ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2021 року місто Фастів

Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1
за участі:
секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
представника потерпілої юридичної особи Виробничого підрозділу моторвагонного депо «Фастів-1» РФ «Південно-Західна залізниця» АТ «Українська залізниця» - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Фастові кримінальне провадження № 0000092 від 21.10.2020 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Закусили Народицького району Житомирської області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, не є інвалідом, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 28.01.2020 Святошинським районним судом міста Києва за ч. 1 ст. 185; ч. 2 ст. 185; ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання виді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 повторно вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаний з проникненням у інше сховище, тобто злочин, передбачений за ч. 2ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України за наступних обставин.
20 жовтня 2020 року близько 23 години 30 хвилин, ОСОБА_5 перебуваючи по вулиці Галафеєва в місті Фастів Київської області, поруч з територією Відокремленого підрозділу «Моторвагонне депо Фастів-1» Державного територіально-галузевого об`єднання «Південно- західна залізниця», помітив на території депо електропотяг, з якого вирішив таємно викрасти електрокабеля.
З метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , діючи повторно, керуючись корисливим мотивом, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, пролізши під воротами, проник на територію Відокремленого підрозділу «Моторвагонне депо Фастів - 1» Державного територіально-галузевого об`єднання «Південно-західна залізниця», яка перебуває під відомчою охороною, де через незачинені двері проник в середину вагону № 2 електропотягу ЕПЛ-9т №005.
В подальшому, ОСОБА_5 , перебуваючи в середині зазначеного потягу, діючи умисно, повторно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, використовуючи кухонний ніж, обрізав частину міжвагонного магістрального електрокабелю довжиною 1,5 м, вартістю 1033,02 гривні, частину електрокабеля ПВС2,5, довжиною 2,5 м, вартістю 92,5 гривні, частину електрокабелю БПВЛ 1,5, довжиною 225 м, вартістю 2785,5 гривні, та частину електрокабелю C5S-P 4, довжиною 14 м, вартістю 26,18 гривень, які поклав до свого рюкзака. Після чого ОСОБА_5 перекинув свій рюкзак з викраденими електрокабелями через паркан вказаного підприємства та сам проліз під воротами паркану, чим міг завдати потерпілій юридичній особі Відокремленому підрозділу «Моторвагонне депо Фастів -1» Державного територіально-галузевого об`єднання «Південно-західна залізниця» майнової шкоди, при цьому останній виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, так як він був затриманий працівниками воєнізованої охорони, тобто у ОСОБА_5 не було реальної можливості розпорядитися викраденим майном.
Тому суд вважає обвинуваченого ОСОБА_5 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України за ознаками закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у інше сховище.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину, підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті та пояснив суду, що він в жовтні 2020 року пізно ввечері їхав з Києва електропотягом у м. Васильків та проспав ст..Васильків і тому доїхав до м. Фастова, де і вийшов з електропотяга. Через ворота потрапив на територію Моторвагонного депо, де побачив електропотяг та через незачинені двері проник в середину одного з вагонів електропотяга. Перебуваючи в середині вагону, кухонним ножем обрізав електрокабеля, які поклав до свого рюкзака. Після чого, перекинув свій рюкзак з викраденими електрокабелями через паркан підприємства, а сам пішов, але був затриманий працівниками охорони.
З наведеного вище видно, що показання ОСОБА_5 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту пред`явленого обвинувачення та обставин вчинення злочину, добровільності та істинності його позиції.
Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини кримінального правопорушення і судом з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, суд, роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, за згодою обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , представника потерпілої юридичної особи ОСОБА_7 та прокурора провів судовий розгляд із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та роз`яснив про позбавлення права на їх оскарження в апеляційному порядку.
Проаналізувавши викладене вище, суд зазначає наступне.
Вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України повністю знайшла своє підтвердження під час судового розгляду.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна(крадіжка), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у інше сховище.
Згідно документів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_5 , останній судимий за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, взятий на облік Центром обліку бездомних громадян, як бездомна особа, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_5 кримінальне покарання, суд враховує наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 є щире каяття.
Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, виходячи з вимог ст. ст. 50 та 65 КК України, враховуючи характер, суспільну небезпечність та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, обставини вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, проте вину визнав у повному обсязі, щиро розповідав про скоєне та розкаявся, обставини, що сприяли вчиненню кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують покарання, вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, але і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими, суд вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, із врахуванням положень ч.3 ст. 68 КК України (призначення покарання за вчинення замаху на злочин).
Саме таке рішення, на думку суду, у даній справі є обґрунтованим, справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових злочинів.
Крім, того відповідно до вимог ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, ОСОБА_5 до призначеного за цим вироком покарання слід частково приєднати невідбуте покарання за попереднім вироком Святошинського районного суду м. Києва від 28.01.2020.
Підстав для застосування ст. 69 та 69-1 КК України судом не встановлено.
Початок строку відбуття покарання ОСОБА_5 слід рахувати з дня набрання вироком законної сили.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення під час судового провадження за цим вироком, слід зарахувати у строк покарання.
З урахуванням призначеного судом покарання запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили слід залишити без змін та продовжити на 60 днів.
Питання про речові докази слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Судові витрати відсутні.
Цивільний позов не заявлено.
Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 100, 349, 369-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три ) роки 6 (шість) місяців.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного за цим вироком покарання частково приєднати невідбуте покарання, призначене за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 28.01.2020 у виді позбавлення волі, призначивши ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 9 (дев`ять) місяців.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з дня набрання вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення зарахувати у строк покарання з 21.10.2020 до дня набрання даним вироком законної сили із розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_5 у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін та продовжити на 60 днів до 26 червня 2021 року.

Речові докази у справі після набрання вироком законної сили, а саме:
- частину міжвагонного магістрального електрокабелю довжиною 1,5 м.; частину електрокабеля ПВС 2,5, довжиною 2,5 м.; частину електрокабелю БПВЛ1, довжиною 225 м., частину електрокабелю С5S-Р26, довжиною 14м., які було передано ОСОБА_8 залишити у власності законного володільця;
- ніж з зубчастим лезом, канцелярський ніж та викрутку знищити.
Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Фастівський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим - з моменту отримання копії вироку суду.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_9 -Тьолушкіна