печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2021 року слідчий суддя Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві клопотання старшого слідчого СВ Печерського УП ГУНП у м. Києві майора поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на вилучена майно, -

В С Т А Н О В И В :

05.05.2021 у провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого СВ Печерського УП ГУНП у м. Києві майора поліції ОСОБА_3 , за погодженням із прокурором Печерської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 , про накладення арешту на вилучені в ході особистого обшуку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 предмети (речі), що мають значення для кримінального провадження.
19 травня 2021 року, до початку розгляду клопотання, стороною кримінального провадження, якою подано вказане клопотання, через канцелярію суду подана заява про розгляд клопотання у його відсутність, також, слідчим у заяві зазначено, що клопотання підтримує в повному обсязі, із підстав, наведених у ньому та просить слідчого суддю задовольнити вказане клопотання.

Захисник підозрюваного ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилась, про розгляд клопотання повідомлявся належним чином, заяв, клопотань, заперечень до суду не надходило.

Відповідно до ст. 107 КПК України, рішення про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час досудового розслідування приймає особа, яка проводить відповідну процесуальну дію. Фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, за виключенням вирішення питання про проведення негласних (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснюється.

За вказаних обставин, слідчим суддею з метою забезпечення дотримання розумних строків розгляду клопотання, визнано можливим її розгляд у відсутність представника СВ Печерського УП ГУНП у м. Києві та захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 . При цьому слідчим суддею враховано положення ст.ст. 22, 26, 306 КПК України.

Частиною 1 статті 172 КПК України передбачено окрім іншого, що неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання у відсутність не з`явившихся осіб, оскільки їх не прибуття не перешкоджає розгляду клопотання на підставі наданих доказів.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, надходжу до наступних висновків.

Обґрунтовуючи вказане клопотання прокурор вважає, що у провадженні слідчого відділу Печерського УП ГУНП в м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004451 від 04.12.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 26.04.2021 близько 14 години 40 хвилин, невстановлені особи, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , шахрайським шляхом, а саме шляхом обману, заволоділи грошовими коштами в розмірі 68400 (шістдесят вісім чотириста) доларів США (відповідно до Національного банку України на 26.04.2021 становить 1 908 456 гривень), чим завдали матеріальної шкоди ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Під час проведення оперативних заходів було встановлено, що до вчинення вказаного кримінального правопорушення причетний громадянин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

26 квітня 2021 року о 15 год. 40 хв., за адресою: АДРЕСА_1 старшим слідчим Печерського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_9 на підставі ст. ст. 40, 104, 131, 132, 190, 191, 208-211, 213 КПК України затримано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході його особистого обшуку було виявлено та вилучено:

- 68 400 доларів США, номіналом по 100 доларів, які поміщено до сейф - пакету № SUD4009133;

- сувенірні грошові кошти номіналом 200, 100, 500 гривень з написами сувенір та три купюри по 100 доларів США, які поміщено до сейф пакету № 7150624;

- мобільний телефон марки «Махсом» чорного кольору, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI1: НОМЕР_2 , з номером: НОМЕР_3 , що поміщено до сейф пакету № EXP0188027;

- грошові кошти у сумі 1189 гривень, які поміщено до сейф пакету № 7150623.

Зазначені речі та документи, відповідно до вимог ст. 84 КПК України, можуть бути використані як докази у даному кримінальному провадженні для встановлення фактів та обставин, що згідно ст. 91 зазначеного Кодексу, підлягають доказуванню.

В іншій спосіб, ніж проведення особистого обшуку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 неможливо виявити та зафіксувати відомості про обставини вчинення злочинів, а в разі відсутності перелічених вище речей та документів, не буде об`єктивної можливості виконати завдання кримінального провадження щодо захисту особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування.

Також слід зазначити, що одержання зазначених речей і документів в порядку ст.ст. 159, 160, 165 КПК України (тимчасовий доступ) є неможливим, оскільки існує загроза їх приховування, зміни та знищення.

Зокрема, одержання перелічених речей та документів надало можливість стороні обвинувачення отримати докази вчинення особами кримінального правопорушення, встановити точні обставини вчинення кримінального правопорушення, встановити схему та зв`язок незаконної діяльності осіб, котрі можуть бути причетні до вчинення даного злочину.

26.04.2021 постановою слідчого у кримінальному провадженні вилучені в ході проведення вищезазначених обшуків предмети, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні та приєднано до матеріалів кримінального провадження.

Слідчий вказує, що вилучені речі мають значення речового доказу в кримінальному провадженні, а отже, з метою забезпечення збереження речових доказів, а також повного та неупередженого розслідування, встановлення всіх обставин кримінального правопорушення, виникла необхідність у застосуванні одного із видів заходів забезпечення кримінального провадження арешту майна.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: забезпечення речових доказів.
Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Так, слідчим суддею встановлено, що вилучені під час обшуку речі, предмети і документи постановою слідчого визнані речовими доказами у кримінальному провадженні та приєднані до нього.

Слідчим доведено, що вказане майно могло бути набуто кримінально протиправним шляхом та отримано внаслідок вчинення кримінального правопорушення, тобто відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, та у випадку не накладення арешту на вказане майно, це може призвести до подальшого відчуження або до інших наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню.

За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. ст. 170-173 КПК України, приходжу до переконання, що клопотання слідчого про накладення арешту на майно підлягає задоволенню з метою збереження речових доказів, задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні, оскільки незастосування арешту може призвести до відчуження майна.

Приходячи до такого висновку, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Таким чином, клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 107, 131, 132, 170173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Клопотання старшого слідчого СВ Печерського УП ГУНП у м. Києві майора поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на вилучена майно задовольнити.
Накласти арешт на вилучені в ході особистого обшуку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 предмети (речі), що мають значення для кримінального провадження, а саме на:
- 68 400 доларів США, номіналом по 100 доларів, які поміщено до сейф - пакету № SUD4009133;
- сувенірні грошові кошти номіналом 200, 100, 500 гривень з написами сувенір та три купюри по 100 доларів США, які поміщено до сейф пакету № 7150624;
- мобільний телефон марки «Махсом» чорного кольору, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI1: НОМЕР_2 , з номером: НОМЕР_3 , що поміщено до сейф пакету № EXP0188027;
- грошові кошти у сумі 1189 гривень, які поміщено до сейф пакету № 7150623.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1