ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/2062/21
Провадження № 1-кс/362/428/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22.04.2021 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого ВП № 1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Васильківського відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,
в с т а н о в и в:
22.04.2021 року старший слідчий ВП № 1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області капітан поліції ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,
Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , домовились між собою про вчинення заволодіння чужим майном шляхом обману, тим самим вступивши у злочину змову, з метою спільної умисної участі у вчиненні злочину. 19.04.2021, приблизно о 22 год. 00 хв., ОСОБА_7 , та ОСОБА_9 , перебуваючи за адресою: по вул. Шевченка, с. Хотів, Обухівського р-ну Київської області, зустрілись з ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який має у своїй власності автомобіль марки «Fiat» модель «Punto» червоного кольору, Н.З. НОМЕР_1 . Там ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , реалізуючи свій злочинний умисел, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення за рахунок інших осіб, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи в злочинні змові, домовились із ОСОБА_10 про придбання автомобіля за грошові кошти в сумі 1100 доларів США, при цьому не маючи наміру надавати вказані грошові кошти, тим самим ввівши в оману потерпілого.

ОСОБА_10 , будучи введеним в оману, добровільно передав ОСОБА_7 та ОСОБА_9 автомобіль марки «Fiat» модель «Punto» червоного кольору, Н.З. НОМЕР_1 .

Натомість, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 передали ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 1100 доларів США, що являються підробленими та з місця вчинення злочину зникли, тим самим заволодівши вищевказаним автомобілем, шляхом введення потерпілого в обману.

В подальшому, ОСОБА_7 , та ОСОБА_9 автомобілем марки «Фіат-Пунто», червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , розпорядились на власний розсуд, чим завдали потерпілому ОСОБА_10 матеріальної шкоди.
ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, тобто у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайстві), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб.
Слідчим в клопотанні вказано, що метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є те, що підозрюваний ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється в скоєнні кримінального правопорушення, раніше судимий за вчинення злочину проти власності, на даний час останній є обвинувачуваним у вчиненні аналогічного кримінального правопорушення, має запобіжний захід у вигляді застави, під час якого останнього затримано за підозрою у вчиненні нового кримінального правопорушення. Таким чином, вказана обставина свідчить про наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст. 177 КПК України. Крім того, ОСОБА_7 має дані про свідків, потерпілого та іншого підозрюваного у даному кримінальному провадженні, а тому, перебуваючи на волі, останній матиме можливість незаконно впливати на свідків, вказана обставина свідчить наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України. Таким чином, враховуючи вищевказані ризики, а також обставини, на підставі яких слідчий, прокурор дійшли висновку про наявність таких ризиків, застосування будь-якого іншого більш м`якого запобіжного заходу унеможливить забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків
У судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали та просили його задовольнити, оскільки перебуваючи на волі, останній може вчинити нове кримінальне правопорушення, що підтверджується тим, що до нього вже був застосований запобіжний захід у виглядів застави, але його затримано під час вчинення нового кримінального правопорушення, також може незаконно впливати насвідків, потерпілого та іншого підозрюваного у даному кримінальному провадженні, а тому більш м`який запобіжний захід не є можливим.
Допитаний у судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_7 заперечував проти задоволення клопотання, просив у його задоволенні відмовити.
Захисники підозрюваного ОСОБА_7 ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , просили в задоволенні клопотання відмовити, оскільки ризиків передбачених ст. 177 КПК України прокурором та слідчим не доведено, їх підзахисний має постійне місце проживання, так дійсно їх підзахисний перебуває під заставою по іншому кримінальному провадженню, але від суду не ухилявся на виклики до суду постійно з`являється, крім того їх підзахисний перебуває на обліку у лікаря психіатра, має мати, яка потребує догляду, також санкція статті не дозволяє обирати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а тому захисник ОСОБА_5 просив застосувати до його підзахисного більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Заслухавши прокурора, слідчого, захисників, пояснення підозрюваного, дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, а також матеріали кримінального провадження № 0000233 від 20.04.2021 року, слідчий суддя, ретельно перевіривши дотримання уповноваженими органами вимог статей 207 - 213 КПК України; відповідність поданого клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу вимогам ст. 184 КПК України, а також своєчасність надання підозрюваному та його захиснику копії клопотання та матеріалів, що були вручені підозрюваному та захиснику 21.04.2021 року, о 15 год. 37 хв., приходить до наступного висновку.
Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СВ ВП № 1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області перебувають матеріали досудового розслідування за № 0000233 від 20.04.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України тобто у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайстві), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб (а.с.4-5).
Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 20.04.2021 року, 20.04.2021 року о 00 годині 05 хвилин, за адресою АДРЕСА_1 затримано ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.27-30).

