ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 621/3410/20 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Апеляційне провадження № 11кп/818/1582/21 Суддя-доповідач ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченої - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Харкова в режимі відеоконференції клопотання прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 про продовження запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою, -

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Зміївського районного суду Харківської області від 18 січня 2021 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка та мешканка АДРЕСА_1 , громадянка України, з середньою освітою, не працююча, яка має на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрована та фактично мешкаюча за адресою: АДРЕСА_1 , не судима,
визнана винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.
Застосовано відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, однак не більш ніж на 60 днів, тобто до 18.03.2021 року.
До Харківського апеляційного суду надійшло клопотання прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 про продовження запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.
В обґрунтування свого клопотання прокурор посилається на те, що ОСОБА_7 засуджено районним судом за вчинення тяжкого злочину, а саме ч.2 ст.15 ч. 1 ст. 115 КК України з визначенням покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років. Прокурор вказує, що ризики, які існували при обранні та продовженні обвинуваченій запобіжного заходу не зменшилися і продовжують існувати, а саме те, що ОСОБА_7 може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що унеможливлює застосування до неї більш м`якого запобіжного заходу.

Заслухавши доповідь головуючого судді; доводи прокурора, який підтримав своє клопотання; думку обвинуваченої та її захисника, які заперечували проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою; перевіривши матеріали судового провадження та доводи клопотання, колегія суддів вважає, що клопотання прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що вироком Зміївського районного суду Харківської області від 18.01.2021 року ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.
Також колегія суддів погоджується з доводами прокурора, щодо продовження існування ризиків передбачених ст.177 КПК України, які існували на час обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченої переховуватися від суду, незаконно впливати на інших учасників провадження та вчинити інше кримінальне правопорушення, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що остання з метою уникнення покарання, вже призначеного судом за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій, оскільки ОСОБА_7 вчинила особливо тяжкий злочин, а саме закінчений замах на вбиство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій особі.

Крім того, в своїй апеляційній скарзі прокурор ставить питання про призначення обвинуваченій покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років, у зв`язку з чим обвинувачена може також переховуватися від суду та органу досудового розслідування.

Однак, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

З урахуванням фактичних обставин пред`явленого обвинувачення, а саме того, що ОСОБА_7 маючи умисел на позбавлення життя потерпілого ОСОБА_9 виконала всі необхідні дії, проте її умисел не був доведений до кінця по незалежним від неї підставам, на думку колегії суддів, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачена може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків судового розгляду та належного дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з доводами клопотання прокурора щодо продовження існування ризиків, які були на час обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризик це подія, яка ймовірно може настати за наявності певних підстав.

Об`єктивність існування зазначених підстав щодо ризиків вбачається з вищенаведених відомостей, а тому колегія суддів погоджується з обґрунтованістю доводів прокурора щодо неефективності інших альтернативних, більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку щодо обґрунтованості клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , внаслідок чого воно підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.115 КПК України, строки, визначені цим Кодексом, можуть визначатися вказівкою на подію.

Згідно ч.3 ст. 377 КПК України, обвинуваченому, засудженому до позбавлення волі, лише у виняткових випадках, з врахуванням особи та обставин кримінального провадження, може бути змінений запобіжний захід до набрання вироком законної сили на такий, що не пов`язаний з триманням під вартою. З врахуванням особи обвинуваченої та обставин кримінального провадження, колегія суддів не вбачає підстав вважати їх винятковими та такими, що надають колегії суддів право змінити обвинуваченій запобіжний захід.

Враховуючи, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину і їй було призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років, зазначені вище ризики не можуть зменшитись або втратити актуальність до завершення апеляційного розгляду, колегія суддів вважає за необхідне продовжити обвинуваченій ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до закінчення апеляційного розгляду за цим кримінальним провадженням.

Керуючись ст.ст. 115, 177, 178, 183, 331, 377, 401 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Клопотання прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 про продовження запобіжного заходу задовольнити.

Продовжити обвинуваченій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до завершення апеляційного розгляду за цим кримінальним провадженням (справа №621/3410/20, апеляційне провадження №11-кп/818/1582/21).

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді