Справа № 444/2219/19 Головуючий у 1 інстанції: Мікула В.Є.
Провадження № 11-кп/811/528/21 Доповідач: Гончарук Л. Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Львівського апеляційного суду в складі:

головуючої Гончарук Л.Я.

суддів Гуцала І.П., Стельмаха І.О.

при секретарі Манишин О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження №0000061 від 26 серпня 2020 року про обвинувачення

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 186 КК України,

за участю прокурора Марушія А.О.,

потерпілої ОСОБА_2

за апеляційною скаргою першого заступника керівника Львівської обласної прокуратури Павленка Р.І. на вирок Жовківського районного суду Львівської області від 06 квітня 2021 року щодо ОСОБА_1 , -

встановила:

вироком Жовківського районного суду Львівської області від 06 квітня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п"ять) років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням встановивши іспитовий строк 3 (три) роки.

У відповідності до вимог ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_1 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Згідно вироку, ОСОБА_1 13 січня 2019 року близько 18 години 30 хвилин знаходячись у м. Рава-Руська Жовківського району Львівської області неподалік будинку № 5 по вул. Сніжній, будучи раніше судимим за ч.2 ст.186, ст. 15 ч.1 ст. 186 ч.2 КК України, маючи умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно- небезпечний характер свого діяння і суспільно- небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, підбіг до ОСОБА_2 , яка рухалася по вказаній вулиці, діючи повторно із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, яке виразилося у спричиненні ударів рукою в область обличчя та шиї ОСОБА_2 і призвело до забійної рани на верхній губі, саден на шиї та відносяться до легкого тілесного ушкодження, намагався відкрито викрасти жіночу сумку, в якій знаходились належні потерпілій гроші, телефон та банківські картки, зокрема, вирвати з рук останньої, однак не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця через опір ОСОБА_2 , який виразився у голосних викриках та триманні сумки руками.

Таким чином, ОСОБА_1 вчинив незакінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, поєднаний із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.15 ч.2 ст.186 КК України.

На вирок суду перший заступник керівника Львівської обласної прокуратури Павленка Р.І. подав апеляційну скаргу в якій просить оскаржуваний вирок змінити у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність в частині призначення покарання. Вважати ОСОБА_1 засудженим за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді чотирьох років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_1 від відбуття призначеного покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку терміном 3 роки не вчинить нового злочину і виконає обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України, а саме, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. В решті вирок залишити без змін.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікацію дій обвинуваченого, вважає, що вирок Жовківського районного суду Львівської області від 06.04.2021 стосовно ОСОБА_1 підлягає зміні у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність в частині призначеного покарання.

Зазначає, що судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_1 за незакінчений злочин не дотримано вимог ч. 3 ст. 68 КК України, у зв`язку з чим призначено покарання більш суворе, ніж передбачено законом України про кримінальну відповідальність.

Наголошує, що суд першої інстанції при ухваленні 06.04.2021 вироку стосовно ОСОБА_1 , невірно визначив покарання за незакінчений злочин, чим допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття. Якщо для участі в розгляді в судове засідання не прибули учасники кримінального провадження, участь яких згідно з вимогами цього Кодексу або рішенням суду апеляційної інстанції є обов`язковою, апеляційний розгляд відкладається.

В судове засідання не прибув ОСОБА_1 , подав заяву про розгляд справи у його відсутності, у зв`язку з станом здоров`я, з врахуванням наведено, колегія суддів не вбачає підстав для відкладення апеляційного розгляду.

Заслухавши доповідача, виступ прокурора, який підтримав апеляційну скаргу заступника керівника Львівської обласної прокуратури Павленка Р.І., думку потерпілої, яка поклалась на розсуд суду, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 186 КК України, відповідає фактичним обставинам справи і підтверджуються представленими в справі доказами в їх сукупності та в апеляційній скарзі не оспорюються.

Згідно з п. 4 ч. 1, ч.2 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню, призначення більш суворого покарання, ніж передбачено відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно з ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості злочину та особі засудженого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею Кримінального кодексу, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим як внаслідок м`якості, так і внаслідок суворості.

Так, ч. 3 ст. 68 КК України передбачено що за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Як вбачається з вироку суду, обвинувачений вчинив незакінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, поєднаний із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого та його дії кваліфіковано за ч. ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України.

Санкцією ч. 2 ст. 186 КК України передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від чотирьох до шести років, тобто найбільш суворим видом покарання, що передбачено за вчинення даного злочину визначено - шість років позбавлення волі, відтак дві третини максимального строку покарання за даний злочин становитиме - чотири роки позбавлення волі.

Відповідно до роз`яснень, п. 6-1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 № 7, відповідно до ч. 3 ст. 68 КК України у разі засудження за замах на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК. При цьому, призначаючи особі покарання згідно з частинами 2 і 3 статті 68 КК, у вироку суд повинен наводити відповідні мотиви; посилатися на статтю 69 КК у такому разі не потрібно.

Відтак, судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_1 за незакінчений злочин не дотримано вимог ч. 3 ст. 68 КК України, у зв`язку з чим призначено покарання більш суворе, ніж передбачено законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з оскаржуваним вироком суду першої інстанції, ОСОБА_1 засуджено до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років та, на підставі ст. 75 КК України, звільнено від його відбуття із встановленням іспитового строку терміном 3 роки, при цьому колегія суддів погоджується з доводами апелянта про те, що у разі застосування в подальшому даного покарання, пов`язаного з реальним його відбуттям, становище засудженого буде значно погіршено, що не відповідає завданням кримінального провадження, визначеним ст. 2 КПК України.

На підставі наведеного, апеляційну скаргу першого заступника керівника Львівської обласної прокуратури Павленка Р.І. слід задоволити. Вирок Жовківського районного суду Львівської області від 06 квітня 2021 року щодо ОСОБА_1 змінити. Пом`якшити покарання ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України до чотирьох років позбавлення волі. В решті вирок залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

апеляційну скаргу першого заступника керівника Львівської обласної прокуратури Павленка Р.І. задоволити.

Вирок Жовківського районного суду Львівської області від 06 квітня 2021 року щодо ОСОБА_1 змінити.

Пом`якшити покарання ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України до чотирьох років позбавлення волі.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її оголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

Гончарук Л.Я. Гуцал І.П. Стельмах І.О.