ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
потерпілого ОСОБА_10 ,
представника потерпілого ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 00001140, за апеляційними скаргами захисників обвинуваченого адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_12 , а також прокурора у кримінальному провадженні Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_13 на вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 січня 2021 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Серпухова Московської області Російської Федерації, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 350 КК України,-
В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 січня 2021 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 350 КК України, та призначено йому покарання у виді 3 років обмеження волі, від відбування якого звільнено на підставі ст. 75 КК України з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 роки та поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Згідно з вироком, ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 350 КК України, за таких обставин.
26.04.2017 приблизно об 11.00 год. ОСОБА_7 , будучи головою правління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Запорізьке шосе 80», прибув до приміщення Дніпровської міської ради, розташованої за адресою: м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 75, з метою спілкування з заступником міського голови з питань діяльності виконавчих органів, директором Департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради ОСОБА_10 щодо питань, пов`язаних з участю ОСББ «Запорізьке шосе 80» у Програмі сприяння діяльності об`єднань співвласників багатоквартирних будинків, житлово-будівельних кооперативів та обслуговуючих кооперативів у багатоквартирних будинках міста Дніпропетровська на 2016-2020 роки, затвердженої рішенням Дніпровської міської ради від 13.07.2016 № 13/11.
Далі, приблизно об 11.20 год. у ОСОБА_7 , який перебував у службовому кабінеті ОСОБА_10 №421 Дніпровської міської ради, розташованої за адресою: м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 75, при спілкуванні з останнім раптово виник злочинний умисел, направлений на умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження ОСОБА_10 , як службовій особі у зв`язку з його службовою діяльністю на вищевказаній посаді, а саме у зв`язку з непогодженням з прийнятим рішенням ОСОБА_10 щодо участі ОСББ «Запорізьке шосе 80», головою якого є ОСОБА_7 , у Програмі сприяння діяльності ОСББ.
Після чого, приблизно об 11.20 год. ОСОБА_7 , перебуваючи у службовому кабінеті ОСОБА_10 № 421 Дніпровської міської ради, достеменно знаючи, що ОСОБА_10 є службовою особою, а саме заступником міського голови з питань діяльності виконавчих органів, директором Департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження ОСОБА_10 , як службовій особі у зв`язку з його службовою діяльністю на вищевказаній посаді, а саме у зв`язку з непогодженням з прийнятим рішенням ОСОБА_10 щодо участі ОСББ «Запорізьке шосе 80», головою якого є ОСОБА_7 , у Програмі сприяння діяльності ОСББ, з метою змінити характер його діяльності на свою користь, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, стоячи обличчям до ОСОБА_10 наніс 3 удари лівою та правою руками, стиснутими в кулак в голову ОСОБА_10 , чим спричинив останньому закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, підшкірну гематому в виличній області ліворуч, синця в проекції тіла нижньої щелепи ліворуч, що за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше, як три тижні (21 день).

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого просить вирок скасувати, надати діям обвинуваченого відповідну правову кваліфікацію та звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги, адвокат посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження. Захисник вважає, що суд не надав оцінки тим обставинам, що дії потерпілого були провокативними та ОСОБА_14 лише зреагував на образи останнього відносно нього та членів його сім`ї. Поряд із цим, поза увагою суду залишилось й те, що ОСОБА_10 сам застосував силу, потягнувши обвинуваченого за шию до приймальні та окрім цього плюнув в обличчя останньому. Не було судом оцінено й ті обставини, що ОСОБА_7 станом на 26 квітня 2017 року було достеменно відомо про відсутність повноважень у ОСОБА_10 щодо сприяння вирішення питань участі ОСББ в програмі. При цьому, на ці обставини окрім пояснень обвинуваченого вказує й те, що програма містить відомості про те, що її виконання покладається на Департамент житлового господарства, директором якого станом на 26 квітня 2017 року є ОСОБА_15 . Захисник вважає, що судом не доведено наявність умислу на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 350 КК України, а саме на заподіяння тілесних ушкоджень у зв`язку із незгодою з прийнятим рішенням потерпілим відносно участі ОСББ Запорізьке шосе-80 в програмі. На переконання захисту, обвинувачення є некоректним, оскільки у ньому не зазначено про яке саме рішення йдеться мова, в тому числі коли саме та ким воно повинно було бути прийнято або приймалось. Адвокат вказує на раптовість умислу обвинуваченого на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому з метою захисту особистої гідності та честі своєї сім`ї, що виключає кримінальну відповідальність за ч. 2 ст. 350 КК України.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_12 просить вирок скасувати, дослідивши при цьому аудіозаписи допиту ОСОБА_10 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 .
Обґрунтовуючи заявлені вимоги адвокат наводить доводи аналогічні за змістом тим, що викладені в апеляційній скарзі захисником ОСОБА_8 . Поряд із цим, адвокат вказує на недопустимість окремих доказів у кримінальному провадженні. Захисник вказує на те, що постанова про призначення групи слідчих підписана особою, яка не є керівником органу досудового розслідування, а саме співробітником СУ ГУНП в Дніпропетровській області. При цьому, матеріали провадження не містять рішення керівника прокуратури Дніпропетровської області, його першого заступника чи заступників про доручення проведення досудового розслідування СУ ГУНП в Дніпропетровській області. Окрім цього, захисник вказує на недопустимість висновку судово-медичної експертизи № 1292-е від 04.05.17. Адвокат вказує на те, що постанова про призначення експертизи містить відомості про її призначення на підставі матеріалів досудового розслідування від 26.04.17 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 350 КК України, в той час як постанова про перекваліфікацію з ч. 2 ст. 296 на ч. 2 ст. 350 КК України була прийнята 04.05.17. При цьому, відповідно до постанови будь-які документи крім постанови слідчого експерту не направлялись, а отже надання медичної документації потерпілим є порушення порядку її призначення. До того ж, матеріали провадження не містять доказів отримання потерпілим медичної документації та її повернення у лікарню. Серед іншого, захисник вказує на те, що вирок не містить жодних мотивів покладення на обвинуваченого обов`язку публічно вибачитись перед потерпілим.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 350 КК України у виді 4 років обмеження волі, від відбування якого звільнити на підставі ст. 75 КК України, встановивши іспитовий строк 3 роки та поклавши на нього обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги прокурор посилається на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення та його особі, внаслідок м`якості. На переконання прокурора, суд не надав оцінки тим обставинам, що обвинувачений свою вину не визнав та надавав неправдиві показання з метою уникнення кримінальної відповідальності. При цьому, обставин, що пом`якшують покарання, під час судового розгляду встановлено не було. На переконання прокурора, за цих умов призначене судом покарання у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 2 ст. 350 КК України, є несправедливим.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу сторони обвинувачення, захисників та обвинуваченого, які підтримали скарги сторони захисту, потерпілого та його представника, які підтримали апеляційну скаргу прокурора та заперечували проти задоволення апеляційних скарг захисників обвинуваченого, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до таких висновків.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 350 КК України, за обставин, встановлених судом та викладених у вироку, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та є обґрунтованими.
Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, колегією суддів не встановлено.
Так, винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується дослідженими в ході судового розгляду:
- показаннями обвинуваченого ОСОБА_7 , який хоча і не визнав свою вину, проте не заперечував, що дійсно перебуваючи у кабінеті заступника мера ОСОБА_10 наніс останньому тілесні ушкодження;
- потерпілого ОСОБА_10 , який засвідчив, що ОСОБА_7 разом з іншими особами заважали проводити засідання бюджетної комісії, членом якої він є, та для того, щоб уникнути конфлікту та дати членам комісії можливість провести засідання, він вийшов з кабінету та намагався провести з цими особами діалог, однак останні почали його звинувачувати у незаконних діях щодо не фінансування деяких ОСББ і не давали можливості спокійно спілкуватися. Він намагався покинути місце спілкування та йти до ліфту, однак вони не давали йому цього зробити, при цьому штовхали та наступали на ноги, блокували двері ліфту та продовжували його переслідувати. Після того як він спустився по сходах в свій кабінет, група осіб пішла за ним, в кабінет зайшов ОСОБА_7 , якому він запропонував припинити протиправні дії та поговорити з приводу його претензій. В ході розмови ОСОБА_7 почав ображати його як службову особу, при цьому використовував нецензурну лайку та наніс йому три удари в обличчя лівою та правою рукою, він в цей час намагався його відштовхнути від себе, після чого вони впали на підлогу. Після цього в кабінет зайшли особи, які знаходилися в приймальні та відтягнули ОСОБА_7 від нього;
- показаннями свідка ОСОБА_18 - водія Дніпровської міської ради, який пояснив, що організація у кількості близько 6 осіб, серед яких був ОСОБА_7 , дізнавшись, що ОСОБА_10 перебував на засіданні бюджетної комісії, піднялися на 7 поверх та увірвалися на засідання, де почали щось казати за бюджетні кошти та їх витрачання, пред`являючи претензії до ОСОБА_19 . Після цього ОСОБА_10 вийшов з кабінету, де проводилося засідання комісії, і вони разом пішли в сторону ліфту, однак особи тримали двері ліфту ногами, перешкоджаючи його роботі, після чого вони вийшли з ліфту та пішли сходами вниз. ОСОБА_10 зайшов в свій кабінет, а він в цей час тримав двері, щоб не зайшли до приймальні інші особи, які рвалися до кабінету, продовжуючи пред`являти претензії щодо розподілу бюджетних коштів до ОСОБА_20 та знімаючи все на камери. Потім ОСОБА_10 запросив ОСОБА_7 зайти в кабінет та в якийсь момент він побачив, як ОСОБА_7 наніс удар по обличчю ОСОБА_10 ;
- показаннями свідка ОСОБА_21 - секретаря ОСОБА_10 , яка пояснила, що не була свідком конфлікта, однак після нього бачила ОСОБА_10 , який мав подряпини та почервоніння на обличчі та якого був порваний піджак. При цьому, свідок зазначила, що за декілька днів до конфлікту група осіб, серед яких був ОСОБА_7 , приходили до ОСОБА_10 поговорити з приводу реалізації програми фінансування ОСББ та відмову в фінансуванні якихось конкретних ОСББ, однак останнього не було в міській раді.
- показаннями свідка ОСОБА_22 - начальника охорони муніципальної поліції, який пояснив, що 26.04.2017 вранці на перший поверх будівлі міської ради прибули особи та журналісти, які висловлювалися нецензурною лайкою, вимагали їх пропустити до ОСОБА_10 . Того ж дня в денний час доби його викликали до кабінету ОСОБА_10 з приводу конфлікту. Він ще з одним охоронцем піднявся до його приймальні та побачив ОСОБА_10 , його водія, ОСОБА_7 , а також інших осіб з камерами;
- показаннями свідка ОСОБА_23 , яка пояснила, що знаходилася у приміщенні міської ради, де разом з іншими особами чекала на рішення бюджетної комісії, та бачила, як група осіб у білих футболках з написом «стоп корупція» серед яких був ОСОБА_24 не надавали пройти до ліфту заступнику міського голови ОСОБА_10 вимагали від нього пояснень з приводу якихось коштів. Потім ця група осіб зайшла до кабінету ОСОБА_10 , а через деякий час до кабінету зайшли охоронці;
- показаннями свідків ОСОБА_25 та ОСОБА_26 - працівників охорони муніципальної варти, яка пояснила, що бачила як до центрального входу у Дніпровську міську раду зайшла група осіб, одягнутих у футболки білого кольору з написом «Стоп корупція», які хотіли пройти до ОСОБА_10 та поводились при цьому зухвало;
- показаннями свідка ОСОБА_27 , який засвідчив, що бачив як ОСОБА_14 заходив до Дніпровської міської ради, де вони зустріли групу телеканалу «Стоп корупція», після чого ОСОБА_7 пройшов разом зі знімальною групою телеканалу та журналістами;
- показаннями свідка ОСОБА_17 , який пояснив, що він отримав завдання провести відеозйомку акції протесту в Дніпровській міській раді щодо неналежного використання бюджетних коштів на капітальні ремонти будинків ОСББ та взяти інтерв`ю з цього приводу у заступника міського голови ОСОБА_10 . Він запросив на зазначену акцію ОСОБА_7 з яким був знайомий раніше та знав його, як активного інсайдера та голову одного з ОСББ м.Дніпра, крім того останній добре розбирався у питаннях, пов`язаних з ремонтами будівель, однак той сказав, що мабуть не прийде. 26.04.2017 року вранці на цю акцію разом з ним та оператором прийшли активісти близько 10 осіб. Вони всі хотіли пройти до будівлі ради та поспілкуватися з ОСОБА_10 з питань фінансування ОСББ. Спочатку їх відмовлялися пропускати до Дніпровської міської ради, а потім пропустили і саме тоді він побачив ОСОБА_7 .. ОСОБА_7 був із селфіпалкою і знімав відео на телефон. Після чого вони пройшли до зали, де проводилося засідання бюджетної комісії, де намагалися поспілкуватися з ОСОБА_10 з вищезазначених питань. Після чого ОСОБА_20 вийшов із зали, вони почали йому задавати запитання по темі завдання, однак останній не бажаючи відповідати на їх запитання, направився до ліфту, і коли він заблокував ліфт, останній знову повернувся до сесійної зали, а потім вийшов і пішов по сходинках до приймальні. Вони також всі спустилися до кабінету і намагалися отримати відповіді на свої запитання. Після чого ОСОБА_10 покликав ОСОБА_7 до свого кабінету поговорити та наказав охоронцям заблокувати вхід. Потім він побачив, як ОСОБА_10 схопив ОСОБА_7 за горло, а ОСОБА_7 вдарив ОСОБА_10 і між ними зав`язалася бійка. Охоронці їх розборонили, вони всі увірвалися у кабінет. Всі події знімав його оператор і в подальшому він з ОСОБА_7 обмінювалися відео зазначених подій;
- протоколом огляду місця події від 26.04.2017, згідно якого під час огляду кабінету № 421 Дніпровської міської ради, розташованого за адресою: м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 75, був оглянутий піджак потерпілого ОСОБА_10 сіро-коричневого кольору 50 розміру, лівий рукав якого був розірваний, а також була оглянута пошкоджена модель літака, який знаходився в кабінеті. ( т.1 а.с. 7-8);
- протоколами огляду від 27.04.2017, згідно якого були переглянуті відеозаписи з ютуб.каналу за фактом бійки у Дніпровській міській раді 26.04.2017 ( т.1 а.с. 22-30, 44-50);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 27.04.2017 за участю свідка ОСОБА_18 під час якого останній показав та розказав про механізм та обставини спричинення потерпілому ОСОБА_10 тілесних пошкоджень ОСОБА_7 ( т.1 а.с. 89-91);
- довідкою КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова», згідно якої ОСОБА_10 з 26.04.2017 знаходився на лікуванні з діагнозом: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забій м`яких тканин обличчя ( т.1 а.с. 52);
- висновком судово-медичної експертизи № 1292-е від 04.05.2017, згідно якого у потерпілого ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, підшкірної гематоми в виличній області ліворуч, синця в проекції тіла нижньої щелепи ліворуч, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше, як три тижні (21 день). Виявлені у нього тілесні ушкодження не відображають на собі характерологічні особливості та розміри травмуючого предмету, яким були нанесені, можливо лише вказати, що вони спричинені від механічної дії тупого твердого предмету (предметів), що діяв (діяли) в область обличчя ліворуч, яким могла бути і рука або інші предмети з аналогічними властивостями. Враховуючи характер та локалізацію виявлених у нього тілесних ушкоджень (в одній анатомічній площині), не виключена можливість спричинення їх і від однієї механічної дії. Враховуючи характер та локалізацію виявлених у нього тілесних ушкоджень, ступень ознак їх загоєння та дані медичної документації, можливо вказати, що вони спричинені незадовго до надходження на стаціонарне лікування, тобто і в термін, на який вказав потерпілий, та слідчий у постанові. ( т.1 а.с. 94-97);
- показаннями експерта ОСОБА_16 , яка підтримала висновок судово-медичної експертизи № 1292-е від 04.05.2017 року та засвідчила, що він був складений на підставі наданої потерпілим медичної документації під час огляду та огляду потерпілого безпосередньо;
- копією медичної карти стаціонарного хворого №2896 ОСОБА_10 КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня імені Мечникова», відповідно до якої останній знаходився на стаціонарному лікуванні у зазначеному медичному закладі з 26.04.2017 з 17-50 годин до 15-00 годин 28.04.2017 з діагнозом ЗЧМТ при госпіталізації (т.4 а.с.41-68);
- копією рішення Дніпропетровської міської ради від 01.12.2016 № 54/16 про затвердження Положення про департамент благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради, відповідно до якого основним завданням Департаменту є реалізація політики щодо комплексного розвитку благоустрою, інфраструктури та будівництва міста, участь у розробці проектів та виконанні програм соціального, економічного і культурного розвитку міста, цільових програм; здійснення функції замовника на будівництво нових об`єктів, ремонт об`єктів комунальної власності територіальної громади; організація управління об`єктами благоустрою та інфраструктури комунальної власності територіальної громади міста, тощо ( т.1 а.с. 104-109);
- копією розпорядження Дніпропетровського міського оголи № 8-20/5-рк від 20.05.2016 про призначення ОСОБА_10 на посаду заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів, директора Департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради ( т.1 а.с. 110);
- копією рішення Дніпропетровської міської ради від 13.07.2016 № 13/11 про затвердження Програми сприяння діяльності ОСББ, ЖБК та обслуговуючих кооперативів у багатоквартирних будинках міста Дніпропетровська на 2016-2020 роки зі змінами, відповідно до якого контроль за його виконанням та виконанням програми у тому числі було покладено на заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів, директора департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради ОСОБА_10 (т.3 а.с. 138-145, т.4 а.с. 1-35);
- протоколами огляду від 27.04.2017, згідно яких були переглянуті два диски з відеозаписом подій в приміщенні Дніпровської міської ради 26 квітня 2017 року з інтернет ресурсу (т.1 а.с. 22-24, 26-30, 44-45, 47-50);
- протоколом огляду від 13.05.2017, згідно якого був переглянутий диск з відеозаписом подій 26.04.2017 та виступами ОСОБА_10 і ОСОБА_7 про зазначені події, під час якого було встановлено наявність на ньому 4 відеофайлів (т.1 а.с. 156-157);
- речовими доказами, долученими до справи відповідно до постанови від 05.06.2017 - диском з відеозаписом подій 26.04.2017 та виступами ОСОБА_10 і ОСОБА_7 про зазначені події, долученим стороною захисту переглянутим в судовому засіданні, з якого вбачається, що ОСОБА_7 під час інтерв`ю щодо вищевикладених подій особисто повідомляє про причини та підстави свого перебування в приміщенні Дніпровської міської ради саме як учасника акції та голови ОСББ з метою проведення акції стоп корупція та отримання відповідей від ОСОБА_10 , як заступника міського голови щодо фінансування ОСББ; двома дисками з відеозаписом подій в приміщенні Дніпровської міської ради 26.04.2017 з інтернет ресурсу, переглянутими в судовому засіданні, з яких вбачається особи, які перебували в приміщенні Дніпровської міської ради з акцією «Стоп корупція», серед яких знаходився ОСОБА_7 перешкоджаючи роботі ОСОБА_10 вимагали від останнього відповідей на запитання щодо фінансування капітальних ремонтів будинків і ОСОБА_7 не тільки знімав, а і спілкувався з іншими учасниками, в подальшому саме ОСОБА_7 перебуваючи у ОСОБА_10 в кабінеті вдарив ОСОБА_10 першим по обличчю без будь-яких дій з боку останнього (т.1 а.с. 153, 25, 46).

Надаючи оцінку наведеним доказам у своїй сукупності, у колегії суддів відсутні сумніви у їх належності та допустимості. Ці докази суд вважає достатніми для доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 350 КК України.
Так, матеріалами провадження об`єктивно підтверджується, що ОСОБА_7 , будучи головою правління ОСББ Запорізьке шосе 80, дійсно прийшов до Дніпровської міської ради з приводу реалізації програми фінансування ОСББ та розуміючи, що ОСОБА_10 є службовою особою завдав останньому тілесні ушкодження у зв`язку з його службовою діяльністю.
Наведені обставини повністю підтверджуються показаннями свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 та ОСОБА_27 , які засвідчили, що ОСОБА_7 зайшов до будівлі Дніпровської міської ради у складі групи осіб, одягнутих у футболки білого кольору з написом «Стоп корупція», маючи намір поспілкуватись із заступником мера ОСОБА_10 . При цьому, на відеозаписі (т. 1, а.п. 44-46) зафіксовано як обвинувачений ходив по приміщенню міської ради разом зі всією групою, учасники якої штовхали та чинили перепони потерпілому, що підтверджує наміри ОСОБА_7 чинити перешкоди службовій діяльності останнього.
Разом із цим, показання обвинуваченого, потерпілого, а також свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_17 , доводять, що між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 у кабінеті останнього дійсно стався конфлікт та бійка, в ході якої обвинувачений наніс потерпілому тілесні тілесні ушкодження. При цьому, наслідки цих подій були зафіксовані у протоколах огляду, у відповідній медичній документації та засвідчені висновком експерта, а обставини конфлікту - зафільмовані на відповідних записах, якими підтверджено як мету прибуття ОСОБА_7 до приміщення ради, так і сам факт завдання останнім тілесних ушкоджень потерпілому.
Щодо доводів захисту про неправильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 350 КК України, з огляду на некоректність обвинувачення та відсутність у ньому посилань на те, у зв`язку неприйняттям якого саме рішення потерпілим йому було завдано тілесні ушкодження, то вони не заслуговують на увагу.
Так, ч. 2 ст. 350 КК України передбачає відповідальність за умисне нанесення побоїв або заподіяння легкого чи середньої тяжкості тілесного ушкодження службовій особі або громадянинові, який виконує громадський обов`язок, у зв`язку з їхньою службовою чи громадською діяльністю, а також вчинення таких дій щодо їх близьких.
Злочинні дії, передбачені ч. 2 ст. 350 КК України вчинюються виключно у зв`язку із здійсненням службовою особою своєї відповідної службової діяльності і не обов`язково саме під час безпосереднього здійснення такої діяльності, а також з моменту фактичного спричинення тілесних пошкоджень не має значення чи вдалося особі, яка їх спричиняє домогтися зміни характеру діяльності службової особи.
Матеріалами провадження об`єктивно підтверджується, що конфлікт між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 стався саме з приводу реалізації програми діяльності ОСББ, затвердженої рішенням Дніпропетровської міської ради від 13.07.16 № 13/11, контроль за виконанням якої було покладено на ОСОБА_10 .
Наведені обставини були підтверджені свідком ОСОБА_17 та не заперечувались обвинуваченим під час надання інтерв`ю, запис якого визнано доказом у справі (т. 1 а.с. 156-157).
З урахуванням наведених обставин, сумнівів у тому, що ОСОБА_7 діяв у зв`язку зі службовою діяльністю ОСОБА_10 , у колегії суддів відсутні.
Доводи захисту про те, що обвинуваченому не було відомо про те, що контроль за виконанням програми було покладено на ОСОБА_10 не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються дослідженими судом доказами, якими об`єктивно підтверджується, що ОСОБА_7 мав намір спілкування саме з ОСОБА_10 , для чого прибув до Дніпровської міської ради, зайшов на засідання комісії, учасником якого був останній, та після того, як потерпілий покинув засідання та намагався піти до свого кабінету, свідомо перешкоджав цим діям, маючи на меті прешкодити його службової діяльності.

Твердження захисту про відсутність у обвинуваченні посилання на рішення, контроль за виконанням якого було покладено на потерпілого є безпідставними, оскільки наведене суперечить обвинувальному акту та встановленим судом обставинам.

З урахуванням наведеного, суд приходить до беззаперечного висновку, що дії ОСОБА_7 кваліфіковані правильно за ч. 2 ст. 350 КПК України, а тому не погоджується з доводами сторони захисту.

Що стосується недопустимості доказів, на які суд посилався у вироку, колегія суддів зазначає наступне.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги про скасування вироку, сторона захисту вказує на відсутність повноважень у заступника начальника СУ ГУНП щодо призначення групи слідчих.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що групу слідчих у кримінальному провадженні дійсно було призначено виконуючим обов`язки начальника начальника відділу СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_28 . При цьому, досудове розслідування кримінального провадження розпочато Шевченківським ВП ГУНП України в Дніпропетровській області та підслідність у ньому не змінювалась (т. 2 а.с. 1, т. 4, а.с. 230).
Надаючи оцінку наведеним обставинам, суд виходить з того, що у відповідності з вимогами ст. 3 КПК України керівником органу досудового розслідування є начальник Головного слідчого управління, слідчого управління, відділу, відділення органу Національної поліції.
Разом із цим, згідно з вимогами ст. 39 КПК України, керівник органу досудового розслідування уповноважений визначати слідчого (слідчих), який здійснюватиме досудове розслідування.

Відповідно до функціональних обов`язків заступника начальника СУ ГУНП в Дніпропетровській області начальника відділу (розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи) СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_28 , долучених судом до матеріалів провадження, останній, як керівник органу досудового розслідування уповноважений визначати слідчого (слідчих), який здійснюватиме досудове розслідування та визначати старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих у випадках здійснення досудового розслідування слідчою групою.
Отже, з огляду на наведені вимоги закону та посадові обов`язки заступника керівника слідчого управління, останній уповноважений на прийняття рішення про призначення групи слідчих у кримінальному провадженні, що правильно констатовано судом у вироку.
Окрім наведеного, вирішуючи питання обґрунтованості доводів захисту в цій частині, колегія суддів керується й тим, що у відповідності з підпунктами 1, 6, пункту 3 розділу V Положення про слідчі підрозділи Національної поліції України, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 570 від 06.07.2017, начальник слідчого управляння організовує здійснення підпорядкованими слідчими підрозділами досудового розслідування кримінальних правопорушень, віднесених до підслідності слідчих органів Національної поліції України, а також у разі необхідності відповідно до кримінального процесуального законодавства визначає слідчого (слідчих), який здійснюватиме досудове розслідування, а в разі здійснення досудового розслідування слідчою групою визначає старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих з числа працівників підпорядкованих слідчих відділів, відділень органів Національної поліції України, а також слідчого управління.
Таким чином, у колегії суддів відсутні сумніви у порушенні підслідності та у порядку призначення слідчих у кримінальному провадженні.
Що стосується висновку експерта, яким встановлено наявність у ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, то його, з позиції суду, також обґрунтовано визнано належним та допустимим доказом.
Доводи захисту про те, що проведення експертизи призначено на підставі матеріалів досудового розслідування від 26.04.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 350 КК України, однак станом на 27.04.2017 такого досудового розслідування не існувало, оскільки тільки 04.05.2017 була здійснена перекваліфікація з ч. 2 ст.296 на ч.2 ст.350 КК України, не заслуговують на увагу.
Згідно матеріалів кримінального провадження постановою від 27.04.2017 було призначено судово-медичну експертизу потерпілого саме в межах кримінального провадження №0001140.
Що стосується правильності зазначення у ній відомостей про попередню правову кваліфікацію, то ці обставини в даному випадку не є вирішальними та не вказують на незаконність рішення про призначення експертизи та самої експертизи, враховуючи те, що підозра станом на 27.07.17 не оголошена жодній особі.
В апеляційній скарзі захисник констатує ці обставини, проте не вказує на те, яким чином це вплинуло на саме дослідження.
Щодо доводів захисту про те, що слідчим не направлялись експерту будь-які медичні документи, тоді як сам висновок містить посилання на дослідження медичної картки стаціонарного хворого №2896, без зазначення шляху її надходження до експерта, то ці обставини хоча і мають місце, проте підстав для визнання недопустимим висновку не дають.
На переконання колегії суддів експертиза була проведена у встановлений законом спосіб та у визначеному законом порядку, тоді як медична документація була надана потерпілим та в подальшому як доказ долучена до матеріалів кримінального провадження.
При цьому, суд звертає увагу на те, що частиною 3 ст. 93 КПК України передбачено, що сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.
Таким чином, з огляду на наведені вимоги закону, яким встановлено право потерпілого на збирання та подання доказів, підстави для визнання недопустимим висновку експерта у суду відсутні.
До того ж, в апеляційній скарзі захисники не порушують питання про необхідність перевірки достовірності зазначених у медичній документації даних та взагалі не ставлять їх під сумнів.
З огляду на викладені обставини колегія суддів вважає, що висновки суду відповідають фактичним обставинам провадження та дослідженим судом доказам, які обґрунтовано під час судового розгляду визнані допустимими з наведенням докладних мотивів такого рішення.

Вирішуючи питання про правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність та відповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення та його особі, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з вимогами ст. 50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів.
Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, призначаючи покарання, суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Виходячи з положень ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

На думку колегії суддів, покарання обвинуваченому ОСОБА_7 судом першої інстанції призначено відповідно до вказаних вимог закону України про кримінальну відповідальність.
Як вбачається з вироку, призначаючи ОСОБА_7 покарання та звільняючи останнього від його відбування з випробування, суд першої інстанції врахував тяжкість скоєного, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має на утриманні неповнолітню дитину, задовільно характеризується за місцем проживання.
Надавши оцінку зазначеним судом відомостям та доказам на їх підтвердження, що містяться в матеріалах кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про те, що призначене ОСОБА_7 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України і є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
З висновками суду першої інстанції про розмір такого покарання та можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства колегія суддів погоджується та вважає необґрунтованими доводи прокурора про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості.
Водночас, колегія суддів не може погодитись з обсягом обов`язків, які у відповідності з вимогами ст. 76 КК України слід покласти на ОСОБА_7 у зв`язку з таким звільненням.
Так, в силу вимог ч. 3 ст. 76 КК України, на осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, суд може додатково покласти обов`язок попросити публічно або в іншій формі пробачення у потерпілого.
Виходячи з наведених положень закону, встановлення зазначеного обов`язку є виключно правом суду, а отже суд має навести у вироку мотиви такого рішення.
Як вбачається з оскаржуваного вироку мотивів свого рішення суд не навів, що вимогам ст. 374 КПК України не відповідає.
Водночас, беручи до уваги межі апеляційного розгляду, суд, за відсутністю відповідних вимог, має право лише виключити зазначений обов`язок з вироку, оскільки позбавлений можливості доповнити вирок мотивами його визначення.

Отже, колегія суддів вважає слушними доводи захисту в цій частині та за наслідками апеляційного розгляду приходить до висновку необхідність зміни вироку, виключивши з нього посилання на обов`язок ОСОБА_7 публічно попросити вибачення у потерпілого ОСОБА_10 .

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 413, 419 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_13 залишити без задоволення.
Апеляційні скарги захисників обвинуваченого адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_12 задовольнити частково.
Вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 січня 2021 року щодо ОСОБА_7 змінити в частині призначення покарання.
Виключити з вироку посилання на обов`язок ОСОБА_7 в порядку ст. 76 КК України публічно попросити вибачення у потерпілого ОСОБА_10 .
В іншій частині вирок залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4