Справа № 442/3673/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/330/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2021 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу прокурора Дрогобицької окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської областівід 22 березня 2021 року про повернення обвинувального актау кримінальному провадженні № 0000766 відносно ОСОБА_7 , за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

за участю:
прокурора ОСОБА_8 ,

потерпілої - ОСОБА_9 ,

встановила:

Прокурор ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22.03.2021, якою прокурору Дрогобицької місцевої прокуратури Львівської області повернуто обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР, за №0000766 від 09.05.2020, про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Суд першої інстанції повернув обвинувальний акт прокурору з мотивів невідповідності останнього вимогам ст. 291 КПК України, виходячи з наступного.

Відповідно до обвинувального акту від 26.09.2020 року, ОСОБА_7 обвинувачується у спричиненні умисного легкого тілесного ушкодження, тобто у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.

Але при цьому, в даному обвинувальному акті відсутні відомості про те, кому саме спричинила умисні легкі тілесні ушкодження обвинувачена ОСОБА_7 .

Також, юридичне формулювання обвинувального акту не відповідає юридичному формулюванню в повідомленні про підозру від 23.09.2020 року в даному кримінальному провадженні, згідно якого ОСОБА_7 підозрюється у заподіянні умисних легких тілесних ушкоджень, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.

З порівняння юридичних формулювань вищезазначених процесуальних документів, - повідомлення про підозру від 23.09.2020 року та обвинувального акту від 26.09.2020 року, - вбачається, що ОСОБА_7 було повідомлено підозру у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, а саме - у заподіянні умисних легких тілесних ушкоджень (множинних), а вже обвинувальним актом ОСОБА_7 обвинувачено в скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, а саме - у спричиненні умисного легкого тілесного ушкодження (одинарного).

Однак, диспозиція ч.1 ст. 125 КК України передбачає кримінальну відповідальність саме за умисне легке тілесне ушкодження, а не за спричинення таких наслідків будь-якими діями. Юридично значимий термін "спричинення" міститься в диспозиції ч.2 ст. 125 КК України, за якою ОСОБА_7 підозру не повідомлено. Таким чином в обвинувальному акті від 26.09.2020 року міститься інший склад злочину, ніж той, в якому ОСОБА_7 повідомлено про підозру.

Крім неконкретності обвинувачення, обвинувальний акт від 26.09.2020 року складено (оформлено) не уповноваженою законом службовою особою органу дізнання з пропуском строку дізнання.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 3 КПК України досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується направленням до суду обвинувального акта.

Згідно п.3 ч.2 ст. 283 КПК України однією із дій, що свідчить про закінчення досудового розслідування є звернення до суду з обвинувальним актом. Викладене вказує на те, що складання обвинувального акту та звернення з ним до суду є частиною досудового розслідування і процесуальними діями, що його закінчують.

Тобто, завершальною стадією досудового розслідування є направлення обвинувального акту до суду, та можна зробити висновок, що саме після вчинення цієї процесуальної дії повноваження слідчого в провадженні припиняються. В разі повернення обвинувального акту прокурору, досудове розслідування має бути поновлено, що оформлюється відповідним документом, про що має бути зазначено в реєстрі досудового розслідування.

ОСОБА_7 , підозру про вчинення кримінального правопорушення за ч.1 ст. 125 КК України було повідомлено ще 11.06.2020 року, після чого 16.06.2020 року слідчим складено обвинувальний акт, що був підписаний і затверджений прокурором та переданий до суду, який ухвалою від 22.06.2020 року призначив підготовче судове засідання, де ухвалою від 15.07.2020 року цей обвинувальний акт повернув прокурору для внесення з урахуванням вимог глави 25 КПК України.

В подальшому прокурор (процесуальний керівник), без поновлення відповідним документом досудового розслідування, постановою від 24.07.2020 року визначив орган дізнання даного кримінального проступку, що зазначено в реєстрі досудового розслідування, переданого в суд з обвинувальним актом від 26.09.2020 року. При цьому, постанову про призначення групи прокурорів (процесуальних керівників) прокурора було призначено на 20 днів пізніше (14.08.2020 року) після визначення органу дізнання, що також зазначено в реєстрі досудового розслідування, переданого в суд з обвинувальним актом від 26.09.2020 року.

Наведені факти вказують на обставини здійснення дізнання у даному кримінальному провадженні службовою особою без наданих законом повноважень у зв`язку з відсутністю поновлення досудового розслідування (дізнання) та визначенням органу дізнання не уповноваженим на це прокурором.

До тогож, вдруге підозру ОСОБА_7 дізнавачем повідомлено через два місяці 23.09.2020 року, а обвинувачення висунуто 26.09.2020 року з порушенням вимог ч.3 ст. 219 КПК України за наявності вперше повідомленої та не скасованої підозри від 11.06.2020 року.

За вказаний період від 11.06.2020 року (вперше повідомлено про підозру) і до 23.09.2020 р. (вдруге повідомлено про підозру) та 26.09.2020 року (складення і затвердження обвинувального акту) прокурором не було здійснено жодних дій відповідно до ст.ст. 294-295 КПК України стосовно продовження строку досудового розслідування (дізнання).

Не погоджуючись з даною ухвалою прокурор подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати через незаконність ухвали, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам провадження.
Вважає, що вказані мотиви суду на повернення обвинувального акту не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки на переконання прокурора при складенні обвинувального акту були дотримані вимоги ст. 291 КПК України в повному обсязі. Доводи наведені в ухвалі є необґрунтованими там неповними, а рішення прийняте судом з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що під час підготовчого судового засідання суд не повинен давати оцінки фактичним обставинам, доказам та правовій кваліфікації визначеного обвинувальним актом, оскільки ці питання вирішуються на стадії судового розгляду та оформлюються відповідним рішення.

