Номер провадження: 11-кп/813/831/21
Номер справи місцевого суду: 522/7820/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.04.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисниці ОСОБА_7 ,

підозрюваної ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_9 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 07.12.2020 про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0002867, внесеному до ЄРДР 18.11.2019 року, стосовно ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 187 КК України,-

встановив:
Оскарженою ухвалою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002867, внесеному до ЄРДР 18.11.2019, стосовно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.3 ст.187 КК України повернуто прокурору для доопрацювання, з підстав викладених у мотивувальній частині ухвали суду. Підстави для повернення обвинувального акту суд зазначив те, що: обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування відносно ОСОБА_8 , не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки викликає обґрунтовані сумніви щодо формулювання обвинувачення, відсутнє чітке формулювання обвинувачення; обвинувальний акт не містить предмету вчинення кримінального правопорушення; у реєстрі, доданого до обвинувального акту, відсутні реквізити заходів забезпечення кримінального провадження, не відображено результати розгляду слідчим клопотань захисника.

Не погоджуючись із рішенням суду, прокурор Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржену ухвалу суду скасувати, у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та неправильним застосуванням кримінального процесуального законодавства. Просить призначити новий розгляд обвинувального акту у суді першої інстанції у новому складі суду.

Вказує, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 складений у чіткій відповідності до вимог ст. 291 КПК України, зокрема зазначені всі відомості, перелік яких зазначений вказаною нормою закону, в тому числі окремим рядком вказано правову кваліфікацію кримінального правопорушення. В обвинувальному акті за обвинуваченням ОСОБА_8 у викладенні фактичних обставин, вчиненого кримінального правопорушення, та у формулюванні обвинувачення, чітко зазначено, що напад, відповідно до ст. 187 КК України здійснювався обвинуваченим, та іншими особами з метою заволодіння майном потерпілих, а саме двома мобільними телефонами, що свідчить про те, що в обвинувальному акті зазначений предмет злочину. Положення ст. 290 КПК України не містять конкретних вимог щодо даних, які мають бути відповідно у розділах виклад фактичних обставин та формулювання обвинувачення, та відповідно до правової позиції Верховного суду, під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі. Щодо висновків суду в оскарженій ухвалі про невідповідність реєстру матеріалів досудового розслідування вимогам ст. 109 КПК України, прокурор вказує, що реєстр містить всі необхідні реквізити та складений у повній відповідності до вимог зазначеної норми закону. Вважає, що суд першої інстанції у підготовчому судовому засіданні фактично надав оцінку наявності чи відсутності у реєстрі матеріалів досудового розслідування прийнятих слідчим та судом під час проведення досудового розслідування рішень, що має відбуватися лише під час судового розгляду обвинувального акту судом по суті.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, а також зазначив, що на даній стадії судового розгляду суд не мав правових підстав направляти обвинувальний акт прокурору на доопрацювання, відповідно до вимог ст. 314 КПК України; обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисниці адвоката ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили залишити ухвалу без змін; дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінених судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви його ухвалення.

Положеннями ч. 1 ст. 9 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Відповідно до вимог ч. 5 зазначеної статті, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до положень ст. 2 КПК України, одним із завдань кримінального провадження - є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Вимоги до обвинувального акту встановлені ст. 291 КПК України, та даний перелік є вичерпним.

Так, відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження.

Будь-яких інших підстав для повернення обвинувального акту прокурору законом не передбачено.

Апеляційний суд вважає, що висновки суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акту вимогам кримінального процесуального закону, є помилковими. При вивченні матеріалів кримінального провадження апеляційним судом не встановлено порушень норм кримінального процесуального закону, зазначених в ухвалі суду першої інстанції, а судом прийнято передчасне та необґрунтоване рішення про повернення обвинувального акту прокурору.

Як убачається з п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист в кримінальному судочинстві» від 24.10.2003 р. №8, суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом. Зокрема, воно повинно містити данні про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому.

Вказаний принцип закріплений у ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, де зазначено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має бути негайно й детально проінформований зрозумілою для нього мовою про характер і причини висунутого проти нього обвинувачення.

Європейський суд з прав людини (у справі «Абрамян проти Росії») більш ґрунтовно тлумачить зазначену норму, вказуючи на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу, та як деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи. Оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомлений про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 р. у справі «Камінські проти Австрії» №9783/82 п. 79).

Крім того, положення пп. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25.03.1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» №25444/94, п. 52; рішення від 25.07.2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», №23969/94, п. 58; рішення від 20.04.2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», №42780/98, п. 34).

До того ж право бути проінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого пп. «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Відповідно до Постанови Судової палати у кримінальних справах Верховного суду України від 24.11.2016 № 5-328-кс16 під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі.

Що стосується висновків суду на те, що обвинувачення сформульоване не чітко, містить суперечності, не зрозуміло в чому саме обвинувачується ОСОБА_8 , апеляційний суд вважає їх безпідставними та не вмотивованими, оскільки суд вказавши на невмотивованість обвинувачення та наявність недоліків обвинувального акту, не конкретизував та не зазначив у чому саме суд убачає такі недоліки, а лише формально перелічив в ухвалі статті КПК України, практики ЕСПЛ та Конвенції, не конкретизувавши у чому ж полягає неконкретність обвинувачення.

Апеляційний суд вважає, що посилання суду в оскарженій ухвалі на те, що у обвинувальному акті не зазначено предмету вчинення кримінального правопорушення, є безпідставними, оскільки з обвинувального акту стосовно ОСОБА_8 у викладенні фактичних обставин, вчиненого кримінального правопорушення, та у формулюванні обвинувачення, зазначено, що напад, відповідно до ст. 187 КК України, здійснювався обвинуваченим, та іншими особами, з метою заволодіння майном потерпілих, зокрема двома мобільними телефонами.

Апеляційний суд також визнає необґрунтованими висновки суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акту вимогам кримінального процесуального закону та необхідність повернення його прокурору у зв`язку з тим, що в реєстрі, доданому до обвинувального акту, відсутні реквізити всіх заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема не відображено результати розгляду слідчим клопотань захисника, дані про виявлені та вилучені предмети, арештовані речі та документи, місце їх зберігання, що на думку суду унеможливлює повний, об`єктивний та неупереджений розгляд вказаного кримінального провадження.

Положеннями ч. 2 ст. 109 КПК України передбачено, що реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: 1) Номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; 2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; 3) вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

Як убачається з реєстру, вказані вимоги при складанні реєстру виконанні, в оскарженій ухвалі суд не навів конкретних процесуальних рішень, які на його думку не були внесені до реєстру, а також з яких джерел суду про це стало відомо саме на стадії підготовчого судового засідання, що свідчить про необґрунтованість висновків суду в цій частині.

Крім того, згідно правової позиції зазначеній в Постанові Судової палати у кримінальних справах Верховного суду України від 24.11.2016 № 5-328-кс16, положення ч. 2 ст. 109 КПК України є імперативною нормою, а тому не передбачає можливості внесення інших даних до реєстру або даних з обмеженою інформацією. Однак, навіть якщо наявні процесуальні порушення при складанні реєстру, це не є підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

З огляду на викладене, оскільки зазначені в оскарженій ухвалі суду підстави для повернення обвинувального акту стосовно ОСОБА_8 не знайшли свого підтвердження, апеляційний суд вважає, що зазначені обставини є безумовною підставою для скасування ухвали суду першої інстанції.

Враховуючи зазначене вище, апеляційний суд дійшов до висновку про те, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а оскаржена ухвала суду першої інстанції щодо невідповідності обвинувального акту вимогам КПК України, - скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції для виконання вимог ст. ст. 314-317 КПК України.

Керуючись ст.ст. 291, 37-372, 376, 404, 405, 407, 409, 413, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 07.12.2020 про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0002867, внесеному до ЄРДР 18.11.2019 року, стосовно ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 187 КК України,- скасувати.

Призначити новий розгляд обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0002867, внесеному до ЄРДР 18.11.2019 року, стосовно ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 187 КК України у тому ж суді іншим складом суду.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4