1Справа № 335/745/21 1-кп/335/428/2021
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2021 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого суддіОСОБА_1
за участю секретаря судового засіданняОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання представника потерпілої адвоката ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003058 від 19.11.2020 за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України.

Ухвалою суду від 03.02.2021 призначено судовий розгляд у зазначеному вище кримінальному проваджені.

Ухвалою суду від 23.02.2021 прийнято цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, визнано потерпілу цивільним позивачем, а обвинуваченого - цивільним відповідачем у кримінальному провадженні.
11.03.2021 до суду надійшло клопотання представника потерпілої адвоката ОСОБА_3 про арешт майна, яке обґрунтовано тим, що в результаті протиправних дій обвинуваченого потерпілій завдана моральна шкода, яку вона оцінює в 40000,00 грн. Обвинувачений не вживає дієвих заходів щодо відшкодування заданої шкоди, мотивуючи відсутністю у нього коштів, належного доходу, наявністю неповнолітньої дитини, що на думку представника потерпілої може свідчити про те, що він намагатиметься ухилитися від матеріальної відповідальності шляхом продажу (відчуження іншим способом) належного йому майна. Водночас, під час досудового розслідування встановлено, що у власності обвинуваченого перебуває автомобіль «Daewoo Lanos», червоного кольору, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить обвинуваченому на підставі свідоцтва про реєстрація транспортного засобу НОМЕР_2 .
З урахуванням того, що вказаний автомобіль зберіг на собі сліди злочину, пов`язаного з наїздом на пішохода, має доказове значення у справі, його було вилучено слідчим, визнано речовим доказом та ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23.11.2020 на підставі ч. 3 ст. 170 КПК України на вказаний автомобіль накладено арешт. На переконання представника позивача, арешт, застосовний слідчим суддею Ленінського районного суду м. Запоріжжя з метою збереження речових доказів, не спрямований на захист майнових інтересів потерпілого, пов`язаних із пред`явленим до обвинуваченого позову.
Сторони кримінального провадження, повідомлені належним чином про час та місце розгляду клопотання представника потерпілої, у судове засідання не прибули.
Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття учасників кримінального провадження у судове засідання з розгляду клопотання про арешт майна не перешкоджає розгляду клопотання.
Дослідивши матеріали кримінального провадження, вивчивши клопотання представника потерпілої та додані до неї документи, суд доходить висновку, що клопотання підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Частина 2 ст. 131 КПК України передбачає, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).
З клопотанням про арешт майна до суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. Під час розгляду питання про застосування арешту майна сторони повинні надати слідчому судді, суду докази обставин, на які вони посилаються ( ч. 5 ст. 132 КПК України). Цивільний позивач має вказати докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди (ч. 3 ст. 171 КПК України).
Як зазначає потерпіла необхідність застосування арешту вказаного майна полягає у забезпеченні цивільного позову, де вона є цивільним позивачем.
З контексту ч. 1 ст. 170 КПК України випливає, що арешт може бути накладено виключно на майно підозрюваного, обвинуваченого або особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого.
У відповідності до ч. 6 ст. 170 КПК України з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Арешт може бути накладений на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил Кримінального процесуального кодексу України.
Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засоби правового захисту мають бути ефективними, як на практиці, так і за законом.
У рішенні ЄСПЛ «Доран проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття ефективний засіб передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, відновлення порушеного права. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечить принципу верховенства права.
Судом встановлено, що транспортний засіб «Daewoo Lanos», червоного кольору, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , належить обвинуваченому на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .
Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати, зокрема: правову підставу для арешту майна; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб та як зазначено в статті 171 КПК України вказати - перелік майна, на яке накладено арешт; заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно.
Відповідно до ч. 8 ст. 170 КПК України вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.
Враховуючи викладене вище, а також обставини злочину, викладені в обвинувальному акті, співрозмірність заявлених у клопотанні вимог завданням кримінального провадження, наслідки арешту для обвинуваченого, суд вважає, що цивільний позивач надав суду достатньо доказів, що з метою забезпечення цивільного позову слід накласти арешт на транспортний засіб «Daewoo Lanos», червоного кольору, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , належить обвинуваченому на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , тому клопотання слід задовольнити.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 170-175, 395 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника потерпілої адвоката ОСОБА_3 про забезпечення позову - задовольнити.
Накласти арешт на транспортний засіб «Daewoo Lanos», червоного кольору, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_4 , шляхом заборони його відчуження, з метою забезпечення цивільного позову.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на вирок суду.

Суддя ОСОБА_1