Єдиний унікальний номер справи № 373/291/20 Головуючий в суді I інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/1546/2021 Доповідач ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 березня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря судових засідань ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 01 грудня 2020 року, яким
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Селище Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, зареєстровану в АДРЕСА_1 , раніше не судиму, -
визнано винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.296 КК України,
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 01 грудня 2020 року ОСОБА_8 визнано винуватою у вчиненні кримінального проступку за ч.1 ст. 296 КК України та призначено їй покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн. 00 коп.
Позов потерпілої ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про відшкодування майнової та моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 4075 грн. 00 коп. майнової та 4000 грн. 00 коп. моральної шкоди.
За вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватою у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України.
Так, 12 січня 2020 року о 12 год. 30 хв. ОСОБА_8 перебуваючи в кафе ПП «Петрик», що знаходиться по вул. Б.Хмельницького, 102 в м. Переяславі, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, нехтуючи і зневажаючи правилами і нормами поведінки, нецензурно вилаяла власницю кафе ОСОБА_7 та вчинила безлад у приміщенні цього кафе. Зокрема, скинула дві скляні полиці з продовольчим товаром, які впавши на підлогу розбилися, а товар, що на них перебував пошкодився.
Окрім того, обвинувачена зіштовхнула з торгівельної полиці кавоварку «Villa», яка також непоправно пошкодилась. Внаслідок таких дій ОСОБА_8 діяльність кафе було призупинено, а потерпілій ОСОБА_7 було завдано матеріальної шкоди в розмірі 4855 грн. 00 коп.
Продовжуючи свої хуліганські дії, обвинувачена руками завдала потерпілій удари в голову, тулуб та верхні кінцівки (руки), що спричинило потерпілій ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді синців на підборідді, на задній поверхні правого плеча у середній третині, в проекції правого ліктьового суглобу, та саден на передній поверхні грудної клітини праворуч у верхній третині.
Не погоджуючись з рішенням суду, обвинувачена ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу на вирок Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 01 грудня 2020 року, в якій просить вирок місцевого суду змінити, застосувавши до неї мінімальний штраф у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, та зменшити розмір стягнутої з неї на користь потерпілої моральної шкоди до 1000 грн.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що судом першої інстанції не враховано обставини, які пом`якшують покарання, а саме те, що вона вину у вчиненому правопорушенні визнала повністю, розкаялася у вчиненому, не має постійної роботи, а тому призначений розмір штрафу є для неї надмірним. Крім того, визначаючи розмір моральної шкоди суд першої інстанції залишив поза увагою провокуючу поведінку потерпілої.
Апелянт вважає, що з урахуванням її матеріального становища, до неї можливо застосувати мінімальний розмір штрафу, передбачений ст. 53 КК України та зменшити розмір моральної шкоди на користь потерпілої до однієї тисячі гривень.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора та потерпілої, які заперечили проти поданої апеляційної скарги, провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до висновку про те, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються наявними у справі доказами, в їх сукупності, які досліджувались судом під час судового розгляду, та учасниками судового провадження не оспорюються.
Згідно із ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Всупереч доводам апеляційної скарги, суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_8 повністю дотримався вимог вищезазначених норм кримінального закону. Так, призначаючи покарання, суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченою проступку, особу винної, відсутність обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання та призначив ОСОБА_8 покарання у виді мінімального розміру штрафу, установленого санкцією ч.1 ст.296 КК України в редакції Закону, що діяв станом на час вчинення кримінального проступку, з яким колегія суддів погоджується, так як воно є необхідним та достатнім для її виправлення, а також запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_8 про те, що судом першої інстанції не враховано визнання вини обвинуваченої та її щире каяття, то місцевим судом дану пом`якшуючу обставину не встановлено, як не встановлено її і в апеляційному суді. Будь-які докази не підтвердження доводів апеляційної скарги про тяжке матеріальне становище обвинуваченої в матеріалах провадження відсутні, а тому до уваги суду не беруться.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченої про застосування до неї мінімального штрафу, передбаченого ст. 53 КК України, не ґрунтуються на вимогах кримінального Закону, оскільки зазначена норма визначає загальне поняття штрафу, що накладається судом у випадках і розмірі, встановлених в Особливій частині Кримінального кодексу України.

Підстав для призначення ОСОБА_8 більш м`якого покарання, ніж те, що визначено судом першої інстанції, не вбачається.
Щодо доводів апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_8 про зменшення розміру стягнутої з неї на користь потерпілої ОСОБА_7 моральної шкоди, то на переконання колегії суддів, розмір визначеної судом першої інстанції моральної шкоди, стягнутої з обвинуваченої ОСОБА_9 на користь потерпілої ОСОБА_7 у сумі 4000 грн. є обґрунтованим, відповідає вимогам розумності та справедливості, визначений з урахуванням характеру та обсягу страждань, яких зазнала потерпіла внаслідок протиправних дій обвинуваченої, а тому доводи апеляційної скарги щодо зменшення розміру моральної шкоди є безпідставними.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість та вмотивованість ухваленого судом вироку щодо ОСОБА_8 , а відтак про безпідставність доводів апеляційної скарги обвинуваченої.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 01 грудня 2020 року щодо ОСОБА_8 без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду.

Судді:

_______________ _______________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4