На думку прокурора дану ухвалу суд першої інстанції прийняв виключно на підставі клопотання захисника обвинуваченої і не було взято до уваги заперечення прокурора в кримінальному провадженні.

У матеріалах кримінального провадження була постанова про призначення групи прокурорів, однак вона судом навіть не витребовувалася, для підтвердження чи спростування покликань захисника обвинуваченої.

Крім того, враховуючи те, що кримінальне провадження скеровано в суд першої інстанції вперше, як злочин, ще до вступу змін у КПК, а саме Закону України « Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» провести підготовче судове засідання, не вдалося оскільки ОСОБА_7 не з`явилася до суду хоча була повідомлена про таке засідання, суд прийняв рішення повернути обвинувальний акт так, як злочин передбачений ч.1 ст.125 КК України, підпав під ознаки проступку, 24.07.2020 місцевою прокуратурою отримано обвинувальний акт, того ж дня керівником прокуратури відновлено досудове розслідування в ЄРДР, а процесуальним керівником визначено підслідність за відділом дізнання Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області. Після отримання матеріалів кримінального провадження відділом дізнання було проведено більш 10 спроб вручити повістку про прибуття до дізнавача для проведення процесуальних дій, однак ОСОБА_7 , зловживаючи своїми правилами під приводом різних вигаданих причин, відмовилася отримувати такі повістки, а також прибувати до дізнавача.

Апелянт звертає увагу, що ОСОБА_7 , у період зазначений в ухвалі, перебувала на лікарняному що унеможливлювало її участь в процесуальних діях відповідно до листа Дрогобицької ЦМЛ. Тільки після звернення до суду 16.09.2020 з клопотанням дізнавача, погодженого прокурором, про здійснення приводу, підозрювана була доставлено до органу досудового розслідування.

Заслухавши доповідача, міркування прокурора, який просив задоволити апеляційну скаргу, думку потерпілої ОСОБА_9 , яка підтримала апеляційні вимоги прокурора та просила їх задовольнити, при цьому наголосила, що саме їй ОСОБА_7 було спричинено легкі тілесні ушкодження, вивчивши матеріали кримінального провадження колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.3 КПК України обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно з ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам викладеним у статті 291 КПК України.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Підставою для повернення обвинувального акту відносно ОСОБА_7 в ухвалі суду першої інстанції вказано на не підтвердження стороною обвинувачення своїх повноважень, а також про невірне формулювання кваліфікації пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення за ч.1 ст. 125 КК України, виходячи з формулювання пред`явленої їй підозри.

З матеріалів справи, зокрема обвинувального акту від 26.09.2020, вбачається, що ОСОБА_7 , у ході словесного конфлікту штовхнула ОСОБА_9 , внаслідок чого остання впала на ліву руку. Після того, як ОСОБА_10 піднялася із землі ОСОБА_7 схопила за кисть лівої руки та викрутила, внаслідок чого заподіяла потерпілій тілесні ушкодження у виді рани на тильній поверхні лівої кисті та забою м`яких тканин лівої кисті, яка відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень. Таким чином спростовано покликання в ухвали щодо не зазначення особи, якій було нанесено ушкодження.
Матеріалами кримінального провадження, які були надані суду першої інстанції та наявні у суді апеляційної інстанції, відсутнє повідомлення про підозру на яку суд першої інстанції покликається в ухвалі, а тому перевірити достовірність викладеного немає можливості.
До апеляційної скарги прокурором було долучено ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду від 22.03.2021 про повернення прокурору обвинувального акту стосовно ОСОБА_7 за ч.1 ст. 125 КК України для усунення недоліків. Крім того долучено повідомлення про визнання групи прокурорів від 10.05.2020; витяг з ЄРДР від 09.05.2020 із зазначенням слідчих та прокурорів у даному провадженні та постанова від 20.05.2020 про визначення групи прокурорів, які судом першої інстанції не витребовувались та не оглядалися, а відтак покликання прокурора про те, що суд першої інстанції безпідставно повернув обвинувальний акт знайшли свої підтвердження в суді апеляційної інстанції.
Обвинувальний акт не є доказом у кримінальному провадженні, викладені в обвинувальному акті твердження органу досудового розслідування мають бути доведені в судовому засіданні стороною обвинувачення чи спростовані стороною захисту, тим самим реалізувати принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Більше того, це не звільняє суд від обов`язку всебічно, повно та неупереджено дослідити всі обставини кримінального провадження, оцінити кожен доказ, що поданий як стороною обвинувачення, так і стороною захисту, в порядку передбаченому кримінальним процесуальним законом, та за наслідком цього постановити законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.
Таким чином, колегія суддів вважає, апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні обґрунтованою та приходить до переконання, що ухвалу суду першої інстанції про повернення обвинувального акту прокурору слід скасувати, оскільки така постановлення з порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Отже, колегія суддів, приймаючи до уваги доводи апеляційної скарги прокурора, вважає, що підстав для повернення обвинувального акта у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 не було, а тому ухвала суду першої інстанції підлягає до скасування з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 412, 419 КПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу прокурора Дрогобицької окружної прокуратури ОСОБА_6 - задовольнити.

Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської областівід 22 березня 2021 року про повернення обвинувального актау кримінальному провадженні № 0000766 відносно ОСОБА_7 , за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України скасувати, призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції тим же складом суду.
Ухвала остаточна та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: