Справа № 128/3133/20
УХВАЛА
Іменем України

03 червня 2021 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючої- судді ОСОБА_1 , при секретаря судового засідання- ОСОБА_2 ,

за участі: прокурора- ОСОБА_3 ,

представника установи - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5 ,

засудженого - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в режимі відеоконференції подання начальника Державної установи «Стрижавська виправна колонія (№ 81)» ОСОБА_7 про перегляд покарання засудженому ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 309 КК України відповідно до Закону України від 22.11.2018 № 2617-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», -

ВСТАНОВИВ:
17.11.2020 до Вінницького районного суду Вінницької області надійшло вищевказане подання, яке мотивоване тим, що ОСОБА_6 відбуває покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, яка відповідно до Закону України від 22.11.2018 № 2617-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» змінена та викладена в новій редакції, у зв`язку з чим просить суд переглянути покарання засудженому ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 309 КК України.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 17.03.2021 , ухвала суду першої інстанції від 23.11.2020 скасована, у зв`язку з істотним порушенням судом вимог кримінального процесуального закону, а справа повернута до суду першої інстанції. ( а.с.54-57)

03.06.2021 у судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просив суд задовольнити подання частково , а саме : за вироком Сокирянського районного суду від 13.03.2020, покарання у виді 2 років позбавлення волі перевести на 5 років обмеження волі та на підставі ст.71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Заставнівського районного суду Ченівецької області від 30.10.2017 і призначити остаточне покарання 2 роки 6 місяців позбавлення волі.

Представник установи ОСОБА_4 при вирішенні подання поклався на розсуд суду.

Захисник ОСОБА_5 , в судовому засіданні зазначила, що вважає позицію прокурора хибною, оскільки Сокирянський районний суд Чернівецької області 13.03.2020, при призначенні покарання врахував вимоги ст.71 КК України, тобто призначив покарання за сукупністю вироків. Зазначила, що предметом розгляду даного подання, є не визначення покарання за сукупністю вироків, а пом`якшення покарання згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», відповідно до якого санкція ч.1 ст.309 КК України була пом`якшена та законодавцем визначено міру покарання не позбавлення, а обмеження волі. З посилання на ст.5 КК України зазначила, що закон який пом`якшує кримінальну відповідальність має зворотну дію у часі, тобто законодавцем чітко визначено, якщо є закон який пом`якшує кримінальну відповідальність повинен бути застосований. Вказала, що ст.74 КК України чітко визначає порядок заміни пом`якшення, а саме: призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу. Вказала, що дане подання вже було предметом розгляду судом та переведено міру покарання з 2 років позбавлення волі до 4 років обмеження волі. Зазначила, що згідна з цією позицією суду, оскільки за правилами ст.72 КК України відбувається перерахунок, а тому вона не розуміє позиції прокурора в частині 5 років обмеження волі, якщо ч.3 ст.74 КК України передбачає, що у разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, тому відбуте засудженим покарання зараховується, з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу. Вважає, що суд при винесенні ухвали від 23.11.2020 перевів покарання, однак остаточного розрахунку не здійснив, тому дане рішення було скасовано. Вважає, що за її розрахунками суд має винести рішення, яким призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у вигляді 2 років 6 місяців і 20 днів обмеження волі.

Засуджений ОСОБА_6 підтримав думку свого захисника ОСОБА_5 .

Вивчивши подання , вислухавши міркування учасників кримінального процесу, дослідивши особову справу засудженого ОСОБА_6 , суд прийшов до такого висновку.

Судом установлено, що ОСОБА_6 відбуває покарання в ДУ «СВК № 81» за вироком Сокирянського районного суду Чернівецької області від 13.03.2020 , яким останнього визнано винним та засудженого за ч. 1 ст. 309 КК України до 2-х років позбавлення волі; згідно ч.1 ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Заставнівського районного суду Чернівецької області від 30.10.2017 та остаточне покарання призначено у виді 2-х років 6-ти місяців позбавлення волі.

Згідно до вироку Заставнівського районного суду Чернівецької області від 30.10.2017 ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за ч.3 ст.185 КК України, до 3-х років позбавлення волі; на підставі ст.71 КК України, останньому частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Решетилівського районного суду Полтавської області від 31.03.2017 за ч.1 ст.185, ч.2 ст.190 КК України, та остаточне покарання призначено у виді 4-х років позбавлення волі; строк відбуття покарання рахувати з 27.09.2017.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішити питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

01.07.2020 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII від 22.11.2018, яким до частини першої статті 309 КК України внесено зміни, після яких санкцією частини першої цієї статті встановлено, що незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин, або їх аналогів без мети збуту караються штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.

Тобто, законодавцем з санкції ч. 1 ст. 309 КК України вилучено такий вид покарання як позбавлення волі та визначено максимальну межу покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років.

В свою чергу, санкція ч.1 ст.309 КК України в попередній редакції закону від 15.04.2008, передбачала вид покарання у виді обмеження волі строком до 3-х років.

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 74 КК України звільнення засудженого від покарання або подальшого його відбування, заміна більш м`яким, а також пом`якшення призначеного покарання, крім звільнення від покарання або пом`якшення покарання на підставі закону України про амністію чи акту про помилування, може застосовуватися тільки судом у випадках, передбачених цим Кодексом. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими ч. 1 ст. 72 цього кодексу.

Згідно ст. 72 КК України одному дню позбавлення волі відповідають 2 дні обмеження волі.

Отже, виходячи з положень ч.3 ст.74 КК України , засудженому ОСОБА_6 слід призначене покарання за ч.1 ст. 309 КК України, у виді 2-х років позбавлення волі пом`якшити шляхом заміни цього покарання на покарання у виді обмеження волі. При чому, виходячи з верхньої межи покарання у виді обмеження волі, передбаченої ч.1 ст.309 КК України у попередній редакції Закону, а не чинній редакції, оскільки Закон виключивши з цієї частини покарання у виді позбавлення волі, частково пом`якшив кримінальну відповідальність, а збільшивши верхню межу покарання у виді обмеження волі з трьох до п`яти років, частково посилив кримінальну відповідальність.

В інший частині вирок Сокирянського районного суду Чернівецької області від 13.03.2020 , слід залишити без змін, оскільки ОСОБА_6 за вироком Сокирянського районного суду Чернівецької області від 13.03.2020 , призначене остаточно покарання із застосування положення ч.1 ст. 71 КК Україниза сукупності вироків, зокрема, вироку Заставнівського районного суду Чернівецької області від 30.10.2017 , яким ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за ч.3 ст.185 КК України, до 3-х років позбавлення волі та на підставі ст.71 КК України, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Решетилівського районного суду Полтавської області від 31.03.2017 за ч.1 ст.185, ч.2 ст.190 КК України.

Тому в даній ситуації , суд вважає, що запропонований розрахунок остаточного покарання ОСОБА_6 захисником ОСОБА_8 , а саме : шляхом автоматичної заміни призначеного остаточного покарання у виді позбавлення волі незалежно від строку призначеного покарання на максимальний строк покарання у виді обмеження волі , - нівелює принцип індивідуалізації покарання призначеного ОСОБА_6 і суперечить вимогам ч.ч.1,3 ст. 74 КК України.

В свою чергу, за засудженим ОСОБА_6 залишається право на звернення до суду із заявою ( клопотанням) про заміну покарання на більш м`яке у порядку п.10 ч.1 ст.537 КПК України.

Також, суд звертає увагу захисника, що ухвалою Вінницького апеляційного суду від 17.03.2021 , ухвала суду першої інстанції від 23.11.2020 була скасована, у зв`язку з істотним порушенням судом вимог кримінального процесуального закону, без оцінки зазначених в ухвалі першої інстанції обставин. ( а.с. 56)

Виходячи з вищевказаного, суд не може погодитися ані з варіантом запропонований прокурором, ані захисником.

У період з 07.06.21-08.06.2021 головуюча у справі перебувала у відпустці, у зв`язку з погіршенням стану здоров`я ( 05.06.2021-06.06.2021- вихідні дні).

Керуючись Законом України від 22.11.2018 № 2617-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», ст.ст. 5,74, 537, 539 КПК України, Суд

ПОСТАНОВИВ:
Подання задовільнити.

Привести вирок Сокирянського районного суду Чернівецької області від 13.03.2020 відносно

ОСОБА_6 засудженого за ч. 1 ст. 309 КК України до 2-х років позбавлення волі, згідно ч.1 ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Заставнівського районного суду Чернівецької області від 30.10.2017 за ч.3 ст. 185 КК України та остаточне призначено покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі, у відповідність до Закону України від 22.11.2018 № 2617-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень».

Вважати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Заставна Чернівгівської області, громадянина України, засудженим за вчинення кримінального проступку за ч.1 ст.309 КК України до 3 (трьох) обмеження волі.

В інший частині вирок Сокирянського районного суду Чернівецької області від 13.03.2020 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Вінницький районний суд Вінницької області протягом 7 днів з моменту її проголошення, а засудженим у той же строк з дня отримання копії повної ухвали суду.

Повна ухвала суду складена 10.06.2021.

Суддя : ОСОБА_1