печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 травня 2021 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:
06.05.2021 у провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання сторони кримінального провадження - прокурора третього відділу організації процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами центрального апарату Національної поліції України Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про накладення арешту на майно та про визначення порядку зберігання речового доказу у кримінальному провадженні № 0000080 від 18.02.2013.

Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

У судове засідання прокурор не з`явився, про місце і час розгляду клопотання повідомлений належним чином. Слідчий через канцелярію суду подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність, вимоги підтримує та просить задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Частиною 1 статті 172 КПК України передбачено окрім іншого, що неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання у відсутність осіб, які не з`явились, оскільки їх не прибуття не перешкоджає розгляду клопотання на підставі наданих доказів.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, надходжу до наступних висновків.

Матеріали клопотання сторона обвинувачення обґрунтовує наступним.

Головним слідчим управлінням Національної поліції України, під процесуальним керівництвом Офісу Генерального прокурора, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000080 від 18.02.2013 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 191 КК України.

У ході слідства встановлено, що службові особи ТОВ «Ресторан «Спорт» та ТОВ «Розважальний центр спорту» шляхом зловживання своїм службовим становищем незаконно заволоділи чужим майном - цілісним майновим комплексом « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 ,

Так, 29.03.1996 укладено договір купівлі-продажу № 30/991 між представництвом Фонду державного майна України у місті Бровари та товариством покупців створеним працівниками ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_1 » що за адресою: АДРЕСА_1 , який засвідчено приватним нотаріусом ОСОБА_4 . На виконання умов зазначеного договору, 30.05.1996 Голові Товариства покупців ресторану «Спорт» ОСОБА_5 , видано свідоцтво про право власності на майно. При цьому свідоцтво на право власності видано на майно яке знаходиться в будівлі ресторану «Спорт», а не на саму будівлю за вищевказаною адресою, що підтверджується актом прийому-передачі від 30.05.1996, а також показами наданими свідками ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , які повідомили про те, що угодою укладеною між Фондом державного майна та товариством покупців Ресторану «Спорт» було передбачено придбання не приміщення, а майна з нього.

Зазначене також підтверджується тим, що з 01.02.1995 по 01.10.2006 ТОВ «Ресторан Спорт» орендувало у Виробничого управління комунального господарства приміщення ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 .

Броварською міською радою 17.04.2007 прийнято рішення № 286-19-05 «Про затвердження програми приватизації об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Бровари на 2007-2008 роки», згідно якого ресторан «Спорт», площею 819,80 кв.м., підлягає приватизації на аукціоні. На виконання вказаного рішення, ТОВ «Ресторан Спорт» 24.05.2007 отримав від управління комунальної власності м. Бровари лист про включення цілісного майнового комплексу «Спорт» до переліку об`єктів, що підлягають приватизації.

Проте, отримавши вказаний лист службові особи ТОВ «Ресторан Спорт» вступили в злочинну змову зі службовими особами Броварської міської Ради, а також з іншими невстановленими особами, з метою привласнення комунального майна м. Бровари, Київської області.

Так, службові особи ТОВ «Ресторан «Спорт», з метою незаконного привласнення нерухомого майна, звернулись із позовом про визнання права власності на приміщення ресторану за ТОВ «Ресторан «Спорт» до Київського міжобласного апеляційного господарського суду, умисно приховавши від суду документи, які підтверджують той факт, що приміщення ресторану «Спорт» та готелю « ІНФОРМАЦІЯ_1 » у приватну власність ТОВ «Ресторан «Спорт» не передавались.

Рішенням господарського суду Київської області у справі № 9/225-07 від 04.02.08 в задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі. Постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 25.06.08, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 23.09.08, апеляційну скаргу ТОВ «Ресторан Спорт» на вищевказане судове рішення задоволено частково, рішення господарського суду Київської області від 04.02.08 скасовано та прийнято нове рішення, яким позов ТОВ «Ресторан Спорт» до Броварської міської ради задоволено та визнано за позивачем право власності на приміщення ресторану «Спорт» загальною площею 819,8 кв. м., що знаходиться за вищевказаною адресою. У ході слухання судами зазначеної справи, службовими особами ТОВ «Ресторан «Спорт» як доказ здобуття права власності на приміщення ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_1 » було надано угоду про спільну діяльність від 18.03.1996.

Поруч з цим у ході досудового слідства, проведено судово-технічну експертизу згідно висновку якої № 8329/11-33 встановлено, що в угоді про спільну діяльність від 18.03.1996 машинописний текст «ресторану «Спорт» з приміщенням» у графі «назва об`єкту приватизації» виконаний шляхом додрукування слів «з приміщенням» на тій друкарській машині, що і основний текст, яким заповнені графи бланку угоди та виконані вільні зразки машинописного тексту, але не в той час яким датована досліджувана угода, а в інший період час з використанням різних стрічок для друкування.

Продовжуючи реалізовувати злочинний план, спрямований на заволодіння цілісним майновим комплексом, розташованим за адресою: Київська область, м. Бровари, вул. Гагаріна, 28, службові особи ТОВ «Ресторан Спорт» 10.02.2010 звернулися до Господарського суду Київської області з заявою про виправлення описки за попереднім рішенням. Вказану заяву було задоволено та рішенням суду від 15.02.2010 під виглядом виправлення описки у рішення від 02.02.2008 внесено зміни про те, що замість приміщення «ресторан Спорт» слід читати цілісний майновий комплекс «Спорт», в тому числі готель та ресторан «Спорт».

У подальшому, службові особи ТОВ «Ресторан «Спорт», знаючи, що вказаний вище цілісний майновий комплекс, який складається з готелю «Спорт» та ресторану «Спорт», належить на праві власності Броварській міській раді та перебуває на балансі КП «Служба Замовника» Броварської міської ради Київської області, з метою незаконного заволодіння вказаним нерухомим майном, уклали із ТОВ «Розважальний центр спорту» договір №1420 від 30.04.2010 року купівлі-продажу нежилого приміщення - комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який складається з готелю та ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_1 » загальною площею 3498,1 кв.м. Вказаний договір було нотаріально посвідчено приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі за № 1420, а також зареєстровано в Державному реєстрі правочинів за № 3922590.

З метою незаконного заволодіння зазначеним нерухомим майном, службові особи ТОВ «Ресторан «Спорт», зловживаючи своїм службовим становищем, при укладенні вказаного договору внесли до нього завідомо неправдиві відомості про те, що земельна ділянка, на якій розташоване майно, перебуває у користуванні ТОВ «Ресторан «Спорт». При цьому, службовим особам ТОВ «Розважальний центр спорту» було відомо, що службові особи ТОВ «Ресторан «Спорт» незаконно заволоділи чужим майном - комплексом «Спорт» загальною площею 3 498,1 кв. м.

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 7074/11-15 від 12.04.2012, станом на 01.03.2010, тобто на момент оформлення права власності на цілісний майновий комплекс та станом на 30.04.2010 року, тобто на момент продажу цілісного майнового комплексу, його вартість становила 25 393 499 гривень з ПДВ (у договорі купівлі-продажу вартість була визначена у сумі 132 563 грн.).

Таким чином, як вказує прокурор в клопотанні, службові особи ТОВ «Ресторан Спорт» та ТОВ «Розважальний центр спорту» привласнили майно територіальної громади міста Бровари, чим позбавили права власності територіальну громаду в особі Броварської міської ради на будівлю та її приміщення за адресою: м.Бровари, вул. Гагаріна, 28, вартість яких становить 25 393 499 грн., що в 600 і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян і є особливо великим розміром.

У подальшому ТОВ «Ресторан «Спорт» 29.10.2010 припинено як юридичну особу, про що свідчить запис у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців № 7433210.

Прокуратурою Київської області 27.08.2010 на ухвалу Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 15.02.10 внесено касаційну скаргу до Вищого господарського суду України. Постановою Вищого господарського суду України від 25.11.10 вказану касаційну скаргу задоволено, ухвалу Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 15.02.2010 про виправлення описки скасовано.

Постановою слідчого у кримінальному провадженні від 31.03.2021 цілісний майновий комплекс «Спорт» загальною площею 3 498,1 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Крім того, у випадку, передбаченому ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом.

Слідчий суддя вивчивши матеріали провадження за клопотанням вважає, що є достатні підстави вважати, що майно, на арешті якого наполягає орган досудового розслідування, відповідає вимогам визначених ч. 2 ст. 170 КПК України, а відтак потреби органу дізнання виправдовують такий ступінь втручання у права та свободи власника майна, як арешт майна.

При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

За таких обставин, клопотання підлягає задоволенню, приходячи до такого висновку, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту.

Що стосується розгляду клопотання органу досудового розслідування в частині передачі майна в управління Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, то слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до абзацу сьомого частини шостої статті 100 КПК України, речові докази вартістю понад 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження, передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, для здійснення заходів з управління ними з метою забезпечення їх збереження або збереження їхньої економічної вартості, а речові докази, зазначені в абзаці першому цієї частини, такої самої вартості - для їх реалізації з урахуванням особливостей, визначених законом.

У випадках, передбачених пунктами 2, 4 та абзацом сьомим частини шостої цієї статті, слідчий за погодженням із прокурором або прокурор звертається з відповідним клопотанням до слідчого судді місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, або до суду під час судового провадження, яке розглядається згідно із статтями 171-173 цього Кодексу. Прокурор у випадку, передбаченому абзацом сьомим частини шостої цієї статті, не пізніше наступного робочого дня з моменту постановлення ухвали слідчого судді, суду надсилає копію цієї ухвали Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, із зверненням щодо прийняття активів, а також вживає невідкладних заходів щодо передачі цих активів Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Частиною першою статті 2 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» (далі - Закон) передбачено, що Національне агентство є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері виявлення та розшуку активів, на які може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, та/або з управління активами, на які накладено арешт або які конфісковано у кримінальному провадженні.

У пункті 4 частини першої статті 9 Закону зазначається, що на Національне агентство покладено функцію з проведення оцінки, ведення обліку та управління активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні.

За абзацом четвертим частини першої статті 1 Закону, управляючи активами, Національне агентство забезпечує збереження активів, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, та їх економічної вартості.

Відповідно до частини третьої статті 21 Закону, управління активами, зазначеними у частині першій цієї статті, здійснюється Національним агентством на умовах ефективності, а також збереження та збільшення їх економічної вартості.

Абзацом першим частини першої статті 19 Закону встановлено, що Національне агентство здійснює управління активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, у тому числі як захід забезпечення позову - лише щодо позову, пред`явленого в інтересах держави, із встановленням заборони розпоряджатися та/або користуватися такими активами, сума або вартість яких дорівнює або перевищує 200 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня відповідного року.

Відповідно до абзацу другого частини першої статті 19 Закону, активи, визначені абзацом першим цієї статті, приймаються в управління на підставі ухвали слідчого судді, суду чи згоди власника активів.

Згідно з частиною другою статті 19 Закону, у разі прийняття в управління активів, які чи права на які та їх обтяження підлягають державній реєстрації, Національне агентство надсилає того самого дня інформацію про накладення арешту на активи органам, що ведуть державні реєстри таких активів, прав на них або їх обтяжень.

Частиною першою статтею 21 Закону встановлено, що управління рухомим та нерухомим майном, цінними паперами, майновими та іншими правами здійснюється Національним агентством шляхом реалізації відповідних активів або передачі їх в управління.

Вимогами абзацу другого частини другої статті 21 Закону передбачено, що управління активами здійснюється на підставі договору, укладеного відповідно до глави 70 Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, між Національним агентством та управителем визначеним за результатами конкурсу відповідно до абзацу першого частини другої зазначеної статті Закону.

Згідно з частиною четвертою статті 21 Закону, майно, в тому числі у вигляді предметів чи великих партій товарів, зберігання якого через громіздкість або з інших причин неможливе без зайвих труднощів, або витрати із забезпечення спеціальних умов зберігання якого чи управління яким співмірні з його вартістю, або яке швидко втрачає свою вартість, а також майно у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню, підлягає реалізації за цінами щонайменш не нижче ринкових.

У разі надходження винесеного у межах наданих законом повноважень рішення прокурора, а також судового рішення, що набрало законної сили, яким скасовано арешт прийнятих в управління активів, Національне агентство у триденний строк повертає їх законному власнику.

Вимогами статті 24 Закону, встановлено, що надходження від здійснюваного Національним агентством управління активами, а також кошти, одержані на підставі міжнародних угод щодо розподілу та повернення активів в Україну, перераховуються до державного бюджету.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя оцінює індивідуальні ознаки та властивості арештованого у даному кримінальному провадженні майна, вартість якого значно перевищує 200 розмірів мінімальної заробітної плати, що підтверджується матеріалами клопотання прокурора, та як наслідок виходить з того, що зазначені у клопотанні підстави для передачі майна на здійснення заходів з управління ним, мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні та доданих матеріалах та одночасно враховує, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити необхідність передачі такого майна на здійснення заходів з управління ним, з метою забезпечення їх збереження або збереження їхньої економічної вартості, а речові докази, зазначені в абзаці першому частини шостої статті 100 КПК України, такої самої вартості - для їх реалізації з урахуванням особливостей, визначених законом.

Зважаючи на викладене та враховуючи при цьому процесуальну позицію сторони обвинувачення, яка вказує на неможливість самостійно здійснити управління вказаним майном, та враховуючи при цьому об`єктивну необхідність виключити прямий або опосередкований вплив та посягання на арештоване майно, запобігти можливості знищення, відчуження майна, слідчий суддя приходить до переконання про задоволення вимог клопотання щодо передачі майна на зберігання до Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів з метою досягнення завдань кримінального провадження.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 107, 117, 131, 132, 171173, 309 КПК, ст.ст. 1,9, 19, 21 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на цілісний майновий комплекс «СПОРТ», який знаходиться за адресою: Київська область, м. Бровари, вул. Гагаріна, 28, загальною площею 3 498,1 кв. м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 25643203), який належить ТОВ «Розважальний центр спорту» (ЄРДПОУ 36706607), із забороною власнику або особам, які будуть діяти за його дорученням, відчужувати, розпоряджатися та/або користуватися вказаним нерухомим майном.

Передати Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (), в управління у порядку та на умовах, визначених Законом України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів», об`єкт нерухомого майна, а саме: цілісний майновий комплекс «СПОРТ», який знаходиться за адресою: Київська область, м. Бровари, вул. Гагаріна, 28, та перебуває у приватній власності ТОВ «Розважальний центр спорту» (ЄРДПОУ 36706607), із забороною його відчуження.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1