Справа № 215/3812/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2021 року Тернівський районний суд м. Кривого Рогу

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі Тернівського районного суду м. Кривого Рогу кримінальне провадження у відношенні ОСОБА_4 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 307 ч. 1, 296 ч. 4 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою від 14.06.2021 р. Тернівського районного суду м. Кривого Рогу, обвинуваченому було продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою по 12.08.2021 р..
Прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Обвинувачений заперечував проти клопотання прокурора, так як доводи не обґрунтовані. Просив змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, щоб знайти своїх свідків на яких він впливати не буде, а навпаки вважає, що на них впливають слідчі органи. Крім цього, наркотичні засоби йому підкинули працівники поліції. Також, раніше він завжди з`являвся до суду.

Захисник ОСОБА_5 підтримала свого підзахисного, ризики на які посилається прокурор не обгрунтовані. Просила змінити ОСОБА_4 запобіжний захід, на не пов`язаний з триманням під вартою.

Суд, заслухавши учасників процесу, вважає, що обвинуваченому слід продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, виходячи з наступного.

Згідно ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведене, що жоден із більш мяких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього кодексу.

Суд, в обґрунтування обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, продовженні строку його дії, посилався на те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, за один із яких законом передбачено кримінальне покарання у виді позбавлення волі строком від 4-х до 8-ми років, не працює, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, тому може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, впливати на потерпілу, свідків.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, забезпечує особам, яким обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які, з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення законності позбавлення свободи, що означає необхідність перевірки не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а також мети, з якою застосовувалися затримання та подальше тримання під вартою. При цьому рішення суду про продовження строку тримання під вартою, не може базуватися на первісних підставах, що слугували для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Суд має з`ясувати можливість застосування до особи, яка тримається під вартою, будь-яких альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою.

Оскільки обставини, на які посилався суд при обранні обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою та продовженні строку його дії не змінилися, суд вважає, що інший запобіжний захід не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, так як він хоча й згідно ст. 89 КК України не судимий, обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень за ст. ст. 296 ч. 4, 307 ч. 1 КК України, які відносяться до тяжких злочинів, за один із яких законом передбачено кримінальне покарання у виді позбавлення волі строком від 4-х до 8-ми років, не працює, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, тобто він може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, впливати на потерпілу, свідків, чим перешкоджати кримінальному провадженню, яке є суспільним інтересом, що незважаючи на презумпцію невинуватості превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 р. ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Вказані ризики, на які посилався слідчий суддя при обранні ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд при продовжені строку тримання під вартою, продовжують існувати.

Розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, суд вважає їх такими, що не здатні на цей час забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, тобто застосування більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого на даний час неможливе, відповідні ризики продовжують існувати та не зменшилися, є достатніми та виправдовують тримання особи під вартою.

Можлива необхідність «пошуку» або встановлення будь-яких свідків самим обвинуваченим, хоча й є його правом, але не є підставою для звільнення з-під варти.

Тому, суд вважає, враховуючи також положення ст. 178 КПК України, що обвинуваченому ОСОБА_4 , слід продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 197, 199, 315 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 по 09.10.2021 р..

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим з дня вручення її копії.

Суддя: