Номер провадження: 11-кп/813/136/21
Номер справи місцевого суду: 498/582/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

11.03.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_9 на вирок Роздільнянського районного суду Одеської області від 11 жовтня 2019 р. відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Цебрикове Великомихайлівського району Одеської області, громадянина України, маючого спеціальну освіту - тракториста, працюючого по найму, інваліда ІІІ групи, перебуває на обліку в ООПНД з 2002 року, одруженого, на утриманні має двох неповнолітніх дітей: 2006 та 2010 року народження, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- обвинуваченогоу вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,

встановив:
Зазначеним вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 345 КК України та виправдано у зв`язку з не доведеністю, що кримінальне правопорушення вчинене ним.
Процесуальні витрати на залучення експертів в сумі 1144,00 грн відшкодовано за рахунок держави.
Вирішено долю речових доказів.
В апеляційній скарзі прокурора Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_9 ставиться питання про скасування вироку суду першої інстанції, ухвалення нового вироку, яким визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, призначити йому покарання у вигляді 2 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік, додатково поклавши обов`язки, передбачені ст. 76 КК України. Також ставиться питання щодо повторного дослідження доказів, а саме: показів потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , відеофайлу події від 02.06.2018, висновку СМЕ №41/2.
В ході апеляційного розгляду прокурор ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу прокурора Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_9 та просив повторно дослідити в судовому засіданні покази потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , оскільки суд першої інстанції не надав їм належної оцінки при ухваленні оскаржуваного вироку. Також прокурор просила дослідити відеофайл події від 02.06.2018, оскільки не погоджується з висновками суду першої інстанції, що вказаний доказ є недопустимим та неналежним. На дослідженні висновку СМЕ №41/2 прокурор ОСОБА_6 не наполягав та відмовився від цих вимог.
Натомість захисник ОСОБА_8 заперечував проти задоволення зазначеного клопотання прокурора, просив відмовити в його задоволенні, оскільки його мотиви є не обґрунтованими.
Заслухавши суддю-доповідача, думки учасників судового розгляду та перевіривши доводи клопотання, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Частинами 1, 2 статті 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Згідно ч. 6 ст. 22 КПК України, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.
За змістом цієї норми процесуального закону учасник судового провадження має право не лише формально заявити клопотання про повторне дослідження обставин або доказів, а й повинен зазначити, які конкретно обставини (докази) потрібно дослідити, та обґрунтувати, чому вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями чи взагалі не досліджені.
Апеляційний суд з даного питання зауважує, що розгляд у суді апеляційної інстанції не повинен дублювати дослідження доказів, яке проводилося у місцевому суді, оскільки це суперечить основним засадам кримінального процесуального законодавства України. Незгода сторони обвинувачення з показаннями свідків та письмовими доказами по справі, не є підставою для повторного дослідження цих доказів.
Таку правову позицію висловив Верховний Суд у своїй постанові від 10.02.2021 в справі №127/14811/17.
Таким чином, норми ч. 3 ст. 404 КПК України зобов`язують суд апеляційної інстанції провести повторне дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження, лише коли суд першої інстанції дослідив ці обставини неповно або з порушенням. Сама по собі незгода захисника та обвинуваченого з висновками, зробленими на підставі досліджених доказів, не може бути безумовною підставою для повторного дослідження тих самих доказів, апеляційним судом за відсутності обставин, передбачених ч. 3 ст. 404 КПК України.
При цьому, у клопотанні сторона обвинувачення порушує питання щодо повторного дослідження показів потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 .
Як вбачається із вироку суду першої інстанції ним були досліджені зазначені покази потерпілих та свідків, а також надана оцінка недопустимості доказу носія відеоінформації, який містить записи з різних носіїв інформації невстановленого походження, а тому є неналежним доказом (т. 3 а.п. 81-83)
З огляду на що, колегія суддів вважає, що прокурором ОСОБА_6 не доведена необхідність у повторному досліджені доказів, а також те, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, а тому у заявленому клопотанні слід відмовити.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,
ухвалив:
У задоволені клопотання прокурора про повторне дослідження показів потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , відеофайлу події від 02.06.2018 - відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді Одеського апеляційного суду:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4