Справа № 562/1985/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2021 року Здолбунівський районний суд
Рівненської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_6
представника потерпілого адвоката ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м.Здолбунів кримінальне провадження № 0000445 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше неодноразово судимого, останній раз 27 грудня 2019 року Здолбунівським районним судом Рівненської області за ч.2 ст.185 КК України на 1 (один) рік обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 (один) рік,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.28 ч.1 ст.122, ч.1 ст.187 КК України,

в с т а н о в и в :

20 червня 2020 року близько 22 год. 00 хв. у м.Здолбунові Рівненської області по вул.Шевченка ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на території гідропарку, діючи групою осіб із невстановленою слідством особою (матеріали щодо якої виділені в кримінальне провадження № 0000512 від 17.08.2020 року), на грунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, спільно, умисно завдали не менше двох ударів руками та ногами в область голови ОСОБА_6 , в результаті чого заподіяли потерпілому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забою м`яких тканин голови, перелому решітчастої кістки справа, перелому кісток носа, гемосинусу, набряку та гематом навколо очей, осадження в скроневій ділянці голови зліва, припухлості в ділянці носа, зламаного 1 зуба верхньої щелепи зліва, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 103 від 07 серпня 2020 року відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості по критерію довготривалого розладу здоров`я.
Після цього, 20 червня 2020 року близько 22 год. 20 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи на території гідропарку в м.Здолбунові Рівненської області по вул.Шевченка, маючи умисел на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер та суспільну небезпеку своїх дій, використовуючи вразливий стан потерпілого внаслідок спричинених йому тілесних ушкоджень та перебування останнім у стані алкогольного сп`яніння, вчинив напад на ОСОБА_6 з метою заволодіння грошовими коштами потерпілого, погрожуючи вбивством, тобто застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, вимагаючи повідомити пароль до входу в особистий кабінет мобільного додатку «Моnobank» ОСОБА_6 , який встановлений на мобільному телефоні потерпілого марки «Меіzu М872Н». Усвідомлюючи реальність таких погроз, в силу обставин, що склалися внаслідок попередніх дій ОСОБА_4 , потерпілий ОСОБА_6 вимушено надав останньому пароль до входу в свій особистий кабінет мобільного додатку «Моnobank». Після отримання паролю до входу в особистий кабінет мобільного додатку «Моnobank» потерпілого, ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисел на заволодіння чужим майном, о 22 год. 21 хв. та о 22 год. 25 хв. 20 червня 2020 року двічі за допомогою мобільного додатку здійснив переказ грошових коштів по 5000 гривень з банківського рахунку ОСОБА_6 № НОМЕР_1 на свій банківський рахунок № НОМЕР_2 , заволодівши таким чином грошовими коштами потерпілого в сумі 10000 (десять тисяч) гривень.
Своїми злочинними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілому матеріальну шкоду, з урахуванням банківської комісії АТ «Універсал банк» за здійснення операції, на загальну суму 10400 (десять тисяч чотириста) гривень.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в скоєнні злочинів визнав частково. Дав суду показання, що 20 червня 2020 року в обідню пору в м.Здолбунові Рівненської області він зустрів ОСОБА_6 , який попросив позичити йому 200 грн. готівкою, а він в свою чергу перерахує вказану суму грошових коштів зі свого банківського рахунку на його банківський рахунок. Він погодився допомогти потерпілому, але оскільки в нього не було з собою грошей, то вони пішли до нього додому і взяли банківську картку ПриватБанку, належну його батькові, після чого зняти 200 грн. готівкою в банкоматі, а ОСОБА_6 перерахував вказану суму коштів зі своєї банківської картки на банківську картку його батька. Після цього вони з ОСОБА_6 пішли в магазин, придбали продукти харчування і пішли в гідропарк, де вдвох з потерпілим вживали спиртне. На території гідропарку він перебував з потерпілим в період часу з 15 год. 00 хв. до 16 год. 00 хв. Після цього пішов у власних справах. Близько 22 год. 00 хв. він повернувся на територію гідропарку, поблизу церкви побачив потерпілого, який лежав на траві побитий, закривав руками голову і просив, щоб його не били. При цьому поблизу потерпілого нікого не було. Він не бачив хто завдав потерпілому тілесні ушкодження. Він викликав для потерпілого таксі, щоб завезти його додому і під час руху в автомобілі таксі він без будь-яких погроз та застосування насильства двічі здійснив переказ грошових коштів по 5000 гривень з банківського рахунку «Моnobank» потерпілого на свій банківський рахунок «Моnobank» на загальну суму 10000 гривень. Пояснив, що спочатку він хотів поповнити грошовими коштами потерпілого свій мобільний телефон, але спроби виявилися невдалими, тому він перерахував двічі по 5000 гривень з рахунку потерпілого на свій банківський рахунок за допомогою додатку «Моnobank». Належними потерпілому грошовими коштами він не зміг розпорядитися, оскільки закінчився термін дії його банківської картки «Моnobank». З дружиною потерпілого він по телефону не спілкувався, викликав таксі з власної ініціативи. Наступного дня він з`явився до відділення поліції і зізнався про скоєне. На його одязі, який був вилучений працівниками поліції за місцем його проживання, була кров потерпілого в зв`язку з тим, що він допомагав потерпілому йти до автомобіля таксі. Він відшкодував завдану потерпілому шкоду, завдану внаслідок спричинення тілесних ушкоджень, хоча він його не бив і будь-яких тілесних ушкоджень не завдавав. Просить суд суворо його не карати.
Хоча обвинувачений частково визнав вину у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.28 ч.1 ст.122, ч.1 ст.187 КК України, його вина у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень повністю та об`єктивно доведена зібраними і перевіреними в ході досудового розслідування та судового провадження доказами.
Потерпілий ОСОБА_6 дав суду показання, що 20 червня 2020 року він посварився зі своєю дружиною ОСОБА_8 , тому близько 19 год. вийшов з дому в магазин, щоб придбати пиво та цигарки. Однак він забув взяти з собою готівку та банківську картку. На зупинці громадського транспорту по вул.Шкільній в м.Здолбунові Рівненської області він зустрів ОСОБА_4 , який був з двома незнайомими йому хлопцями. Він попросив ОСОБА_4 дати йому 200 грн., а він поверне вказану суму коштів, перерахувавши йому на банківську картку за допомогою мобільного додатка «Моnobank». У ОСОБА_4 не було при собі грошових коштів, тому він пішов додому, попросив у батька банківську картку, після чого вони зняли 200 грн. у банкоматі, а він перерахував 200 грн. на номер банківської картки, який назвав ОСОБА_4 . Після цього вони пішли у магазин, у ОСОБА_4 був із собою 1 л розведеного спирту, він придбав продукти харчування, які вони пішли вживати на території гідропарку з ОСОБА_4 та ще двома хлопцями - знайомими ОСОБА_4 . Під час перебування у гідропарку до нього періодично телефонувала його дружина, яка просила, щоб він повернувся додому. Близько 22 год., коли він зібрався йти додому, йому завдали удар в потилицю, а потім ОСОБА_4 наніс йому удар кулаком в обличчя. Від ударів він впав на землю. Коли він перебував на землі в лежачому стані, ОСОБА_4 завдавав йому удари ногами в голову і по тулубу ще з двома хлопцями, з якими вони вживали алкогольні напої упродовж вечора. Від завданих ударів він тричі втрачав свідомість і просив, щоб його не били. ОСОБА_4 взяв його телефон і почав вимагати, щоб він повідомив йому пароль до мобільного телефона і код до додатку «Моnobank». Він намагався словесно заспокоїти хлопців, однак ОСОБА_4 почав йому погрожувати, що вони його вб`ють, якщо він не надасть їм грошові кошти. Тому він змушений був повідомити код до додатку «Моnobank», після отримання якого ОСОБА_4 перерахував на свій рахунок 10000 гривень. В цей час на мобільний телефон до нього телефонувала дружина і хтось із хлопців з нею спілкувався. Після цього ОСОБА_4 відвіз його на таксі додому. Біля будинку його чекала дружина, яка відразу викликала «швидку допомогу». Внаслідок завданих йому тілесних ушкоджень, він перебував на стаціонарному лікуванні.
Показання потерпілого узгоджуються з протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 21.06.2020р. (т.1 а.с.10), протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.06.2020р. (т.1 а.с.32-35), протоколом проведення слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_6 від 13.08.2020р. (т.1 а.с.51-56).
Як вбачається з протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.06.2020р., потерпілий ОСОБА_6 вказав на ОСОБА_4 як на особу, що 20 червня 2020 року здійснив на нього напад з іншими невідомими особами, спричинив йому тілесні ушкодження та заволодів належними йому грошовими коштами в сумі 10000 гривень через мобільний додаток «Моnobank» (т.1 а.с.32-35).
Під час проведення слідчого експерименту потерпілий ОСОБА_6 розповів та показав на місці події яким чином та при яких обставинах ОСОБА_4 завдав йому тілесні ушкодження з іншими невідомими йому двома особами, після чого, погрожуючи йому словесно фізичною розправою, заволодів його грошовими коштами в сумі 10000 грн., перерахувавши за допомогою мобільного додатку «Моnobank», що зафіксовано у протоколі проведення слідчого експерименту та фототаблиці до нього від 13.08.2020р. (т.1 а.с.51-56).
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 103 від 07.08.2020р. за даними медичної карти № 2855, при госпіталізації 21 червня 2020 року ОСОБА_6 у неврологічне відділення КНП «Здолбунівської ЦРЛ» ЗРР, у нього лікарями діагностовано: «закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забій м`яких тканин голови, перелом решітчастої кістки справа, перелом кісток носа», також лікарями описано набряк та гематоми навколо очей, в скроневій ділянці голови зліва осадження, припухлість в ділянці носа, зламаний 1-ий зуб верхньої щелепи зліва; при КТ головного мозку 21 червня 2020 року у нього виявлено перелом решітчастої кістки справа, перелом кісток носа, гемосинус.
Симптомокомплекс тілесних ушкоджень у ОСОБА_6 у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забою м`яких тканин голови, перелому решітчастої кістки справа, перелому кісток носа, гемосинусу, набряку та гематом навколо очей, осаднення в скроневій ділянці голови зліва, припухлості в ділянці носа, враховуючи розташування тілесних ушкоджень на суміжних ділянках, виник не менше як від двох травматичних дій (ударів) тупих предметів (без відображення індивідуальних особливостей травмуючої поверхні), з достатньою силою нанесення (спричинення) характерною для даних ушкоджень та згідно із п.2.2.2. "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" (Наказ МОЗ України №6 від 17.01.1995 року) відноситься до категорії середнього ступеня тяжкості по критерію довготривалого розладу здоров`я.
Тілесне ушкодження у ОСОБА_6 у вигляді зламаного 1-го зуба верхньої щелепи зліва виникло від однієї травматичної дії (удару) тупим предметом (без відображення індивідуальних особливостей травмуючої поверхні), з достатньою силою нанесення (спричинення) характерною для даного ушкодження та згідно із п.2.3.5. "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" (Наказ МОЗ України № 6 від 17.01.1995 року) відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.
Враховуючи наявність описаних лікарями набряку, клінічну картину черепно-мозкової травми, відсутність ознак консолідації (зрощення) в місцях переломів, наявність гемосинусу, можна зазначити, що вказані ушкодження у ОСОБА_6 могли утворитись незадовго до поступлення його на стаціонарне лікування в КНП «Здолбунівської ЦРЛ» ЗРР, а саме: 20 червня 2020 року.
Судово-медичних даних за послідовність нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 немає.
Враховуючи множинність тілесних ушкоджень у ОСОБА_6 , розташування тілесних ушкоджень на різних ділянках, виникнення їх внаслідок самопадіння чи падіння з прискоренням, з висоти власного зросту на тверду поверхню чи виступаючі предмети виключається повністю (т.1 а.с.138-139).
З протоколу огляду місця події від 21.06.2020р. та фототаблиці до нього вбачається, що на території гідропарку в м.Здолбунові Рівненської області поблизу незавершеної будівництвом церкви виявлено прим`яту та витоптану ділянку трави, де зі слів потерпілого 20 червня 2020 року був здійснений на нього напад (т.1 а.с.11-14).

Проведеним оглядом футболки чорного кольору з горизонтальними смужками синього кольору та шортів чорного кольору з вертикальними смужками білого кольору, в які був одягнений ОСОБА_6 під час нападу, виявлено нашарування речовини бурого кольору, зовні схожої на кров, що відображено у протоколі огляду місця події від 21.06.2020р. та фототаблиці до нього (т.1 а.с.16-19).
В ході обшуку за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено належні обвинуваченому майку чорного кольору з нашаруванням речовини бурого кольору, зовні схожої на кров, та шорти синього кольору з нашаруванням речовини бурого кольору, зовні схожої на кров, що зафіксовано в протоколі обшуку від 22 червня 2020 року (т.1 а.с.57-63).
Факт здійснення обвинуваченим ОСОБА_4 переказу грошових коштів двічі по 5000 гривень з банківського рахунку потерпілого ОСОБА_6 на банківський рахунок, відкритий на ім`я ОСОБА_4 , через мобільний додаток «Моnobank» підтверджується крім показів потерпілого та обвинуваченого, також протоколом огляду речей від 23 червня 2020 року, а саме: належного потерпілому мобільного телефона марки «Меіzu» моделі М872Н, ІМЕІ НОМЕР_3 та НОМЕР_4 (т.1 а.с.39-40), квитанціями АТ «Універсал банк» («Моnobank») № Т37Н-ЗХКТ-С75С-83С7 та № 095Т-978Р-С00А-НВ9Х від 20.06.2020 року (т.1 а.с.45-46), випискою про рух коштів по рахунку, відкритому на ім`я ОСОБА_6 в період з 01 червня 2020 року по 26 червня 2020 року (т.2 а.с.18-19), випискою про рух коштів по рахунку, відкритому на ім`я ОСОБА_4 в період з 01 червня 2020 року по 26 червня 2020 року (т.2 а.с.26).
Згідно квитанції АТ «Універсал банк» («Моnobank») № Т37Н-ЗХКТ-С75С-83С7 від 20.06.2020 року переказ грошових коштів у сумі 5000 гривень з банківського рахунку потерпілого на банківський рахунок обвинуваченого було здійснено о 22 год. 21 хв. 20 червня 2020 року (т.1 а.с.45).
Згідно квитанції АТ «Універсал банк» («Моnobank») № 095Т-978Р-С00А-НВ9Х від 20.06.2020 року переказ грошових коштів у сумі 5000 гривень з банківського рахунку потерпілого на банківський рахунок обвинуваченого було здійснено вдруге о 22 год. 25 хв. 20 червня 2020 року (т.1 а.с.46).
Крім того, згідно квитанції АТ «Універсал банк» («Моnobank») № КА1В-ХТЗК-КВ99-0РХК від 20.06.2020 року з банківського рахунку потерпілого було здійснено переказ грошових коштів у сумі 200 гривень на картку ПриватБанку о 19 год. 29 хв. (т.1 а.с.47).
Свідок ОСОБА_8 дала суду показання, що вона є дружиною потерпілого ОСОБА_6 20 червня 2020 року вона посварилася зі своїм чоловіком ОСОБА_6 , після чого останній близько 19 год. вийшов з будинку, де вони проживають. Після цього вона йому періодично телефонувала і просила повернутися додому. В період часу з 22 год. 00 хв. до 23 год. 00 хв. на її телефонні дзвінки відповідав незнайомий їй чоловік, який спочатку просив, щоб вона більше не телефонувала на цей номер, однак вона продовжувала телефонувати на мобільний телефон до свого чоловіка, тоді незнайомий їй чоловік сказав, щоб вона приїхала до церкви і забрала свого чоловіка додому, оскільки останній не в змозі самостійно пересуватися. Вона повідомила, що не має можливості забрати чоловіка, оскільки не може залишити вдома малолітню дитину, тому попросила, щоб її чоловіка привезли додому на таксі, а вона оплатить послуги таксі. Через деякий час обвинувачений ОСОБА_4 привіз її чоловіка на таксі додому, в цей час вона знаходилась на подвір`ї. З автомобіля таксі її чоловік ОСОБА_6 ледве вийшов, оскільки він не міг стояти на ногах, все обличчя було в крові, він не міг говорити і задихався. Вона відразу викликала швидку допомогу, а ОСОБА_4 пішов у невідомому їй напрямку.