20.04.2021 року о 18 год. 07 хв. ОСОБА_7 було вручено повідомлення про підозру (а.с. 31-33).
Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.04.2021 року складеного ст. слідчим СВ ВП № 1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_11 потерпілий впізнав ОСОБА_7 (а.с.12-13).
Підозра ОСОБА_7 підтверджується протоколом огляду місця події від 20.04.2021 року (вилучення грошових коштів) (а.с.8-11), протоколом допиту потерпілого від 20.04.2021 року (а.с.7-11), протоколом допиту свідків від 20.04.2021 року (а.с.16-19), огляду місця події від 20.04.2021 року (вилучення автомобіля), протоколом затримання та особистого обшуку особи від 20.04.2021 року, протоколом допиту підозрюваної ОСОБА_9 від 20.04.2021 року (а.с.40-42) та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

За ч. 1 ст. 177 КПК України, метою і підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є запобігання спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа.
Положенням ч. 2 ст. 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Вичерпний перелік підстав застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначено у ч. 2 ст. 183 КПК України та розширеному тлумаченню не підлягає.
Частина друга статті 29 Конституції України передбачає, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Конституційний Суд України неодноразово вказував на те, що право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які визначені в законі (абзац шостий підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 11 жовтня 2011 року № 10-рп/2011). Обмеження конституційного права на свободу та особисту недоторканність має здійснюватися з дотриманням конституційних гарантій захисту прав і свобод людини і громадянина.
Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, визначеним законом.
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у Листі від 04 квітня 2013 року № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» (далі-Лист ВССУ) наголосив на тому, що вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний:
- здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування і судового розгляду, діяти відповідно до вимог кримінального процесуального закону;
- пам`ятати, що критерії для обрання того чи іншого запобіжного заходу передбачені у ч. 1 ст. 194 КПК, а тому слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу, якщо за результатами розгляду клопотання встановить:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні;
4) перевіряти наявність підстав і мети застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні, встановлювати обґрунтованість таких підстав з огляду на фактичні дані, установлені конкретні обставини кримінального провадження;
5) враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини(ЄСПЛ).
Зважати, що тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені у ст. 177 КПК України.
При розгляді клопотання про обрання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України").
Відповідно до п. 5 Листа ВССУ, слідчий суддя має ретельно перевіряти відповідність поданого клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу вимогам ст. 184 КПК, а також своєчасність надання підозрюваному, обвинуваченому копії клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу (не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання).
У випадку недотримання слідчим, прокурором вимог ст. 184 КПК України слідчий суддя розглядає відповідне клопотання та відмовляє у його задоволенні.
Слідчий суддя, суд, вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі відповідно до ст. 178 КПК України:
1) вагомість наявних доказівпро вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення. У такий спосіб встановленню підлягає обґрунтованість підозри органу досудового розслідування про вчинення кримінального правопорушення підозрюваним, обвинуваченим;
2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;
3)вік(неповнолітня особа, особа похилого віку) та стан здоров`я(наявність тяжких хвороб, інвалідності, нездатність самостійно пересуватися) підозрюваного, обвинуваченого;
4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого у місці його постійного проживання, в тому числі наявність у нього родини й утриманців. Необхідно з`ясуватисімейний стан цієї особи, стан здоров`я членів його сім`ї, кількість та вік дітей, строк фактичного проживання у цій місцевості тощо;
5) наявність у підозрюваногопостійного місця роботи або навчання;
6) репутацію підозрюваного. При врахуванні цієї обставини слідчий суддя, суд зобов`язаний проаналізувати матеріали сторін кримінального провадження, об`єктивно оцінити надані характеристики підозрюваному з місця роботи, навчання, проживання; дані, що свідчать про перебування підозрюваного, обвинуваченого на обліку у наркологічному, психоневрологічному диспансері, тощо;
7) майновий станпідозрюваного. Слід встановити наявність належного цій особі нерухомого майна у місцевості проживання та інших місцевостях, транспортних засобів, грошових банківських вкладів, їх розмір (за наявності відомостей, наданих стороною захисту);
8) наявність судимостей у підозрюваного,
