Дата документу 20.04.2021 Справа № 336/3160/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/3160/20 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/242/21 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2021 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали провадження щодо ОСОБА_6 за поданням начальника Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області щодо скасування звільнення від покарання та направлення для відбування покарання
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, засудженого вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 24 грудня 2019 року за ч.4 ст.407 КК України до 3 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання на підставі ст.ст.75,76 КК України, з випробуванням строком на 1 рік,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

засудженого ОСОБА_6 .

Захисник - адвокат ОСОБА_9 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 04 вересня 2020 року, якою подання начальника Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області щодо скасування звільнення від відбування покарання та направлення для відбування покарання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 24 грудня 2019 року за ч.4 ст.407 КК України до 3 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання із застосуванням ст.ст.75,76 КК України з випробуванням терміном на 1 рік, задоволене.
Своє рішення суд мотивував тим, що засуджений ОСОБА_6 , якому було роз`яснено і судом, і інспектором органу пробації в доступній формі як обов`язковість неухильного виконання обов`язків, покладених вироком суду, так і можливість негативних наслідків у разі такого невиконання, двічі не з`явився для реєстрації, не надавши жодних підтверджуючих документів чи доказів на підтвердження поважності такої неявки, у зв`язку із чим, умови звільнення від покарання не дотримав.
В апеляційній скарзі захисник - адвокат ОСОБА_9 просить ухвалу Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 04 вересня 2020 року скасувати.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що незважаючи на заперечення прокурора щодо задоволення подання органу пробації, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що ОСОБА_6 не з`являвся у судові засідання, хоча був сповіщений про дату та час розгляду справи. Неявка ОСОБА_6 в судове засідання відбулась у зв`язку із неотриманням ним судових повісток, крім цього він пояснив причини свого несвоєчасного прибуття до органу пробації та повідомив, що він вже офіційно працює у службі доставки «Нова пошта» та порушень після червня 2020 року в органі пробації не мав.

Згідно з ухвалою суду, вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 24 грудня 2019 року за скоєння злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, ОСОБА_6 засуджено до 3 років позбавлення волі, звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік з покладенням обов`язків періодичної явки для реєстрації до органу з питань пробації, повідомлення органу з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання, забороною виїзду за межі України без погодження з органом з питань пробації.
Начальник Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області звернулась до суду з поданням про скасування звільнення від відбування покарання та направлення засудженого для відбування покарання у зв`язку з невиконанням останнім обов`язків, покладених на нього судом.
Представник органу пробації вказував у судовому засіданні, підтримуючи подання, що ОСОБА_6 в установленому порядку був попереджений про необхідність виконання обов`язків, покладених на нього судом, але у червні 2020 року пропустив реєстрацію двічі, а саме 01 червня 2020 року, після чого отримав письмове попередження про наслідки порушення, але 15 червня 2020 року знову не з`явився для реєстрації.
Прокурор в судовому засіданні вважав необхідним відмовити у задоволенні подання.
Засуджений проти задоволення подання заперечував, вказуючи, що 01 червня 2020 року не з`явився для реєстрації, оскільки не встиг, а 15 червня 2020 року погано почувався, але за медичною допомогою не звертався.
Захисник просив відмовити у задоволенні клопотання.

Заслухавши доповідь судді; засудженого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу; прокурора, який вважав, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню, з таких підстав.

З матеріалів провадження убачається, що ОСОБА_6 засуджено за вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 24 грудня 2019 року за ч.4 ст.407 КК України до 3 років позбавлення волі; на підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік та на підставі ст.76 КК України судом на нього покладено обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
10 лютого 2020 року копія вироку відносно ОСОБА_6 надійшла на виконання до Шевченківського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області та засуджений поставлений на облік.
Відповідно до положень ч.2 ст.78 КК України, суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання у разі невиконання покладених на нього обов`язків або систематичного вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.
Згідно з вимогами ч.1 ст.166 КВК України, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України «Про пробацію», а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.
При вирішенні питання про скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробовуванням суд зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, що відає відбуванням покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції не в повній мірі врахував вказані вимоги закону та належним чином не з`ясував обставини, що мають значення для прийняття законного та обґрунтованого рішення.
Згідно з матеріалами особової справи засудженого ОСОБА_6 , 19 лютого 2020 року останньому встановлено дні явки для реєстрації до органу з питань пробації, а саме: перший та третій понеділок кожного місяця.
З листка реєстрації, наявного в особовій справі засудженого ОСОБА_6 , убачається, що останній за весь час перебування на обліку в Шевченківському РВ філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області не з`явився на реєстрацію двічі 01 та 15 червня 2020 року.
В матеріалах особової справи немає даних, які б негативно характеризували засудженого під час випробування та взагалі будь-яка характеристика щодо засудженого в цій справі відсутня.
Неявки засудженого ОСОБА_6 на реєстрацію до органу з питань пробації не мали систематичного характеру. Після неявки 01 червня 2020 року засуджений з`явився за викликом до органу з питань пробації та надав пояснення з приводу причин своєї неявки. Після неявки 15 червня 2020 року засуджений самостійно з`явився до органу з питань пробації та надав пояснення з приводу причин своєї неявки.
До адміністративної відповідальності протягом іспитового строку засуджений не притягався, тобто адміністративних правопорушень, які б свідчили про те, що він не бажає ставати на шлях виправлення, не вчиняв, як і нових кримінальних правопорушень, за межі України не виїжджав, місця проживання не змінював.
Доводи, викладенні в поданні, про те, що засуджений ОСОБА_6 під час іспитового строку зарекомендував себе з негативного боку та не бажає ставати на шлях виправлення, не підтверджені достатніми доказами, на що суд першої інстанції уваги не звернув.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що скасування звільнення засудженого від відбування покарання є передчасним.
Оскільки суд першої інстанції не з`ясував повно і всебічно всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення подання, оскаржувана ухвала не може бути визнана законною та обґрунтованою та відповідно до вимог ст.ст.407, 409, 412 КПК України, підлягає скасуванню, з ухваленням нової ухвали - про відмову в задоволенні подання.
Керуючись ст.ст.404-405, 407, 409 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 04 вересня 2020 року, якою подання начальника Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області щодо скасування звільнення від покарання та направлення для відбування покарання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 24 грудня 2019 року за ч.4 ст.407 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання із застосуванням ст. 75, 76 КК України, з випробуванням терміном на 1 рік, задоволене, скасувати.
В задоволенні подання начальника Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області щодо скасування звільнення від покарання та направлення для відбування покарання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4