Справа №522/985/21
Провадження №1-кп/522/213/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 лютого 2021 року Приморський районний суд м. Одеси:

під головуванням судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні суду в м. Одесі угоду про визнання винуватості, що надійшла разом із обвинувальним актом у кримінальному провадженні №0001401 від 23.12.2020 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Сімферополь, автономна Республіка Крим, тимчасово не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 176 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
На початку 2019 року ОСОБА_3 , використовуючи належний йому моноблок марки «ACER Aspire Z5771», серійний номер « НОМЕР_1 », з встановленим у ньому жорстким магнітним диском марки «Seagate ST1000DM», серійний номер «Z1D0JW3P» створив та розмістив у мережі Інтернет веб-сайт з доменним іменем « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

У подальшому, ОСОБА_3 у період часу з початку 2019 року по 15.10.2020, використовуючи вказаний належний йому моноблок марки «ACER Aspire Z5771», серійний номер « НОМЕР_1 », знаходячись за місцем свого мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , не володіючи авторським правом, без дозволу осіб, які мають авторське право та володіють суміжними правами на території України, не маючи державних прокатних посвідчень на право розповсюдження фільмів на території України, здійснював модерування та наповнення веб-сайту з доменним іменем « ОСОБА_6 » аудіовізуальними творами, права на які належать ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_6 (Universal), ІНФОРМАЦІЯ_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 ), представником яких в Україні є Українська антипіратська асоціація, чим надав вільний доступ користувачам всесвітньої мережі Інтернет для перегляду та копіювання вказаних аудіовізуальних творів, таким чином здійснив їх розповсюдження, не маючи на це відповідних законних прав, що завдало матеріальної шкоди в особливо великому розмірі.

Так, ст. 15 Закону України «Про авторське право і суміжні права», передбачено виключне право автора на використання твору та виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 17 «Про авторське право на аудіовізуальний твір», авторами аудіовізуального твору є: режисер-постановник; автор сценарію і (або) текстів, діалогів; автор спеціально створеного для аудіовізуального твору музичного твору з текстом або без нього; художник-постановник; оператор- постановник. Якщо інше не передбачено у договорі про створення аудіовізуального твору, автори, які зробили внесок або зобов`язалися зробити внесок у створення аудіовізуального твору і передали майнові права організації, що здійснює виробництво аудіовізуального твору, чи продюсер аудіовізуального твору, не мають права заперечувати проти виконання цього твору, його відтворення, розповсюдження, публічного показу, публічної демонстрації, публічного сповіщення, а також субтитрування і дублювання його тексту, крім права на окреме публічне виконання музичних творів, включених до аудіовізуального твору. За оприлюднення і кожне публічне виконання, показ, демонстрацію чи сповіщення аудіовізуального твору, його здавання у майновий найм і (або) комерційний прокат його примірників за всіма авторами аудіовізуального твору зберігається право на справедливу винагороду, що розподіляється і виплачується організаціями колективного управління або іншим способом.

Згідно з вимогами ст. 32 Закону України «Про авторське право і суміжні права», автору та іншій особі, яка має авторське право, належить виключне право надавати іншим особам дозвіл на використання твору будь-яким одним або всіма відомими способами на підставі авторського договору. За авторським договором про передачу виключного права на використання твору автор (чи інша особа, яка має виключне авторське право) передає право використовувати твір певним способом і у встановлених межах тільки одній особі, якій ці права передаються, і надає цій особі право дозволяти або забороняти подібне використання твору іншим особам. При цьому за особою, яка передає виключне право на використання твору, залишається право на використання цього твору лише в частині прав, що не передаються.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про авторське право і суміжні права», договори про передачу прав на використання творів укладаються у письмовій формі. В усній формі може укладатися договір про використання (опублікування) твору в періодичних виданнях (газетах, журналах тощо). Авторська винагорода визначається у договорі у вигляді відсотків від доходу, отриманого від використання твору, або у вигляді фіксованої суми чи іншим чином. При цьому ставки авторської винагороди не можуть бути нижчими за мінімальні ставки, встановлені Кабінетом Міністрів України.

Згідно із ст. 45 Закону України «Про авторське право і суміжні права», суб`єкти авторського права і суміжних прав можуть управляти своїми правами: особисто, через свого повіреного, через організацію колективного управління.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про авторське право і суміжні права» встановлено, що порушенням авторського права і (або) суміжних прав, що дає підстави для захисту таких прав, у тому числі судового, є піратство у сфері авторського права і (або) суміжних прав - опублікування, відтворення, ввезення на митну територію України, вивезення з митної території України і розповсюдження контрафактних примірників творів (у тому числі комп`ютерних програм і баз даних), фонограм, відеограм, незаконне оприлюднення програм організацій мовлення, камкординг, кардшейрінг, а також Інтернет-піратство, тобто вчинення будь-яких дій, які відповідно до цієї статті визнаються порушенням авторського права і (або) суміжних прав з використанням мережі Інтернет.

Окрім цього, відповідно до ст. 14 Закону України «Про кінематографію» встановлено, що розповсюдження і демонстрування фільмів в Україні здійснюються відповідно до затверджених центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері кінематографії технічних стандартів, норм та правил розповсюдження і демонстрування фільмів. Дотримання цих стандартів, норм та правил є обов`язковим для суб`єктів кінематографії незалежно від форм власності.

Частиною 3 статті 14 Закону встановлено, що порядок розповсюдження фільму визначається угодою, укладеною розповсюджувачем фільму з авторами фільму або особою, яка має виключне право на фільм.

Статтею 15 Закону встановлено, що право на розповсюдження і демонстрування національних та іноземних фільмів на всіх видах носіїв зображення надається суб`єктам кінематографії центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері кінематографії. Документом, який засвідчує це право та визначає умови розповсюдження і демонстрування, є державне посвідчення на право розповсюдження і демонстрування фільмів. Фільми, на які видані державні посвідчення на право розповсюдження і демонстрування, вносяться до державного реєстру фільмів. Положення про державне посвідчення на право розповсюдження і демонстрування фільмів затверджується Кабінетом Міністрів України.

Так, використовуючи створений веб-сайт «kinomob.com», ОСОБА_3 умисно, розуміючи кримінально-протиправний характер своїх дій, усвідомлюючи їх суспільно небезпечний характер та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, без відповідного дозволу правовласників, тобто з порушенням вимог Закону України «Про авторське право і суміжні права», Закону України «Про кінематографію», в період часу з початку 2019 року, більш точну дату органом досудового розслідування не встановлено, по 15.10.2020, надавав доступ користувачам всесвітньої мережі Інтернет для перегляду та копіювання аудіовізуальних творів, права на які належать компаніям Warner ІНФОРМАЦІЯ_3 (Warner), ІНФОРМАЦІЯ_5 (Disney), ІНФОРМАЦІЯ_6 (Universal), ІНФОРМАЦІЯ_7 (Sony), зокрема «Маліфісента: Володарка темряви», «Месники: Фінал», « ІНФОРМАЦІЯ_9 », «Людина-Павук: Далеко від дому», «Аббатство Даунтон», «Воно 2", «Різдво на двох», «Дивовижна подорож доктора Дуліттла», « ІНФОРМАЦІЯ_10 », «Сирітський Бруклін», «Доктор Сон», «Добрий брехун».

Отже, своїми умисними, протиправними діями, що виразилися у незаконному розповсюдженні у всесвітній мережі Інтернет аудіовізуальних творів, права на які належать компаніям ІНФОРМАЦІЯ_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_6 (Universal), ІНФОРМАЦІЯ_7 (Sony), представником яких в Україні є Українська антипіратська асоціація, тобто наданні можливості відвідувачам веб-сайту «kinomob.com» переглядати та копіювати вказані аудіовізуальні твори, ОСОБА_3 завдав компаніям Warner Bros. Entertaiment Inc. ( ОСОБА_7 ), Disney Emterprises. Inc. ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_6 (Universal), ІНФОРМАЦІЯ_7 (Sony) майнової шкоди в сумі 1 118 554, 40 (один мільйон сто вісімнадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят чотири гривні сорок копійок) гривень, яка у тисячу і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, що є особливо великим розміром.

Таким чином, громадянин України ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 176 КК України за кваліфікуючими ознаками: незаконне відтворення, розповсюдження творів мистецтв, інше порушення авторських прав і суміжних прав, якщо це завдало матеріальної шкоди в особливо великому розмірі.

Відповідно до ст. 472 КПК України, між обвинуваченим ОСОБА_3 та прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , в присутності захисника ОСОБА_5 , 12.01.2021 року укладена угода про визнання винуватості, оскільки ОСОБА_3 визнав себе винним у вчиненому кримінальному правопорушенні та щиро розкаявся у скоєному, вперше притягується до кримінальної відповідальності.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , його захисник ОСОБА_5 та прокурор ОСОБА_4 пояснили, що вони дійсно 12 січня 2021 року добровільно уклали угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні №0001401 від 23.12.2020 року, згідно якої вони просять суд затвердити угоду про визнання винуватості, та призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_3 за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 176 КК України, у вигляді штрафу у розмірі дві тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 34000,00 грн. з позбавленням права обіймати посади в установах, органах, організаціях, пов`язаних з захистом авторських прав та суміжних прав на строк 1 рік.

Представник потерпілих Warner Bros. Entertaiment Inc. (Warner), Disney Emterprises. Inc. (Disney), Universal City Studios LLLP (Universal), Columbia Pictures Industries. Inc (Sony) адвокат ОСОБА_8 у порядку ч. 3 ст. 469 КК України надав згоду у вказаному кримінальному провадженні на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним ОСОБА_3 .

Під час складання угоди про визнання винуватості між підозрюваним та прокурором, сторони ознайомилися з положеннями ст.ст. 472, 473, 474 КПК України, які зрозумілі кожному з них.

