення.
Натомість, слідчий суддя проігнорував та не врахував всіх обставин, на які покликався ОСОБА_7 в поданій скарзі, не перевірив належним чином законність та правильність рішення дізнавача про закриття кримінального провадження, а вдався в оцінку доказів про наявність складу кримінального правопорушення в діях експерта Зеленогурової, що не могло бути предметом розгляду слідчого судді.
Більше того, слідчий суддя всупереч вимогам КПК України вийшов за межі своїх повноважень та самостійно витребував і дослідив докази, які не були здобуті в ході досудового розслідування дізнавачем та не були долучені до матеріалів досудового розслідування. Саме на такі докази слідчий суддя покликався при постановленні оскаржуваної ухвали, що явно не охоплюється повноваженнями слідчого судді та свідчить про порушення вимог КПК України.
Разом з тим, слідчий суддя не врахував обставин, встановлених у висновку комісійної експертизи №125 від 13.12.2011 року, висновку комісійної експертизи №469/12 від 08.05.2013 року та медичної картки №3-110 з клініки ПП ОСОБА_9 , згідно яких у ОСОБА_10 станом на 10.08.2009 року не було цілісних, анатомічно збережених власних зубів (1-5 справа та 1-3 зліва верхньої щелепи), а на їх місці з 2008 року був встановлений металокерамічний місток, що однозначно свідчить про неправильність встановленого лікарем ОСОБА_11 11.08.2009 року діагнозу ОСОБА_10 та неправильність встановлених експертом ОСОБА_12 висновків.
За таких обставин, однозначним є, що експерт ОСОБА_13 або не оглядала ОСОБА_10 , оскільки не описала об`єктивних даних, або ж умисно дала завідомо неправдивий висновок.
Слідчим суддею також не надано оцінку доводам скарги про те, що під час здійснення досудового розслідування ОСОБА_7 не було залучено до провадження як потерпілого.
Окрім того, слідчим суддею не було взято до уваги доводів про те, що дізнавачем при прийнятті рішення про закриття кримінального провадження не було надано оцінки доказів згідно вимог ст.94 КПК України, якою встановлено, що слідчий, дізнавач за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Також слідчим суддею не враховано та не дано оцінки доводам ОСОБА_7 про те, що дізнавач однобічно та упереджено покликався на докази, які стали підставою для засудження ОСОБА_7 , та не врахував інших доказів, які спростовують таке обвинувачення та свідчать про наявність в діях ОСОБА_14 складу кримінального правопорушення.
Звертає увагу, що слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі зазначив про те, що дізнавач прийшов до вірних висновків про відсутність відомостей із приводу завідомо неправдивого висновку експерта, а також відсутності в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.384 КК України.
Такі висновки слідчого судді не узгоджуються із висновками дізнавача, викладеними в оскаржуваній постанові, оскільки дізнавач покликався на відсутність прямого умислу та як наслідок відсутність складу кримінального правопорушення.
Слідчий суддя ж свої висновки обґрунтовував відсутністю об`єктивної сторони.
Таким чином, висновки суду не ґрунтуються на повному та всебічному дослідженні усіх доводів скарги та дослідженні усіх обставин по суті питання про оскарження рішення дізнавача.
З огляду на викладене, оскаржувана ухвала постановлена з істотним порушенням вимог КПК України, а відтак підлягає скасуванню.
Заслухавши доповідача, пояснення представника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на підтримку апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Згідно матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 звернувся до Личаківського ВП ГУ НП у Львівській області із заявою про вчинення кримінального правопорушенння, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України.

20.01.2016 року внесено відомості до ЄРДР за №0000205 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України.

16.08.2019 року проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000205 від 20.01.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України, доручено СВ Сихівського ВП ГУНП у Львівській області.

16.07.2020 року на підставі ст.ст. 36, 38, 39-1, 110, ч. 11 ст. 216, ст. 218 КПК України кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000205 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України, передано у сектор дізнання Сихівського ВП ГУНП у Львівській області для подальшого проведення досудового розслідування.

11.09.2020 року старшим інспектором сектору дізнання Сихівського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_8 винесено постанову про закриття кримінального провадження, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України.

В ході дізнання був досліджений висновок експерта №482/2009 від 22.09.2009 р. первинної судово-медичної експертизи ОСОБА_10 , зроблений судово-медичним експертом ОСОБА_15 , допитана в якості свідка експерт ОСОБА_15 , яка перебувала на посаді лікаря судово-медичного експерта КЗ ЛОР ЛОБСМЕ, яка повідомила що свідчення відносно проведеної судово-медичної експертизи гр. ОСОБА_10 , від 22.09.2009 року неодноразово нею надавались під час допитів слідчим Личаківського ВП м. Львова в судових засіданнях по кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_7 , Личаківського районного суду м. Львова, Апеляційного суду Львівської області. Однак відповідно до протоколів допиту ОСОБА_15 , від 06.06.2012 року та 11.06.2012 року, нею 11.08.2009 року було проведено огляд/обстеження гр. ОСОБА_10 , та складено акт судово-медичного дослідження № 411/2009 та висновок експерта, який є законним та обґрунтованим.

