Справа № 276/1932/20
Провадження по справі№ 1-кп/276/114/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2021 року смт. Хорошів

Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участі:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_5
потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області кримінальне провадження №0000257 по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Володарськ-Волинський, Житомирської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, одруженого, працюючого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого 06.02.2009 Корольовським районним судом м. Житомира за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки; 29.01.2010 Володарсько-Волинським районним судом Житомирської області за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі;17.09.2010 Володарсько-Волинським районним судом Житомирської області за ч.3 ст. 185, ч.4 ст. 152, ч.4 ст. 70 КК України до 9 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі 21.02.2017 в зв`язку з відбуттям строку покарання,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186, ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст.125 КК України,
ВСТАНОВИВ :

01.11.2020 року близько 07 год. 30 хв. ОСОБА_4 перебував поблизу будинку за АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_6 . Саме в цей день та час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на порушення права на недоторканість житла останньої за вказаною адресою.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на порушення конституційного права на недоторканість житла особи, що передбачене ст. 30 Конституції України, яка гарантує кожному недоторканість житла та не допускає проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку не інакше як за вмотивованим рішенням суду, всупереч волі, без дозволу та відома власника житла і відсутності визначених законом підстав, усвідомлюючи суспільну небезпеку та протиправність своїх дій, застосовуючи фізичну силу, за допомогою сили рук відчинив двері до дровітника, через який проник до приватного будинку за АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_6 , чим порушив недоторканість житла потерпілої як власника.

У подальшому, 01.11.2020 близько 07 год. 30 хв. ОСОБА_4 , який знаходився всередині будинку по АДРЕСА_2 , належному ОСОБА_6 , діючи з непрямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та свідомо припускаючи їх настання, за допомогою предмета, принесеного з собою, який за своїми зовнішніми ознаками схожий на ніж, махаючи ним перед потерпілою в районі її голови, спричинив ОСОБА_6 , яка захищаючись, схватилась за лезо предмета, схожого на ніж, тілесне ушкодження у вигляді різаної рани лівої китиці з пошкодженням згинача 1-го пальця китиці, яке відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Крім того, 01.11.2020 близько 07 год. 35 хв. у ОСОБА_4 , який знаходився всередині будинку по АДРЕСА_2 , належному ОСОБА_6 , виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення мобільного телефону, який належить ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, у вищевказаний день, час та місці, ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом, з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, тримаючи в руках предмет, схожий на ніж, відкрито заволодів мобільним телефоном марки «Nокіа» моделі «1616-2», вартістю 275 грн. та сім-карткою ПАТ «Київстар», вартістю 50 грн., які належали ОСОБА_6 , після чого залишив місце вчинення злочину.

Викраденим майном ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну суму 325 грн.

Також, 06.11.2020 року близько 01 год. 40 хв. ОСОБА_4 перебував поблизу будинку за АДРЕСА_3 , який належить ОСОБА_7 . Саме в цей день та час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на порушення права на недоторканість житла останньої за вказаною адресою.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на порушення конституційного права на недоторканість житла особи, що передбачене ст. 30 Конституції України, яка гарантує кожному недоторканість житла та не допускає проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку не інакше як за вмотивованим рішенням суду, всупереч волі, без дозволу та відома власника житла і відсутності визначених законом підстав, усвідомлюючи суспільну небезпеку та протиправність своїх дій, застосовуючи фізичну силу, шляхом відчинення вікна спальної кімнати будинку, проник до середини приватного будинку за АДРЕСА_4 , який належить ОСОБА_7 , чим порушив недоторканість житла потерпілої як власника.

Надалі, незаконно перебуваючи в будинку потерпілої, ОСОБА_4 , продовжуючи свої злочинні дії, направлені на порушення недоторканості житла, підійшов до ліжка в кімнаті, де відпочивала ОСОБА_8 , яка від шуму прокинулася. Також в цей час на шум з іншої кімнати вийшла потерпіла ОСОБА_7 , після чого ОСОБА_9 через вікно залишив місце вчинення кримінального правопорушення.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованих йому злочинах визнав частково, а саме визнав епізоди порушення недоторканості житла ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а також спричинення потерпілій ОСОБА_6 легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. Вину у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст. 186 КК України не визнав, зазначивши, що не погрожував потерпілій ОСОБА_6 , а телефон забрав не з метою збагачення, а що б вона не викликала поліцію.

Допитаний в судових засіданнях, у тому числі додатково після зміни прокурором обвинувачення, обвинувачений ОСОБА_4 показав, що 01.11.2020 перший раз був у селі Грабняк, заблудився та побачив хату на краю села, біля якої ходила людина. Під`їхавши на скутері до цього будинку побачив жінку, якою в подальшому виявилась ОСОБА_6 , та запитав як проїхати на Житомир. Після того як ОСОБА_6 показала йому напрямок руху, він від`їхав до зупинки, проте вирішив повернутися до неї, щоб ще раз перепитати напрямки. Повернувся пішки та взяв з собою ніж, який лежав у скутері, так як не хотів його залишати там, оскільки його могли вкрасти. Ніж був металевий, але сувенірний, довжиною 30-35 см., шириною 2,5 см., руків`я із сплаву, що легко ламається. Ніж ніс просто в руці. Повернувшись до будинку ОСОБА_6 зайшов через хлівчик (дровітник), так як веранда була зачинена. Побачив далі привідкриті двері дровітника та зайшовши через дровітник до невеличкого коридорчика, став на поріг та на відстані 1,5 метра побачив ОСОБА_6 . Ніж тримав у правій році на рівні плечей та, наскільки пам`ятає, махав ним. У подальшому, будучи допитаним додатково, ОСОБА_4 пояснив, що заходячи через дровітник до коридорчика він, тримаючи ніж у правій руці, цією ж рукою штовхнув двері, зайшов до коридорчику та тримаючи ніж на рівні плечей побачив ОСОБА_6 , але ножем на махав. Коли він ступив від порогу, ОСОБА_6 сказала йому «що тобі потрібно?», «у мене грошей немає» та в подальшому схватилась рукою за ножа, а він намагався забрати його, відштовхував потерпілу та казав їй « ОСОБА_10 ». На питання потерпілої, що він від неї хоче, сказав їй перше, що спало на думку «ти мені все життя поламала» «ти мене обідила», ніяких грошей чи майна від неї в цей час не вимагав, а просив пустити ножа та трохи тягнув його. Через незначний проміжок часу ОСОБА_6 пустила ножа. Після того як потерпіла пустила ножа, побачив кров на руці. Після цього сказав їй віддати телефон, при цьому ніж тримав опущеним до низу, чи казав при цьому, що забирає телефон, щоб потерпіла не подзвонила в поліцію не пам`ятає (згідно додаткового допиту). Забравши телефон наказав потерпілій ОСОБА_6 не виходити з хати, чи казав при цьому потерпілій, що вб`є її як вона вийде обвинувачений не пам`ятає. Після цього він залишив будинок ОСОБА_6 , а мобільний телефон викинув на узбіччя дороги в кущі як тільки від`їхав від будинку на відстань близько 1-2 кілометрів, навіть не дивився чи він працює. Ніж викинув наступного дня біля старої червоної лікарні.

Також обвинувачений ОСОБА_4 показав, що 06.11.2020 біля 23 години знаходився біля будинку ОСОБА_7 , яку знав наглядно. Оскільки було холодно та він замерз, вирішив що зможе погрітися в її будинку. Підійшовши до вікна, відкрив його, але спочатку до будинку не залазив. Пішов до дверей, але двері були закритті, він стукати не хотів та через деякий час, близько 12 години ночі, знову підійшов до вікна та виріши залізти до хати щоб погрітися. Знову відчинив вікно, бо воно вже було закрите, роззувся та заліз у будинок, де в подальшому ліг під ліжко і заснув, пробув під ліжком близько 2 годин. Коли залазив через вікно в кімнаті нікого не було. Коли він прокинувся та вилазив з під ліжка, побачив, що на протилежному ліжку спить людина, це була дочка ОСОБА_11 , в цей час вона проснулася і крикнула «мам». Обвинувачений сказав їй «тихо» та прижав рукою рота. У нього була з собою дерев`яна палиця довжиною 40-50 см., яку він тримав у правій руці, але її не застосовував. Відразу після цього в кухні включилось світло і обвинувачений почав втікати через те ж вікно, що і залазив. Після того як виліз з будинку пішов до свого скутера, який стояв за 80 метрів від будинку, де через 10 хвилин його помітили працівники поліції.

Допитана потерпіла ОСОБА_6 пояснила, що біля 7 години ранку 1 листопада 2020 року вийшла із будинку на вулицю через дровітник, оскільки веранда постійно зачинена і вихід на вулицю здійснюється через невеличкий коридорчик, а потім дровітник, та побачила біля криниці скутер і хлопця, яким в подальшому виявився ОСОБА_4 . Він спитав як проїхати на Житомир, на що вона показала йому дорогу. Через 30 хвилин, коли виходила з будинку на відстані близько 1-1,5 метра побачила на порозі між дровітником та коридорчиком будинку ОСОБА_4 , який у правій руці тримав предмет схожий на довгий ніж, який тримав на рівні своєї голови, мовчав та махав ним. Потерпіла запитала « ОСОБА_12 ти такий?» «У мене немає грошей», на що Костриця відповів їй «Ти мені життя спортила. Ти мене обідила». Трохи зблизившись з ОСОБА_4 , який продовжував махати ножем на відстані близько 30 сантиметрів від її голови, потерпіла схватила лівою рукою за лезо зазначений ніж, запитавши чи обвинувачений буде її вбивати, на що ОСОБА_4 відповів, що вбивати не буде. Обвинувачений казав їй пустити ніж, намагався вирвати ніж з рук, потерпіла пустила його та через кілька секунд відчула біль у лівій руці від порізу ножем. При цьому під час вказаної боротьби будь-яких погроз обвинувачений їй не висловлював, грошей не вимагав. Потім ОСОБА_4 наказав їй віддати телефон, який вона взяла на столі в одній з кімнат і наказав не виходити за ним на вулицю. Під час додаткового допиту потерпіла пояснила, що коли обвинувачений наказав їй віддати телефон, ніж він продовжував тримати у правій руці на рівні поясу, ніж не був опущений. Коли поверталася за своїм телефоном ОСОБА_4 підштовхнув її у спину гострим предметом, на її думку щоб швидше віддала телефон, проте ОСОБА_4 погроз у цей момент словесно не висловлював, однак вона відчувала страх щодо можливості спричинення їй тілесних ушкоджень. В яку сторону пішов обвинувачений їй невідомо, бо вона за ним не виходила. Почекавши декілька хвилин в дома, пішла до своїх дітей, які проживали у цьому ж селі, які подзвонили до поліції. Телефон старий Нокіа, кнопочний, який їй повернули працівники поліції через декілька днів, знайшовши його викинутим біля дороги.

Показання потерпілої ОСОБА_6 підтвердив свідок ОСОБА_13 , який пояснив, що восени 2020 року, точної дати не пам`ятає у період часу з 8 до 9 години ранку до його будинку, що в АДРЕСА_5 прийшла його мати ОСОБА_6 , в якої була порізана ліва рука в районі долоні та вона повідомила йому, що якийсь невідомий чоловік, який був на скутері спитав у неї дорогу на Житомир, а потім через 10 хвилин коли вона виходила з хати, то в коридорі, тобто сінях, побачила цього чоловіка, який тримав у руках предмет схожий на ніж та вона обороняючись схватилась за цей предмет, внаслідок чого порізалась. Скільки тривала розмова і боротьба з невідомим чоловіком мати йому не повідомляла, як і не казала нічого що він вимагав якесь майно або гроші, а лише сказала, що той чоловік забрав у неї телефон. Після цього він викликав працівників поліції та вони пішли до місця проживання ОСОБА_6 , куди і прибула поліція. В будинку матері слідів крові, у тому числі на підлозі він не бачив, бачив кров на лівій руці та на куртці в районі живота де мати прижимала руку до тіла.

Допитана потерпіла ОСОБА_7 пояснила, що раніше знала ОСОБА_4 та його дружину, які проживають у смт. Хорошів. Близько 9 годин вечора на початку листопада 2020 року разом з дочкою ОСОБА_14 дивились телевізор, під час перерви зайшли в кімнату дочки та відчули запах сигарет і побачили відкриту фіранку, яку зачинили та пішли дивитись другу половину фільму, що закінчилось біля 24 години. Після цього ОСОБА_15 пішла спати до себе, а потерпіла ОСОБА_7 ще близько години ходила по хаті. Зайшовши до кімнати дочки знову відчула запах сигарет та побачила відкриту фіранку, в цей час ОСОБА_15 та її п`ятирічна дочка спали. Потім потерпіла лягла відпочивати і через 10-15 хвили почула не сильний крик дочки «Мам!». Потерпіла включила світло в кухні та побачила у вікні в кімнаті дочки спину особи чоловічої статі, а ноги були вже на вулиці. Потерпіла почала кликати сина та свого чоловіка і в цей час невідомий, який сидів у вікні спригнув та побіг. Дочка сказала їй, що це здається був місцевий житель, якого вона бачила раніше, він однією рукою закривав їй рот, а іншою тримав ножа, якого приставив до лоба. Після цього ОСОБА_7 зателефонувала в поліцію і працівники поліції через невеликий проміжок часу виявили неподалік ОСОБА_4 . Вікно, в яке стрибав ОСОБА_4 , виходить на дорогу, воно старе, а тому не закривається на запірний пристрій.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснила, що раніше знала обвинуваченого, так як він приходив до них купувати козенят та молоко для їх вигодовування. У ніч з 5 на 6 листопада 2020 року вона разом з матір`ю дивились телевізор та біля дванадцятої години ночі пішла у свою кімнату спати. Там вже спала її малолітня дочка. В кімнаті відчувався запах сигарет. Чи було відчинене вікно вона не пам`ятає, але сама вікно не відчиняла. Через деякий час як заснула, відчула ніби її хтось повертає, в кімнаті було темно, але десь в цей момент засвітився екран телефону та вона побачила обвинуваченого, на голові у нього був капюшон. Відчула, як ОСОБА_4 щось гостре та довге приставив до грудей, а потім до лоба, чи то був ніж, чи інший предмет не бачила. В цей час обвинувачений долонею руки прикрив їй рота, але вона повернулася та крикнула напівголоса «Мам». Через декілька секунд мама вийшла із своєї кімнати, у коридорі включилось світло та в цей час ОСОБА_4 побіг до вікна, чи було у нього щось в руках вона не бачила. В цей час зайшла її мати ОСОБА_7 , яка почала кликати батька. Через півгодини, як заспокоїлась, ОСОБА_8 розповіла членам родини про те що бачила. Чи казав їй обвинувачений « ОСОБА_16 , бо заріжу» свідок не пам`ятає.

Вина обвинуваченого у вчинені інкримінованих йому кримінальних правопорушень, крім показань самого обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а також свідків ОСОБА_13 і ОСОБА_8 , підтверджена також сукупністю наданих і безпосередньо досліджених письмових доказів, які суд вважає належними та допустимими, зокрема:

-Протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 01.11.2020 від ОСОБА_6 , яка попереджена про кримінальну відповідальність за ст. 383 КК України, про те, що невідома особа 01.11.2020 зайшла до її будинку та забрала мобільний телефон «Нокіа», при цьому нанесла поранення лівої руки предметом схожим на ніж.

-Протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 16.11.2020 від ОСОБА_6 , яка попереджена про кримінальну відповідальність за ст. 383 КК України, про те, що 01.11.2020 близько 08 год. 00 хв. ОСОБА_4 незаконно проник до її будинку АДРЕСА_2 .

-Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 23.12.2020 від ОСОБА_6 , яка попереджена про кримінальну відповідальність за ст. 383 КК України, про те, що 01.11.2020 року ОСОБА_4 , в ході виконання злочинних дій з метою відкритого викрадення майна, належного ОСОБА_6 заподіяв їй за допомогою не встановленого слідством предмету, схожого на ніж, тілесне ушкодження у вигляді різаної рани лівої китиці з пошкодженням згинача 1 пальця китиці.

-Протоколом огляду місця події від 01.11.2020 з фототаблицею, з якого вбачається наявність одноповерхового житлового будинку по АДРЕСА_2 , вхід до якого здійснюється через прибудований дровітник, з якого в подальшому через дерев`яні двері здійснюється вхід до приміщення сіней будинку розміром 2х3 метри, в якому розташовані господарські речі та взуття. Із сіней вхід здійснюється до кімнати №1, в якій розташовані шафа, стіл із посудом, на якому як вказувала потерпіла ОСОБА_6 знаходився її мобільний телефон. Із кімнати №1 здійснюється вхід до кімнати № НОМЕР_1 , до розташовані ліжка, шафа, телевізор та одяг потерпілої.

-Протокол огляду місця події від 02.11.2020, згідно якого на відкритій ділянці дороги між селами Грабняк та Торчин Хорошівського району на відстані 3 м від проїзної частини дороги виявлено мобільний телефон в чорному корпусі марки «Нокіа» в справному стані.

-Протоколом огляду предметів від 02.11.2020 з фототаблицею, яким оглянуто мобільний телефон в чорному корпусі марки «Нокіа 1616-2» із сім-картою, який має пошкоджене скло, кнопки з потертостями.

-Звітом про проведення незалежної оцінки мобільного телефону марки «Нокіа», проведеного на замовлення ОСОБА_6 , згідно якого ринкова вартість вказаного телефону станом на 01.11.2020 становить 275 грн.

-Протоколом пред`явлення особи для впізнання з фототаблицею від 06.11.2020, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_6 впізнала особу під номером АДРЕСА_6 , де перебував ОСОБА_4 , який 01.11.2020 близько 07 год 30 хв на скутері приїздив на територію її домоволодіння та в подальшому вчинив на неї розбійний напад.

-Протоколом проведення слідчого експерименту із підозрюваним ОСОБА_4 від 06.11.2020, зафіксованого на відеокамеру «Панасонік», з якого вбачається, що ОСОБА_4 показав місце знаходження будинку у с. Грабняк Хорошівського району, як він здійснив вхід до будинку через дровітник, де він перебував у сінях та в кімнатах будинку, показав як тримав ніж та як потерпіла ОСОБА_6 схватилась за даний ніж. У подальшому він наказав їй віддати телефон, щоб потерпіла не дзвонила поліції та місце, де знаходився телефон потерпілої у першій кімнаті на столі. При цьому обвинувачений та потерпіла ОСОБА_6 після перегляду відеозапису слідчого експерименту, уточнили, що обвинувачений перебував з ножем саме у сінях будинку, де відбувалась між ними розмова і боротьба, та зайшов за потерпілою у кімнату №1, коли остання брала свій телефон, щоб віддати обвинуваченому, а також те, що ніж обвинувачений тримав у правій руці.

-Висновком експерта №2477 від 23.12.2020 року, згідно якого при судово-медичному обстеженні у ОСОБА_6 виявлений рубець на місці заживлення різаної рани, не виключено, що виник від нанесення одного удару лезом гостро-ріжучого предмету. Потерпіла в момент нанесення удару могла знаходитись у вертикальному, чи близькому до нього положенні та вказане тілесне ушкодження ОСОБА_6 відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, могло утворитись 01.11.2020 року, при обставинах вказаних, як самою потерпілою так і в постанові про призначення судово-медичної експертизи.

-Протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 06.11.2020 від ОСОБА_7 , яка попереджена про кримінальну відповідальність за ст. 383 КК України, про те, що 06.11.2020 близько 01 год. 00 хв. невідомий чоловік проник у її будинок через вікно, а потім втік нічого не взявши.

-Протоколом огляду місця події від 06.11.2020, а саме території домоволодіння за адресою АДРЕСА_4 , який вказує на місце вчинення злочину, розташування кімнат у будинку та речей і меблів у даних кімнатах.

-Довідкою Хорошівської селищної ради від 19.11.2020 №319 про зареєстрованих осіб у житловому будинку по АДРЕСА_4 , згідно якої у даному будинку зареєстрована ОСОБА_7 та члени її сім`ї.

Згідно вимог ст. 377 КПК України, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального провадження (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) та винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив та мета вчинення кримінального правопорушення.

Згідно норм ст.17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчинені кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи, поза розумним сумнівом.

Принцип «поза розумним сумнівом» передбачає, зокрема, що доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Проведеним у судовому засіданні дослідженням доказів судом встановлено, що надані державним обвинуваченням докази є достовірними та достатніми, оскільки не протирічать один одному, та у своїй сукупності надають можливість суду зробити висновок про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у пред`явленому йому обвинуваченні поза розумним сумнівом у передбаченому законом порядку. При цьому суд враховує всю сукупність як об`єктивних так і суб`єктивних обставин вчинення злочину, зокрема, час, місце, обстановку вчинення посягання, використання обвинуваченим предмета, схожого на ніж, суб`єктивне сприйняття погрози потерпілою ОСОБА_6 , її вік.

Показання обвинуваченого про те, що він не погрожував потерпілій ОСОБА_6 та не мав наміру викрадати у неї мобільний телефон з метою свого збагачення суд розцінює, як захисну позицію та намагання обвинуваченого уникнути кримінальної відповідальності. Так, оцінюючи всі досліджені під час судового розгляду докази, судом встановлено, що показання обвинуваченого в цій частині спростовуються показаннями потерпілої

ОСОБА_6 , яка зазначила, що ОСОБА_4 відразу тримав предмет схожий на ніж, а в подальшому махав ним перед потерпілою, а після того як вона пустила ножа,

ОСОБА_4 продовжував тримати його в руці в полі її зору та з урахуванням отриманого порізу руки вона відчувала страх щодо можливого спричинення їй і інших ушкоджень. Також, потерпіла ОСОБА_6 спростувала покази обвинуваченого, надані в судовому засіданні, про те, що він казав їй, що йому нічого від потерпілої не потрібно та сказав віддати телефон, для того щоб вона не викликала поліцію, при цьому зазначила, що після вимоги передати йому телефон ОСОБА_4 підштовхував її у спину гострим предметом. Показання потерпілої ОСОБА_6 підтверджуються також висновком експерта №2477 від 23.12.2020 року, згідно якого у потерпілої виявлені тілесні ушкодження, які могли утворитися за наведених нею обставин, протоколом огляду місця події від 01.11.2020 з фототаблицею, на якому зафіксовано безпосереднє місце, де відбувалась боротьба та знаходився мобільний телефон потерпілої та частково протоколом слідчого експерименту за участі підозрюваного ОСОБА_4 , який показав на місцевості місце знаходження будинку потерпілої, дровітник, через який ним здійснено вхід до будинку, наявність у нього ножа та факт боротьби з ОСОБА_6 і вилучення у неї мобільного телефону.

Разом з тим, суд не може розцінити як розумні пояснення покази ОСОБА_4 , який зазначив, що зайшов до будинку потерпілої ОСОБА_6 з метою уточнення напрямку дороги на м. Житомир, взявши із собою ніж, щоб його не вкрали, та відсутність будь-якого корисливого мотиву на заволодіння майном потерпілої, так як мобільний телефон він викинув неподалік села Грабняк Хорошівського району, оскільки з показань як самого обвинуваченого так і потерпілої ОСОБА_6 не вбачається, що ОСОБА_4 , перебуваючи у сінях будинку запитував у потерпілої про будь-який напрям дороги, а його дії та слова сказані при цьому повністю спростовують версію захисту щодо причин перебування обвинуваченого у житловому будинку ОСОБА_6 . Крім того, факт виявлення викраденого мобільного телефону «Нокіа 1616-2» на узбіччі дороги між селами Грабняк та Торчин Хорошівського району, зафіксований протоколом огляду місця події від 02.11.2020, не лише не спростовує доводи ОСОБА_4 щодо відсутності наміру заволодіння чужим майном, але й підтверджує ту обставину, що обвинувачений фактично вилучив майно у його законного власника, тривалий час утримував його у себе та фактично розпорядився ним, викинувши на узбіччя дороги. Як встановлено в судовому засіданні перешкод у обвинуваченого щодо пошкодження вказаного телефону або можливості його викинути неподалік будинку ОСОБА_6 відразу після залишення місця події, щоб потерпіла не викликала поліції, не було, що свідчить про наявність умислу та корисливого мотиву у діях обвинуваченого ОСОБА_4 .

Враховуючи викладене, у суду немає підстав ставити під сумнів показання потерпілої ОСОБА_6 , а тому, на думку суду, надані нею показання є достатніми у сукупності з іншими дослідженими у судовому засіданні доказами для доведеності винуватості обвинувачення ОСОБА_4 поза розумним сумнівом.

Крім того, судом уточнено викладений в сформульованому обвинуваченні вид умислу при заподіянні потерпілій ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, оскільки в обвинувальному акті зазначено про спричинення потерпілій ОСОБА_6 легкого тілесного ушкодження з прямим умислом, проте як встановлено безпосередньо в судовому засіданні ОСОБА_4 махаючи предметом схожим на ніж, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки хоча й не бажав їх настання, проте свідомо припускав можливість спричинення потерпілій тілесних ушкоджень, що свідчить про наявність в його діях саме непрямого умислу.

Дані уточнення, як і інші, зокрема послідовність подій, викладені в обвинувальному акті та встановлені під час судового розгляду, на думку суду відповідає вимогам абз. 1 п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, а саме, що у мотивувальній частині вироку у разі визнання особи винуватою зазначаються: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

При цьому такі уточнення формулювання обвинувачення не є зміною висунутого обвинувачення, яким обмежений суд відповідно до ч. 1, 3 ст. 337 КПК України чи виходом за його межі, оскільки під час уточнення формулювання не відбулось зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення, та не встановлено нових фактичних обставин кримінального правопорушення, зміни яких властиві лише стороні обвинувачення прокурору, а також не погіршено права обвинуваченого.

За таких обставин, враховуючи показання обвинуваченого, беручи до уваги покази потерпілих і свідків та дослідженні в судовому засіданні письмові документи, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена повністю, а його дії кваліфікує за ч.1 ст. 162 КК України, як умисні дії, які виразились в незаконному проникненні до житла чи до іншого володіння особи, за ч.2 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, а також за ч.2 ст.186 КК України як умисні дії, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаного з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд керується положеннями ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини справи, які пом`якшують та обтяжують покарання. Згідно із приписами ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети та принципів справедливості і індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню.

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив умисні кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 162 та ч.2 ст. 125 КК України, які згідно із ст. 12 КК України є кримінальними проступками, а також умисний тяжкий злочин, передбачений ч.2 ст. 186 КК України, раніше судимий у неповнолітньому віці, на обліку лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, одружений та має на утриманні одну малолітню дитину, працює, за місцем роботи характеризується позитивно, за місцем проживання характеризується, як такий, що скарг на його дії не надходило.
Обставиною, яка пом`якшує покарання, суд визнає добровільне відшкодування завданого збитку, зокрема, відшкодування потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди у сумі 1000 грн., що підтвердила потерпіла.

Обставинами, які обтяжують покарання, суд визнає вчинення злочину повторно (за епізодом незаконного проникнення до житла ОСОБА_7 ), рецидив злочину (вчинення нових умисних злочинів після вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст. 152 КК України, судимість за який на час вчинення нових злочинів не погашена) та вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку (за епізодами вчинення кримінальних правопорушень відносно ОСОБА_6 ).
Згідно з досудовою доповіддю, наданою Хорошівським районним сектором філії Державної установи «Центр пробації» у Житомирській області, орган пробації дійшов висновку про високий ризик небезпеки для суспільства та повторного вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 , та що виправлення і запобігання вчиненню обвинуваченим повторних кримінальних правопорушень неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.
Враховуючи наведені вище обставини, з урахуванням характеру та ступеня тяжкості вчинених обвинуваченим ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, даних про особу обвинуваченого, наявність як пом`якшуючих так і обтяжуючих покарання обставин, вислухавши думку прокурора та потерпілих, які в судовому засіданні при вирішенні цього питання поклалися на розсуд суду, зазначивши про призначення обвинуваченому того покарання, яке заслужив, а також відсутність тяжких наслідків внаслідок дій обвинуваченого, суд приходить до висновку про необхідність призначення ОСОБА_4 покарання в межах санкцій вчинених кримінальних правопорушень, зокрема: за ч. 2 ст. 125 і ч.1 ст. 162 КК України у виді обмеження волі та за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі, але в мінімальному або наближеному до мінімального розміру, передбачених даними статтями Кримінального кодексу України. На думку суду саме таке покарання є необхідним й достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Враховуючі ці обставини суд вважає, що підстави для застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 положень ст.ст. 69, 75 КК України відсутні, оскільки сама лише наявність позитивної характеристики обвинуваченого та наявність на утриманні малолітньої дитини поряд із відсутністю щирого каяття, вчинення кримінальних правопорушень в період непогашеної судимості та наявності обставин, які обтяжують покарання, не дають суду підстав для застосування вказаних кримінально-правових заходів.
До даних висновків суд приходить з тих підстав, що призначення покарання є дискрецією суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення мети визначеної ст. 50 КК України, а саме не лише покарання за вчинення правопорушення, а й здійснення виправлення особистості, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При цьому, покарання у виді позбавлення чи обмеження волі є винятковими покараннями, які застосовуються щодо осіб, виправлення яких є неможливим в іншій, передбачений законом спосіб.
Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 слід обчислювати з дня приведення вироку до виконання після набрання ним законної сили, оскільки згідно ч. 1 ст. 17 КПК України особа не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде встановлено обвинувальним вироком.
Застосований запобіжний захід до ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту у період доби з 21 години до 7 години наступного дня необхідно залишити без змін.
Питання про долю речових доказів, суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлено, процесуальні витрати відсутні.
Керуючись ст. 7, 17, 52, 84-87, 100, 124, 349, 368-374, 376, 392, 395 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч.2 ст. 125, ч.2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання:
- за ч. 1 ст. 162 КК України у виді 1 (одного) року 6 місяців обмеження волі;
- за ч. 2 ст. 125 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі;
- за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 рахувати з дня приведення вироку до виконання після набрання ним законної сили.
Зарахувати у строк відбутого ОСОБА_4 покарання, строк попереднього ув`язнення з 02.12.2020 до 04.01.2021 включно, виходячи з положень ч.5 ст. 72 КК України, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 домашній арешт у період доби з 21 години до 7 години наступного дня за адресою: АДРЕСА_1 , залишити без змін до набуття вироком законної сили, але не довше ніж на два місяці з дати проголошення вироку.
Речові докази у кримінальному провадженні після набрання вироком законної сили:
- мобільний телефон марки «Nокіа» моделі «1616-2», який передано на відповідальне зберігання ОСОБА_6 , залишити їй як власнику;
- змив на марлевий бинт знищити.
Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через ВолодарськоВолинський районний суд Житомирської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку. Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1