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим. Згідно з вимогами п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 176 КК України за кваліфікуючими ознаками: незаконне відтворення, розповсюдження творів мистецтв, інше порушення авторських прав і суміжних прав, якщо це завдало матеріальної шкоди в особливо великому розмірі.

Отже, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину (ч. 2 ст. 176 КК України).

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 3 ст. 176 КК України, за кваліфікуючими ознаками: незаконне відтворення, розповсюдження творів мистецтв, інше порушення авторських прав і суміжних прав, якщо це завдало матеріальної шкоди в особливо великому розмірі.

Судом було з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє права, передбачені п.п.1-4 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, який буде до нього застосовано у разі затвердження угоди про визнання винуватості. Дослідивши угоду про визнання винуватості, суд переконався, що сторони добровільно уклали зазначену угоду, що укладена угода була добровільним волевиявленням обвинуваченого, та не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Перевіряючи угоду на відповідність ч. 7 ст. 474 КПК України, суд вважає, що зазначена угода від 12.01.2021 року про визнання винуватості відповідає вимогам КПК України та закону, умови угоди не суперечать вимогам цього Кодексу та закону, дії обвинуваченого кваліфіковані правильно, умови угоди відповідають інтересам суспільства, умови угоди не порушують права, свободи та інтереси сторін чи інших осіб, немає підстав вважати, що угода не була добровільною, немає підстав вважати, що умови угоди неможливо виконати, є фактичні підстави для визнання винуватості.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що зазначена угода про визнання винуватості повинна бути затверджена судом. Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує особу обвинуваченого, що він позитивно характеризується за місцем проживання, та те, що він обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд враховує те, що він щиро розкаявся у вчиненні злочину, що він активно сприяв розкриттю злочинів, що раніше він не був засуджений.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відсутні.

Враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який характеризується позитивно, приймаючи до уваги те, що є обставини, що пом`якшують покарання, а саме, що він щиро розкаявся у вчиненні злочину, що він активно сприяв розкриттю злочину, що він раніше не судимий, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає можливим призначити обвинуваченому покарання відповідно до угоди за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 176 КК України, у вигляді штрафу у розмірі дві тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 34000,00 грн. з позбавленням права обіймати посади в установах, органах, організаціях, пов`язаних з захистом авторських прав та суміжних прав на строк 1 рік.

Суд вважає, що вказане вище покарання буде достатнім для виправлення та попередження вчинення нових злочинів обвинуваченим ОСОБА_3 .

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

На підставі ч. 4 ст. 174 КПК України, суд приходить до висновку про необхідність скасування арешту майна, який був накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 23.11.2020 року, так як у подальшому застосуванні такого арешту відпала потреба.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 124 КПК України суд вважає необхідним стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта, а саме: за проведення судової експертизи телекомунікаційних систем (обладнання) та засобів № 20-2094 від 03.06.2020 року - у сумі 3922,56 грн.; за проведення судової комп`ютерно-технічної експертизи № 250 від 13.11.2020 року - у сумі 3105,55 грн.

Керуючись ст.ст. 174, 182, 314-316, 370, 374-375, 394, 395, 474, 475, 532 КПК України,

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду, укладену 12 січня 2021 року про визнання винуватості між підозрюваним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 у присутності захисника ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні, яке зареєстровано у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0001401 від 23.12.2020 року.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 176 КК України, та призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі дві тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 34000,00 грн. (тридцять чотири тисячі гривень 00 коп.) з позбавленням права обіймати посади в установах, органах, організаціях, пов`язаних з захистом авторських прав та суміжних прав на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь держави витрати на залучення експертів у зв`язку з проведенням судової експертизи телекомунікаційних систем (обладнання) та засобів №20-2094 від 03.06.2020 року у сумі 3922,56 грн. (три тисячі дев`ятсот двадцять дві гривні 56 коп.).

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь держави витрати на залучення експертів у зв`язку з проведенням судової комп`ютерно-технічної експертизи №250 від 13.11.2020 року у сумі 3105,55 грн. (три тисячі сто п`ять гривень 55 коп.).

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 23.11.2020 року (справа № 947/28773/20, провадження № 1-кс/947/17960/20), а саме на: моноблок марки «Acer», с/н CIHDOSHMME76300.

Речовий доказ: моноблок марки «Acer», с/н CIHDOSHMME76300, -повернути власнику.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 діб з дня проголошення вироку через Приморський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскарженим обвинуваченим, його захисником виключно з підстав призначення судом покарання суворішого ніж узгодженого сторонами покарання, ухвалення вироку без їх згоди на покарання, невиконання судом вимог, встановлених ч.ч. 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення наслідків угоди, а прокурором виключно з підстав призначення покарання менш сурового, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у провадженні у якому згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Судом роз`яснено обвинуваченому наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 476 КПК України. Вирок суду може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Одеського апеляційного суду протягом 30 діб з дня проголошення вироку суду, а також у касаційному порядку, що визначено у п. 1 ч. 3 ст. 424 КПК України.

Суддя ОСОБА_1