Повторні експертизи призначалися зі зміненим комплексом вихідних даних та з частиною питань, що не ставилися перед експертом під час первинної експертизи. На думку суду, мали місце невдале формулювання питань, поставлених перед експертними комісіями, а, відтак, некоректне формулювання експертного завдання та помилки при визначенні предмета дослідження експертиз. Адже чіткого формулювання питання щодо можливості (чи неможливості) травматичного ушкодження (перелому) 8-ми природніх зубів (клінічних коронок природніх зубів) потерпілої ОСОБА_10 10.08.2009 року перед судово-медичними експертними комісіями не порушувалося.

Порушення зазначених вимог законів позбавляє висновки експертів №125 від 13.12.2011 року та №469/12 від 08.05.2013 року юридичної сили, тому такі не можуть бути використані як докази у справі.

Перевіркою експертного висновку первинної судово-медичної експертизи потерпілої ОСОБА_10 судово-медичним експертом ОСОБА_15 та оцінкою такого в сукупності з іншими доказами встановлено обґрунтованість та узгодженість такого з іншими матеріалами справи; підсумки експертизи, складені на підставі фактичних даних, отриманих у процесі проведення експертизи та експертного аналізу обставин справи, об`єктивно відповідають характеру, локалізації, властивостям, механізму виникнення, давності, ступеню тяжкості тілесних ушкоджень (травматичний перелом /злам/ коронок /клінічних коронок/ восьми власних природних зубів верхньої щелепи), спричинених потерпілій ОСОБА_10 . А відтак, викладені у висновку експерта №482/2009 від 22.09.2009 р. дані не викликають сумніву щодо їх достовірності.

Також в ході дізнання були допитані в якості свідків експерт ОСОБА_16 , лікарі ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_11 , працівник поліції ОСОБА_22 , а також сам заявник ОСОБА_7

28.02.2019 на адресу СВ Личаківського ВП ГУНП у Львівській області надійшов лист від стоматологічного медичного центру у якому вказано, що у стоматологічному медичному центрі відсутня документація ОСОБА_10 за 2008-2009 рік, окрім того термін зберігання медичної документації відповідно до законів України становить 5 років, у зв`язку з чим неможливо провести тимчасовий доступ до речей та документів.

20.02.2019 на адресу СВ Личаківського ВП ГУНП у Львівській області надійшла ухвала Личаківського районного суду м. Львова про те, що перегляд вироку Личаківського районного суду м. Львова від 29.06.2010 за нововиявленими обставинами залишити без задоволення.

04.03.2019 на адресу КЗ ЛОР ЛОБМСЕ скеровано запит про проведення службового розслідування відносно судово-медично експерта ОСОБА_15 , та 27.03.2019 на адресу СВ Личаківського ВП ГУНП у Львівській області надійшов акт службової перевірки, у якому вказано, що проведення службового розслідування неможливе у зв`язку з відсутністю в архіві судово-медичної документації, яка була складено лікарем судово-медичним експертом ОСОБА_15 .

Відповідно до наказу №156-к від 05.07.2019 року КЗ ЛОР «ЛОБ СМЕ» лікар судово-медичний експерт ОСОБА_15 , звільнена за «власним бажанням», у зв`язку із чим відібрати пояснення та проводити службове розслідування відносно лікаря судово-медичного експерта ОСОБА_15 , не надається можливим.

Колегія суддів погоджується із думкою слідчого судді про те, що дізнавач вчинив всі необхідні дії та на їх основі прийняв законне та обґрунтоване рішення про закриття кримінального провадження №0000205 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України.

Неправдивим є висновок експерта, в якому неправильно викладені або перекручені факти чи зроблена завідомо неправильна їх оцінка. В органу досудового розслідування відсутні будь-які відомості з приводу завідомо неправдивого висновку експерта, а суб`єктивна сторона даного проступку характеризується прямим умислом.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя в повному обсязі дослідив усі обставини справи. дійшов вірного висновку про те, що підстав для задоволення скарги ОСОБА_7 немає, а його скарга фактично зводиться до незгоди з професійною діяльнісю експерта ОСОБА_15 , встановивши відсутність в її діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.384 КК України.

Відтак, на думку колегії суддів, дізнавач обґрунтовано закрив кримінальне провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, а слідчий суддя дійшов вірного і обґрунтованого висновку та прийняв законну та обґрунтовану ухвалу, підстав для задоволення скарги ОСОБА_7 немає.

Доводи апелянта про незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді є безпідставними та не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

При перевірці справи в апеляційному порядку не виявлено допущених істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які б могли потягти за собою скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ст. 309, 310, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

постановила:

апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Сихівського районного суду м.Львова від 14 грудня 2020 року - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4