Свідок ОСОБА_9 дав суду показання, що він працює таксистом у службі таксі «Сова». 20 червня 2020 року близько опівночі він приїхав на виклик до Тетянівського храму в м.Здолбунові Рівненської області по вул.Шевченка. До нього в автомобіль на заднє пасажирське сидіння сіли двоє чоловіків, один з яких мав тілесні ушкодження та на обличчі була кров. Під час руху в автомобілі вони між собою не розмовляли, він у них нічого не запитував. Коли приїхали до місця призначення, на подвір`ї стояла дружина потерпілого, яка розрахувалась за послуги таксі.

Під час пред`явлення особи для впізнання свідок ОСОБА_9 впізнав на фотознімку ОСОБА_4 , якого в ніч з 20 червня 2020 року на 21 червня 2020 року він завіз разом із потерпілим, який мав тілесні ушкодження, з вулиці Шевченка м.Здолбунів Рівненської області до вулиці Грінченка м.Здолбунів Рівненської області, що зафіксовано в протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.06.2020р. (т.1 а.с.113-116).
Таким чином, твердження обвинуваченого та його захисника, що в матеріалах провадження відсутні належні докази його винуватості у вчиненні інкримінованих злочинів, є необґрунтованими і не знайшли підтвердження в ході судового розгляду.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 суд вважає неправдивими, оскільки вказані показання є непослідовними, суперечать та не співвідносяться з сукупністю вищенаведених доказів. Часткове визнання вини обвинуваченим у вчиненні злочинів суд розцінює як спосіб захисту з метою пом`якшення покарання.
На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, оцінюючи зібрані у кримінальному провадженні докази в їх сукупності відповідно до вимог ст.94 КПК України з точки зору належності, достовірності, допустимості та, відповідно, достатності, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_4 у скоєних злочинах доведена повністю.

Дії обвинуваченого правильно кваліфіковано за ч.1 ст.28 ч.1 ст.122 КК України як заподіяння групою осіб умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, та за ч.1 ст.187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій).

При призначенні обвинуваченому покарання суд у відповідності до ст.65 КК України враховує сукупність обставин, при яких скоєно злочини, характер і ступінь суспільної небезпечності скоєного, особу обвинуваченого, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.
Відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КК України є нетяжким злочином; кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.187 КК України є тяжким злочином.
Пом`якшуючою покарання обставиною суд визнає добровільне відшкодування потерпілому завданих збитків.
Обтяжуючими покарання обставинами є рецидив кримінальних правопорушень та вчинення злочинів у стані алкогольного сп`яніння.
Призначаючи покарання ОСОБА_4 суд враховує також дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку в лікаря психіатра та нарколога не перебуває, не працевлаштований, раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних корисливих кримінальних правопорушень, однак на шлях виправлення не став та під час іспитового строку вчинив нові умисні злочини проти здоров`я особи і проти власності, що дає підстави вважати, що обвинувачений є суспільно-небезпечною особою.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
З урахуванням всіх обставин справи, ступеню тяжкості вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, суд дійшов висновку про можливість виправлення та перевиховання обвинуваченого лише в умовах ізоляції від суспільства, при цьому дані про особу обвинуваченого не свідчать про можливість його виправлення без відбування покарання чи є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів, та враховуються судом при призначенні йому покарання.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст.75 КК України, або ж застосування ст.69 КК України, чи ст.69-1 КК України до обвинуваченого, судом не встановлено, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми можуть бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, оскільки передбачений законом склад кримінальних правопорушень та рамки покарання відповідають один одному, а також те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Судом встановлено, що під час досудового розслідування було накладено арешт на майно, а саме: кепку чорного кольору, майку чорного кольору зі слідами речовини бурого кольору, зовні схожої на кров, шорти синього кольору зі слідами речовини бурого кольору, зовні схожої на кров; стартовий пакет з пластиковою карткою (тримач сім-карти) «Київстар» на мобільний номер НОМЕР_5 ; банківську картку «ПриватБанк» НОМЕР_6 , а також грошові кошти в сумі 10000 (десять тисяч) гривень, які знаходяться на рахунку АТ «Універсал банк» № НОМЕР_2 , відкритому на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У відповідності до ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
Питання щодо речових доказів слід вирішити згідно вимог ст.100 КПК України.

Надані прокурором суду документи кримінального провадження № 0000445 необхідно залишити у матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.
Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України з обвинуваченого підлягають стягненню на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 2917 грн. 18 коп.
Підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу суд не вбачає.

Керуючись ст.ст.124, 369-371, 374-376 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним по ч.1 ст.28 ч.1 ст.122, ч.1 ст.187 КК України та призначити йому покарання:
- за ч.1 ст.28 ч.1 ст.122 КК України 2 (два) роки позбавлення волі;
- за ч.1 ст.187 КК України 3 (три) роки 5 (п`ять) місяців позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України остаточне покарання за сукупністю злочинів визначити шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим і призначити ОСОБА_4 покарання 3 (три) роки 5 (п`ять) місяців позбавлення волі.
На підставі ст.71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків визначити шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Здолбунівського районного суду Рівненської області від 27 грудня 2019 року та призначити ОСОБА_4 3 (три) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з 23 червня 2020 року, зарахувавши в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 (Шістдесят) днів.
Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_7 ) на користь держави 2917 (дві тисячі дев`ятсот сімнадцять) грн. 18 коп. витрат на залучення експерта.

Скасувати арешт, накладений ухвалами слідчого судді від 24 червня 2020 року та 14 серпня 2020 року на грошові кошти в сумі 10000 (десять тисяч) гривень, які знаходяться на рахунку АТ «Універсал банк» № НОМЕР_2 , відкритому на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; кепку чорного кольору, майку чорного кольору зі слідами речовини бурого кольору, зовні схожої на кров, шорти синього кольору зі слідами речовини бурого кольору, зовні схожої на кров, які поміщено в сейф-пакет Національна поліція України ЕХР0343222; стартовий пакет з пластиковою карткою (тримач сім-карти) «Київстар» на мобільний номер НОМЕР_5 , яку поміщено в сейф-пакет Національна поліція України ЕХР0206975; банківську картку «ПриватБанк» НОМЕР_6 , яку поміщено в сейф-пакет Національна поліція України ЕХР02069071.

Речові докази по справі: футболку чорного кольору з горизонтальними смужками синього кольору, шорти чорного кольору з вертикальними смужками білого кольору, мобільний телефон марки «Меіzu» моделі М872Н, ІМЕІ НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , а також грошові кошти в сумі 10000 (десять тисяч) гривень, які знаходяться на рахунку АТ «Універсал банк» № НОМЕР_2 , відкритому на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повернути власнику ОСОБА_6 ;
кепку чорного кольору, майку чорного кольору, шорти синього кольору, які поміщено в сейф-пакет Національна поліція України ЕХР0343222; стартовий пакет з пластиковою карткою (тримач сім-карти) «Київстар» на мобільний номер НОМЕР_5 , яку поміщено в сейф-пакет Національна поліція України ЕХР0206975; банківську картку «ПриватБанк» НОМЕР_6 , яку поміщено в сейф-пакет Національна поліція України ЕХР02069071 повернути обвинуваченому ОСОБА_4 .

Документи кримінального провадження № 0000445 залишити у матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.
Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Здолбунівський районний суд Рівненської області протягом 30 (Тридцяти) днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку.

С у д д я