9) дотримання підозрюваним, умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Загальною декларацією прав людини (статті 3, 9) та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України (стаття 5), визначено, що кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість і ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі «ЛУЦЕНКО ПРОТИ УКРАЇНИ» у остаточному рішенні від 19 листопада 2012 року у пункті 62 зазначено: «Суд наголошує, що стаття 5 Конвенції гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим свободи або мати гарантії від продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у пункті 1 статті 5 Конвенції. Цей перелік винятків, встановлений у вищезазначеному положенні, є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме - гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи (рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), № 38717/04, пункт 26, з подальшими посиланнями). Будь-яке свавільне тримання під вартою не може відповідати пункту 1 статті 5 Конвенції. У цьому контексті термін «свавільність» розуміється ширше, ніж лише невідповідність національному законодавству. Як наслідок, законне позбавлення свободи за національним законодавством усе одно може бути свавільним і, таким чином, може порушувати Конвенцію, зокрема, коли з боку державних органів мала місце недобросовісність або введення в оману (рішення від 09 липня 2009 року у справі «Моорен проти Німеччини» (Mooren v. Germany) [ВП], заява № 11364/03, пункти 72, 77 та 78, з подальшими посиланнями), або коли таке позбавлення свободи не було необхідним за конкретних обставин (рішення від 27 лютого 2007 року у справі «Нештак проти Словаччини» (Nestak v. Slovakia), заява № 65559/01, пункт 74)».
Слідчий суддя, оцінивши в сукупності всі обставини, у тому числі відповідно до ст. 178 КПК України, а саме: тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.190 КК України - штраф від трьох тисяч до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк від одного до двох років, або обмеженням волі на строк до п`яти років, або позбавленням волі на строк до трьох років; його вік та стан здоров`я; міцність соціальних зв`язків у місці його постійного проживання, те що він має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де він проживає із батьками; не працюючого; не одруженого; те, що він раніше судимий, а також враховуючи, що до нього в інших судах перебувають обвинувальні акти, які на стадії судового слідства; до нього раніше застосовувались запобіжні заходи, умови яких він не порушував, на виклики до органів досудового розслідування та суду з`являвся, що спростовує твердження прокурора про те, що підозрюваний може ухилятися від слідства та суду, а тому приходить до обґрунтованого висновку про недоведеність прокурором наявності всіх обставин, передбачених частиною першою статті 194 КПК України.
Прокурором та слідчим, окрім того, не підтверджено можливість ОСОБА_7 незаконно впливати на свідків, та потерпілого, оскільки останні вже допитані досудовим слідством, а тому відсутні підстави вважати, що відносно ОСОБА_7 дієвим буде лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з матеріалів справи не вбачається.
При цьому, слідчий суддя на даному етапі кримінального провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, а також вирішувати питання щодо зміни обраного іншим судом запобіжного заходу.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання
Таким чином, враховуючи, ступінь ризиків, які існують у кримінальному провадженні, а саме п. 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та недоведеність прокурором, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не здатний запобігти вказаним ризикам, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити в застосуванні щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати щодо нього альтернативний запобіжний захід, а саме: цілодобовий домашній арешт з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Такий запобіжний захід є співмірним з існуючими ризиками п. 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, відповідає особі підозрюваного та тяжкості пред`явленої йому підозри, може забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та унеможливить незаконно впливати на іншого підозрюваного, перешкоджати кримінальному провадженню та вчинити інше кримінальне правопорушення.
Керуючись ч. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", статтями 176, 177, 178, 183, 184, 193, 195, 196, 197, 206, 309 КПК України, слідчий суддя,
п о с т а н о в и в:
У задоволенні клопотання старшого слідчого ВП № 1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Васильківського відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України відмовити.
Клопотання захисника ОСОБА_7 ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту задовольнити.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Боярка, Фастівського р-н., Київської обл., громадянина України, українця, що має вища освіту, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на шістдесят днів, а саме до «18» червня 2021 року включно.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

- не залишати житло за місцем реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_2 , цілодобово, на період дії ухвали, строком на 60 днів, а саме до «18» червня 2021 року, включно.
- з`являтися на виклики слідчого, прокурора, слідчого судді або суду у встановлений ними час;

- не відлучатись із місця проживання в зазначений час, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.
В разі невиконання вищевказаних зобов`язань може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_7 , що працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Звільнити підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з-під варти в залі суду негайно.
Направити копію ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту для виконання та контролю у відділ №1 Фастівського районного управління поліції ГУНП в Київській області (вулиця, Хрещатик,88, м. Боярка, Київська обл.).

Згідно до вимог ч. 4 ст. 535 КПК України відділ №1 Фастівського районного управління поліції ГУНП в Київській області повідомити слідчого суддю про результат виконання ухвали слідчого судді Васильківський міськрайонний суду Київської області від 22.04.2021 року.

Строк дії ухвали складає два місяці з дня її проголошення та до «18» червня 2021 року, включно.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу протягом п`яти днів з дня її ухвалення може бути подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду.

Повний текст ухвали оголошено «26» квітня 2021 року.

Слідчий суддя ОСОБА_12 -Гавенко