Справа № 638/4352/21
Провадження № 1-кс/638/1112/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2021 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши в залі судового засідання в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова клопотання начальника відділення СВ Харківського районного управління поліції № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_4 про арешт майна по кримінальному провадженні № 0000128, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.03.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Начальник відділення СВ Харківського районного управління поліції № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотання, в якому просить накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_5 , шляхом заборони відчуження, реєстрації, перереєстрації до прийняття остаточного рішення по справі.

Вимоги клопотання обґрунтовує тим, що в провадженні СВ Шевченківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000128 від 23.03.2021 року за ч.2 ст.190 КК України

В ході досудового розслідування встановлено, що загальними зборами ОСББ «Чернишевського 30» відповідно до протоколу загальних зборів від 21.12.2020 року прийнято рішення про проведення інвентаризації (огляду) загального майна багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_2 . За результатами проведеного огляду комісією виявлено факт незаконного заволодіння нежитловими приміщеннями та приміщеннями загального користування АДРЕСА_3 і 19-А з боку окремих мешканців цього будинку. Комісією ОСББ «Чернишевського 30» встановлено приєднання нежитлових приміщень та приміщень загального користування здійснено до квартири АДРЕСА_4 власником якого є ОСОБА_6 і до квартири АДРЕСА_5 , власником якого є ОСОБА_7 , шляхом укладання договору купівлі продажу квартири від 11.10.2011 року посвідченого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_8 щодо передання у власність ОСОБА_6 приміщення №17,18,19 житловою площею 84,9 кв.м. та підсобного приміщення 15,16 площею 6,9 кв.м. загальною площею 91,8 кв.м. у квартирі АДРЕСА_1 , що склало 22/100 частини вказаної квартири.

Під час досудового розслідування встановлено, що 13.12.2012 року ОСОБА_7 , діючи на підставі довіреності від імені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 - співвласники 1 та ОСОБА_6 -співвласник 2 уклали договір про поділ в натурі належного їм майна на праві спільної часткової власності квартири АДРЕСА_1 , де зазначена площа 424,1 кв.м., а житлова площа 214,7 кв.м., фактично у ОСОБА_6 перебувають приміщення 15-19 та 19-А загальною площею 95,2 кв.м. житловою площею 47,5 кв.м., що свою чергу складають ізольовану квартиру АДРЕСА_4 , посвідченим приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_8 .

Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 перебував на посаді голови загальних зборів «Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Чернишевського 30».

В ході проведення досудового розслідування допитано представника потерпілого ОСББ «Чернишевського 30» ОСОБА_11 , яка повідомила про те, що є головою ОСББ «Чернишевського 30» і під час проведення огляду 1-ї секції будинку АДРЕСА_6 на 8 поверсі виявлено, що коридор загального користування приєднано до ізольованої квартири АДРЕСА_4 , загальною площею 3,8 кв.м., а приміщення АДРЕСА_3 переобладнано з приміщення загального користування 31,7 кв.м у житлове приміщення, яке приєднано до ізольованої квартири АДРЕСА_7 , у подальшому АДРЕСА_4 , яке на той час належало ОСОБА_12 , від імені якого діяв за нотаріальною довіреністю ОСОБА_7 , без згоди усіх членів ОСББ, питання про приєднання приміщення та коридору загального користування до квартири АДРЕСА_4 не розглядалось на загальних зборах, тим самим протиправними діями спричинено матеріальні збитки ОСББ «Чернишевського 30».

В ході проведення тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницею в КП «ХМБТІ» вилучено завірені належним чином копії документів інвентаризаційних справ АДРЕСА_8 , та інвентаризаційну справу будинку АДРЕСА_6 , в інвентаризаційній справі №14-А виявлено документ №31 від 20.11.2012 року від голови правління ОСОБА_13 , що ОСББ «Чернишевського 30» не заперечує щодо перепланування квартири АДРЕСА_1 , коридор загального користування площею 3,8 кв. між приміщенням АДРЕСА_3 площею 31,7 кв.м. та коридором АДРЕСА_9 площею 3,5 кв.м. приєднано до квартири АДРЕСА_7 та не заперечує проти проведеного перепланування в квартирі АДРЕСА_7 і приєднання місце загального користування коридора площею 3,8 кв.м.

Під час досудового розслідування допитано в якості свідка голову правління ОСББ «Чернишевського 30» періоду 2008-2013 років ОСОБА_13 , який повідомив, що документ № 31 від 20.11.2012 року не мкладав і підписав його за вказівкою ОСОБА_7 так як він був головою зборів ОСББ «Чернишевського 30» і квартира АДРЕСА_1 належала сину ОСОБА_7 ОСОБА_12 . Загальних зборів щодо передачі приміщень загального користування не проводились.

Органом досудового розслідування встановлено, що квартира АДРЕСА_1 , була об`єктом протиправних дій і виступає в якості речового доказу та приміщення загального користування, які протиправно передані для приєднання в ізольовану квартиру АДРЕСА_10 , спричинено матеріальні збитки ОСББ «Чернишевського 30» і захід забезпечення у вигляді арешту майна необхідний з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), а тому слідчий звернувся до суду з даним клопотанням.

Слідчий надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, вимогу підтримав, просив задовольнити.

Дослідивши клопотання і додатки до нього, вважаю, що клопотання підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України - заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Згідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У зв`язку з вищевикладеним слідчий суддя вважає наявними підстави для накладення арешту на нерухоме майно квартиру, оскільки слідчим доведено та надано докази про підставу і мету відповідно до положень статті 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту цього майна.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання начальника відділення СВ Харківського районного управління поліції № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_4 про арешт майна по кримінальному провадженні № 0000128, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.03.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України задовольнити.
Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_5 , шляхом заборони відчуження, реєстрації, перереєстрації до прийняття остаточного рішення по справі.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: