Номер провадження: 11-кп/813/1192/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_7 , на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 12.03.2021 року у кримінальному провадженні №0008887, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.11.2016 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, українця, громадянина України, непрацевлаштованого, незареєстрованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.1 ст.14 ч. 4 ст.187, ч.4 ст.190, ст.257 КК України, -

встановив:
Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 12.03.2021 року постановленою під час судового розгляду, задоволено клопотання прокурора та продовжено відносно обвинуваченого ОСОБА_9 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком до 10.05.2021 року, з визначенням застави в розмірі 681 000 (шістсот вісімдесят одна тисяча) гривень.

Рішення суду мотивовано обґрунтованістю підозри, особливою тяжкістю вчинених злочинів, відомостями про особу обвинуваченого, які не перешкоджають утриманню його під вартою та наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які на даний час не перестали існувати та не відпали.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, оскільки вважає ухвалу суду незаконною та упередженою.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що ризики, заявлені прокурором не підтвердженні жодними доказами, а перебування обвинуваченого в умовах обмеження волі не дає змоги отримати належну медичну допомогу та лікування.
Просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Органом досудового розслідування ОСОБА_9 висунуто обвинувачення у скоєні ним кримінальних правопорушень, передбачених:

-ч. 4 ст. 187 КК України за кваліфікуючими ознаками: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій) вчинений за попередньою змовою групою осіб, вчинений особою яка раніше вчинила бандитизм, спрямований на заволодіння майном у великих розмірах, вчинений організованою групою;

-ч. 1 ст. 14 ч. 4 ст. 187 КК України за кваліфікуючими ознаками: готування до нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаним з погрозою насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений особою, яка раніше вчинила бандитизм, вчинений організованою групою;

-ч. 4 ст.190 КК України за кваліфікуючими ознаками: заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинено за попередньою змовою групою осіб, вчинене в особливо великих розмірах;

-257 КК України за кваліфікуючими ознаками: участь в озброєній банді з метою нападу на окремих осіб;

Заслухавши: суддю-доповідача, пояснення захисника, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити; думку прокурора та представника потерпілого, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Згідно з ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При розгляді апеляційних скарг, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Так ЄСПЛ неодноразово наголошував на тому, що передусім національні судові органи повинні вивчити всі факти «за» і «проти» наявності справжньої вимоги громадських інтересів, яка, за належного врахування принципу презумпції невинуватості, виправдовувала б відступ від правила поваги до особистої свободи, та викласти їх у своєму рішенні щодо відхилення клопотання про звільнення (справа «Летельє проти Франції», «Лабіта проти Італії»).

У частині першій статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.
Частиною 3 ст. 199 КПК України передбачено, що суд при продовженні строку тримання під вартою враховує обставини, які свідчать про те що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання під вартою.
В апеляційній скарзі стороною захисту не оспорюються обставини скоєння обвинуваченим ОСОБА_9 злочину та безпідставність висунутого обвинувачення, в зв`язку з чим у цій частині відповідна правова оцінка апеляційним судом не надається.
Щодо доводів апеляційної скарги про недоведеність заявлених у судовому засідання ризиків та можливість застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_9 більш м`якого запобіжного заходу, то апеляційний суд вважає їх необґрунтованими, з огляду на таке.

З матеріалів провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_9 є громадянином України, офіційно не працевлаштований, не одружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей та наданий час обвинувачується у скоєні ряду особливо тяжких злочинах вчинених групою осіб, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти разів з конфіскацією майна.

Вказані обставини свідчать про те, що обвинувачений не має міцних соціальних зв`язків у місці проживання та будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованих йому злочинів та покарання, яке загрожує в разі визнання його винуватим, може здійснити спроби переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкримінований йому тяжкий злочин.
Разом з тим апеляційний суд погоджується з висновком суду про існування ризику можливого знищення, сховання або спотворення будь якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки, як зазначив прокурор в судовому засіданні апеляційного суду, на даний час не встановлено місця знаходження всіх документів ПП Фірма «Омега» та інших підприємств, а також не знайдено інших речей та документів за допомогою яких вчинялись злочини.

Апеляційний суд вважає доведеним стороною обвинувачення існування заявленого прокурором ризику можливого впливу на потерпілих, свідків та інших обвинувачених у даному кримінальному провадженні, з метою зміни ними показань, враховуючи надходження від ОСОБА_9 погроз відносно потерпілої, які як стверджувала потерпіла були здійсненні за обставин, які були відомі лише обвинуваченому ОСОБА_9 що було підтверджено прокурором та представником потерпілої в апеляційному суді.

Враховуючи вимоги ч. 3 ст. 199 КПК України, апеляційний суд вважає, що стороною обвинувачення надано відповідні докази на підтвердження існування ризиків, які на даний час з моменту раніше застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися.

Крім того, відповідно до матеріалів провадження ОСОБА_9 офіційно не працевлаштований, дані на підтвердження наявності у нього будь-якого іншого джерела доходу відсутні, а вилучений у слідчому ізоляторі колюче ріжучий предмет вказують на те, що у разі перебування підозрюваного на волі, існує незначний ступінь ризику вчинення ним інших корисливих злочинів та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Таким чином з урахуванням встановлених апеляційним судом обставин, існування заявлених прокурором ризиків, беручи до уваги обставини вчинення інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_9 злочинів, апеляційний суд вважає доводи захисника в частині можливості застосування відносно ОСОБА_9 більш м`якого запобіжного заходу необґрунтованими, оскільки на даний час тримання під вартою обвинуваченого є виправданим, у зв`язку з наявністю публічного інтересу, який переважає над повагою до особистої свободи.
За таких умов, апеляційний суд вважає, що висновок суду про необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, стороною обвинувачення надано достатні та переконливі дані, які вказують на те, що на даній стадії судового розгляду, жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам, з урахуванням тяжкості інкримінованих кримінальних правопорушень та існування ризиків, які на час розгляду клопотання не зменшилися, а стороною захисту не надано жодного доказу, які свідчать про протилежне та спростовують ці твердження.

Крім того, апеляційний суд приймає до уваги викладені стороною захисту дані щодо доводів про тяжкий стан здоров`я та необхідності надання кваліфікованої медичною допомоги, які з урахуванням наведених вище ризиків, не можна визнати такими, що вказує на необхідність та можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

При цьому апеляційний суд враховує дані, щодо необхідності проведення медичного обстеження кишково-шлункового тракту обвинуваченого з залученням лікарів-спеціалістів та вразі необхідності прийняти заходи на лікування обвинуваченого.

Зважаючи на встановлені апеляційним судом факти апеляційний суд вважає за необхідним зобов`язати начальника ДУ «Одеський слідчий ізолятор» та начальника ДУ «Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України» в Одеській області забезпечити проведення медичного огляду обвинуваченого ОСОБА_9 та в разі необхідності прийняти заходи на лікування обвинуваченого, в тому числі в умовах спеціалізованого медичного закладу.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має в тому числі право:1) залишити ухвалу без змін; 2) змінити ухвалу; 3) скасувати ухвалу повністю чи частково та ухвалити нову ухвалу або закрити кримінальне провадження; 4) скасувати ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновки суду, щодо необхідності продовження обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідають вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтуються на матеріалах справи, а дані про особу обвинуваченого та наявність встановлених вище ризиків можливого перешкоджання кримінальному провадженню виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою. Застосування до ОСОБА_9 більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки такий запобіжний захід не здатний запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам, забезпечити належну поведінку обвинуваченого та виконання ним своїх процесуальних обов`язків.
Апеляційним судом не встановлено обставин, які могли би бути підставою для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення.
Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.
Керуючись ст. ст. 177, 183, 194, 404, 405, 407, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.
Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 12.03.2021 року у кримінальному провадженні №0008887 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.11.2016 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ст.257, ч.4 ст.187, ч.1 ст.14, ч.4 ст.187 КК України,- залишити без змін.

Зобов`язати начальника ДУ «Одеський слідчий ізолятор» та начальника ДУ «Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України» в Одеській області забезпечити проведення медичного огляду обвинуваченого ОСОБА_9 та в разі необхідності прийняти заходи, щодо лікування обвинуваченого в тому числі в умовах спеціалізованого медичного закладу.

Копію ухвали направити начальнику ДУ «Одеський слідчий ізолятор» та начальнику ДУ «Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України» в Одеській області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4