Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

06 травня 2021 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_4 на вирок Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 02.02.2021 у кримінальному провадженні №0000407 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Улянівка, Братського району, Миколаївської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , із базовою загальною середньою освітою, не працюючого, тимчасово проживаючого по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, раніше неодноразово судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, -

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

В поданій апеляційній скарзі з доповненнями обвинувачений просить вирок суду змінити та застосувати щодо нього більш м`яке покарання у виді обмеження волі.

Згідно оскаржуваного вироку, ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України та призначити покарання

-за ч.3 ст.185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі;

- за ч.2 ст.186 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ч.4 ст.70 КК України до призначеного покарання засудженому ОСОБА_4 частково приєднати не відбуту міру покарання за вироком Здолбунівського районного суду Рівненської області від 21.07.2020 за ч.3 ст.186 КК України та остаточно призначити покарання за сукупністю вчинених злочинів у виді 4 (чотирьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений вказує, що судове рішення підлягає зміні в частині призначеного покарання. Своє клопотання мотивує тим, що він щиро розкаявся у вчинених злочинах, активно сприяв їх розкриттю та добровільно відшкодував потерпілим завдану ним шкоду. Просить дати йому шанс виправитись та бути корисним для суспільства. Також просить утримувати його окремо від інших засуджених, так як є пряма загроза його життю.

За вироком суду, ОСОБА_4 , будучи неодноразово судимим за вчинення корисливих злочинів, на шлях виправлення не став та в період , коли судимість не була погашена чи знята у встановленому законом порядку, повторно вчинив нові корисливі злочини.
Так, ОСОБА_4 , 13 травня 2020 року, користуючись тимчасовою відсутністю нагляду за його діями збоку власника та інших сторонніх осіб, умисно, таємно, через двері проник в середину господарського приміщення ОСОБА_8 , що знаходиться у АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав металеву драбину - стрем`янку та непомітно виніс її з господарського приміщення, перевівши таким чином викрадене майно у своє протиправне володіння, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 , майнової шкоди на суму 1133 гривні 33 копійки.
Продовжуючи злочинну діяльність, ОСОБА_4 , 02 червня 2020 близько 19 години 30 хвилин, перебуваючи на майдані Незалежності в м. Дубно Рівненської області, керуючись корисливим мотивом, вирішив повторно, незаконно та відкрито заволодіти особистими речами ОСОБА_9 .
Реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_9 і всупереч волі потерпілого, діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом ривка, відкрито заволодів його продуктами харчування, а саме: двома кілограмами м`яса курки загальною вартістю 220 гривень 00 копійок.
Після цього, ОСОБА_4 залишив місце події, перевівши викрадені продукти харчування у своє протиправне володіння, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 220 гривень 00 копійок.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, які просили задовольнити подану апеляційну скаргу за наведених в ній підстав, пояснення прокурора, яка просила залишити вирок суду першої інстанції без змін, відповідно відмовивши у задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до таких висновків.

Згідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З положень статті 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та умотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні, зазначених у вироку кримінальних правопорушень, ґрунтується на доказах, зібраних у встановленому законом порядку, досліджених у судовому засіданні, належно оцінених судом.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України є вірною та в поданій апеляційній скарзі не оспорюється.

Беручи до уваги, що в апеляційній скарзі порушується питання про необгрунтованість вироку внаслідок невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого, колегія суддів керуючись ст.404 КПК України не наводить доводи на підтвердження вини ОСОБА_4 у вчиненні поставленого йому у вину злочинів та їх кваліфікації.

У ході призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд першої інстанції, як убачається з вироку, врахував характер та ступінь суспільної небезпечності скоєних ним злочинів, які відповідно до ст.12 КК України - є тяжкими злочинами, було враховано особу обвинуваченого, який неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів та вчинив новий корисливий злочин в період, коли судимість не знята та не погашена за попереднім засудженням, обставини, що пом`якшують покарання.

За наведених обставин, суд прийшов до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого неможливе без ізоляції від суспільства та визнав за необхідне призначити остаточне покарання за скоєні злочини ОСОБА_4 у виді позбавлення волі на строк 4 роки та частково приєднано не відбуту міру покарання за вироком Здолбунівського районного суду від 21.07.2020 за ч.3 ст.186 КК України та остаточно призначено покарання за сукупністю вчинених злочинів у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі.

У роз`ясненнях, зазначених у п.п.1,2 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» від 07 лютого 2003 року, звертається увага судів на необхідності суворого додержання вимог законодавства, що передбачає відповідальність за злочини проти життя та здоров`я особи та вказується, що у справах про злочини даного виду суди зобов`язані як установлювати вину підсудних та призначати їм необхідне й достатнє для їх виправлення та попередження нових злочинів покарання, так і вживати всіх необхідних заходів до повного відшкодування заподіяної потерпілим матеріальної та моральної шкоди. При призначенні покарання відповідно до статей 65-69 Кримінального кодексу України, суди мають ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин, що його характеризують (форма вини, мотив, спосіб, характер вчиненого діяння, ступінь здійснення злочинного наміру, тяжкість наслідків тощо), особу винного й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Про існування будь-яких інших фактичних обставин справи чи даних, окрім тих, які врахував суд при постановленні вироку, підтверджених доказами, які б слугували підставами для зміни вироку та пом`якшення призначеного покарання за вчинені злочини, ні обвинувачений ОСОБА_4 в апеляційній скарзі, ні захисник під час апеляційного розгляду не навели.

За таких обставин, апеляційна скарга не може бути задоволена, оскільки висновки суду першої інстанції сторона захисту у ході апеляційного розгляду на вирок не спростувала.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає вирок суду першої інстанції ухваленим у відповідності до вимог ст.ст. 370, 374 КПК України і підстав для внесення змін у нього або для його скасування не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:

Вирок Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 02.02.2021 у кримінальному провадженні №0000407 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_4 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення цим судом та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_4 в той же час, з дня вручення йому копії судового рішення.

Суддя-доповідач ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3