Провадження № 10/4820/2/21
Категорія : постанова Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 квітня 2021 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Хмельницького апеляційного суду
в складі: головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції з Івано-Франківським апеляційним судом кримінальне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на постанову Івано Франківського міського суду від 23 жовтня 2020 року про відмову в задоволенні його скарги на постанову слідчого СВ Івано Франківського МВ УМВС ОСОБА_8 від 23 грудня 2009 року, якою відмовлено в порушенні кримінальної справи,
в с т а н о в и л а :

29 липня 2019 року ОСОБА_7 звернувся до Івано-Франківського міського суду зі скаргою, в якій просив скасувати постанову слідчого СВ Івано-Франківського МВ УМВС ОСОБА_8 від 23 грудня 2009 року про відмову в порушенні кримінальної справи № 311901 щодо ОСОБА_9 за ознаками злочину, передбаченого ст. 209 КК України, також просив направити матеріали прокурору для проведення додаткової перевірки.
Постановою Івано-Франківського міського суду Івано - Франківської області від 23 жовтня 2020 року відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_7 .
Відмовляючи в задоволенні скарги, суддя мотивував своє рішення тим, що постанова слідчого відповідає вимогам діючого на той час КПК України (КПК України 1960 року). В постанові слідчий навів достатні та обґрунтовані підстави для відмови у порушенні кримінальної справи.

Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову скасувати, справу направити на новий розгляд до цього ж суду в іншому складі.

Постанову суду та постанову слідчого про відмову в порушенні кримінальної справи вважає незаконними та необґрунтованими.

Суд не в повній мірі дослідив законність винесення постанови слідчого.

Слідчий ОСОБА_10 не повністю з`ясував всі обставини справи, не взяв до уваги те, що відомостями з матеріалів кримінальної справи підтверджується та обставина, що з даної справи було виділено відповідні матеріали в окреме провадження саме по обставинах легалізації коштів.

Звертає увагу на процесуальні порушення під час постановлення оскаржуваного рішення, оскільки в такому неправильно вказано суд, до якого постанова може бути оскаржена. Крім того, не вирішено питання про поновлення строку на оскарження постанови слідчого.

ОСОБА_7 , будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився.
Згідно з ч. 3 ст. 362 КПК України 1960 року неявка учасників процесу на засідання суду апеляційної інстанції не є перешкодою для розгляду справи, якщо інше не передбачено цим Кодексом або рішенням апеляційного суду.
Отже, судова колегія вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу ОСОБА_7 у його відсутність.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, прокурора, яка заперечила проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, вивчивши матеріали кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає враховуючи таке.

Відповідно до п. 5 листа ВССУ № 1735/0/4-12 від 26 листопада 2012 року «Про деякі питання застосування розділу ХІ Перехідні положення Кримінального процесуального кодексу України» вказано, що якщо скарга на постанову про відмову в порушенні кримінальної справи чи на постанову про закриття кримінальної справи, які надійшли до суду 20 листопада 2012 року або пізніше, якщо вони подані з дотриманням строку оскарження, передбаченого КПК 1960 року, суд, з огляду на положення п. 7 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України, має розглянути відповідну скаргу, керуючись положеннями КПК України 1960 року. Статтею 99 КПК України 1960 року визначено, що при відсутності підстав до порушення кримінальної справи прокурор, слідчий, орган дізнання або суддя своєю постановою відмовляють у порушенні кримінальної справи, про що повідомляють заінтересованих осіб і підприємства, установи, організації.

Відповідно до ст. 130 КПК України 1960 року про рішення, прийняті слідчим або прокурором під час провадження досудового слідства у випадках, зазначених у цьому Кодексі, а також у випадках, коли це визнає за необхідне слідчий або прокурор, складається мотивована постанова.

У постанові зазначається місце і час її складання, посада особи, що виносить постанову, її прізвище, справа, в якій провадиться слідство, і обґрунтування прийнятого рішення, а також стаття цього Кодексу, на підставі якої прийнято рішення.

Згідно з п. 2 ст. 6 КПК України 1960 року кримінальну справу не може бути порушено, а порушена справа підлягає закриттю за відсутністю в діянні складу злочину.

23 грудня 2009 року слідчий СВ Івано Франківського МВС УМВС ОСОБА_8 , розглянувши матеріали кримінальної справи № 311901, виніс постанову про відмову в порушенні кримінальної справи щодо ОСОБА_11 за відсутністю в її діях складу злочину, передбаченого ст. 209 КК України.

Під час розслідування кримінальної справи було допитано ОСОБА_11 , яка вказала, що протягом 2008 року отримувала від ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 грошові кошти в різних сумах. Такі кошти вона використовувала на купівлю продуктів харчування, одягу для своїх дітей, а також на подарунки ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 за користування їх грошима. Більшу частину коштів, які ОСОБА_9 отримала від вищевказаних осіб шляхом обману та зловживання довірою, вона використала на повернення боргу та сплати їм відсотків. Для оформлення та погашення кредиту за нерухомість та частину споживчого кредиту в сумі 15000 доларів США вона використовувала грошові кошти свого чоловіка, який із власних заощаджень надавав щомісячно згідно графіку погашення певні суми коштів. Іншу частину споживчого кредиту в сумі 12700 доларів США та кредиту в сумі 20 000 доларів США, погашала грошовими коштами свого чоловіка, які отримувала від нього для надання знайомому під відсотки.

Покази ОСОБА_9 частково підтверджені допитами ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та її чоловіка ОСОБА_16 . Враховуючи вищенаведене, слідчий прийшов до обгрунтованого висновку про те, що під час досудового слідства не здобуто доказів щодо наявності в діях ОСОБА_9 ознак легалізації чи відмивання доходів, одержаних злочинним шляхом, тобто злочину, передбаченого ст. 209 КК України. Тому, на підставі п. 2 ст. 6 КПК України 1960 року, правильно відмовив у порушенні кримінальної справи щодо останньої.

За таких обставин, постанова слідчого є законною, підстави для її скасування відсутні.

Отже, суддя обґрунтовано відмовив у задоволенні скарги ОСОБА_7 щодо скасування постанови слідчого про відмову в порушенні кримінальної справи.

Посилання ОСОБА_7 на незаконність постанови слідчого, оскільки він не взяв до уваги, що із кримінальної справи щодо ОСОБА_9 виділено матеріали в окреме провадження саме щодо обставинах легалізації коштів, не заслуговують на увагу суду, враховуючи таке.

Так, у кримінальній справі № 311901 наявна постанова слідчого ОСОБА_8 від 25 грудня 2009 року про виділення матеріалів кримінальної справи для проведення додаткової перевірки по факту заволодіння грошовими коштами ОСОБА_9 , а не щодо обставин легалізації коштів, як зазначає скаржник (а.с. 120, Т. 2 к.с.).

Наявність постанови слідчого про виділення матеріалів не впливає на законність постанови слідчого про відмову в порушенні кримінальної справи щодо ОСОБА_9 у зв`язку з відсутністю в її діях складу злочину, передбаченого ст. 209 КК України (1960 року).

Доводи скаржника про те, що суд не вирішив питання про поновлення строку, чим допустив процесуальні порушення, апеляційний суд до уваги не бере, оскільки, як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, суд не вважав такий строк пропущеним.
Неправильне зазначення суду, до якого означена постанова може бути оскаржена, не є беззаперечною підставою для скасування рішення, оскільки вказане не впливає на законність прийнятої постанови.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 366 КПК України 1960 року у результаті розгляду апеляцій на рішення, зазначені у частині другій статті 347 цього Кодексу, апеляційний суд виносить ухвалу про залишення ухвали чи постанови без зміни, а апеляції без задоволення.

Керуючись ст. ст. 365, п. 1 ч. 2 ст. 366, 377, 382 КПК України 1960 року, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Постанову Івано Франківського міського суду від 23 жовтня 2020 року про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову слідчого СВ Івано Франківського МВ УМВС ОСОБА_8 від 23 грудня 2009 року, якою відмовлено в порушенні кримінальної справи, залишити без зміни, а апеляцію ОСОБА_7 - без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4