Постанова
Іменем України
09 лютого 2021 року

м. Київ
справа № 144/288/19
провадження № 51-5985км20

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
Головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 03 листопада

2020 року,

встановив:
Ухвалою слідчого судді Теплицького районного суду Вінницької області від

28 листопада 2019 року задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на земельну ділянку кадастровий номер :01:000:0174, площею 4.3954 га, яка розташована на території Маломочульської сільської ради Теплицького району Вінницької області і яка зареєстрована на ім`я ОСОБА_6 .
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 03 листопада 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Теплицького районного суду Вінницької області від

28 листопада 2019 року та апеляційну скаргу ОСОБА_6 повернуто апелянту.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі ОСОБА_6 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, порушує питання про скасування оскаржуваної ухвали апеляційного суду і призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції. Вважає рішення апеляційного суду про повернення його апеляційної скарги незаконним та необґрунтованим, а відмову в поновленні строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді безпідставною.
Вказує на те, що ухвалу слідчого судді від 28 листопада 2019 року постановлено без виклику особи, яка її оскаржує та без її участі, а тому строк для оскарження ухвали слідчого судді мав обраховуватися із дня отримання копії цього судового рішення. Також стверджує, що копія зазначеної ухвали слідчого судді йому не направлялась і до цього часу ним отримана не була, а тому суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для поновлення пропущеного строку апеляційного оскарження ухвали слідчого судді та повернення його апеляційної скарги.
Позиції інших учасників судового провадження
Від учасників судового провадження заперечення на касаційну скаргу не подавались.
У судовому засіданні прокурор висловила думку про те, що касаційна скарга

є обґрунтованою.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, перевіривши матеріали провадження, обговоривши викладені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
Мотиви Суду
Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Право особи на апеляційне оскарження, спрямоване насамперед на реалізацію гарантованого ст. 6 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» права на справедливий суд. Забезпечення такого права є однією з важливих гарантій ухвалення правосудного рішення у кримінальному провадженні.
Відповідно до вимог ст.24 КПК України кожному гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод, законних інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до ст. 370, ч. 2 ст. 418 КПК України ухвала суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги повинна бути законною, обґрунтованою та вмотивованою. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави для його ухвалення.
Частина 3 статті 399 КПК України визначає підстави для повернення апеляційної скарги, однією з яких є подача апеляційної скарги після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
Приписи КПК України про процесуальні строки регламентують їх тривалість, порядок обчислення та наслідки закінчення цих строків. У кримінальному процесуальному законодавстві України строки встановлюються, продовжуються і поновлюються. Для правильного обчислення строку важливого значення набувають приписи правових норм, які стосуються визначення початкового моменту перебігу строку, обставин, що впливають на його перебіг, і встановлення моменту його закінчення. При визначенні початку обчислення строку важливо точно знати момент, з якого починається його перебіг.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга, якщо іншого не передбачено цим Кодексом, може бути подана на ухвалу слідчого судді протягом 5 днів з дня її оголошення. При цьому згідно із ч. 3 ст. 395 КПК України якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, або якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст. 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Виходячи з правової позиції, викладеної Об`єднаною палатою Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 04 листопада 2019 року (провадження № 51-9550 кмо 18, справа № 760/12179/16-к), якщо ухвала слідчого судді постановлена без виклику особи, інтересів якої вона стосується та яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи має обчислюватися з дня отримання копії судового рішення, незалежно від наявності інших джерел інформування про прийняте рішення.
Як убачається з матеріалів провадження, ухвала слідчого судді Теплицького районного суду Вінницької області, якою задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на земельну ділянку кадастровий номер :01:000:0174, площею 4.3954 га, яка розташована на території Маломочульської сільської ради Теплицького району Вінницької області і яка зареєстрована на ім`я ОСОБА_6 постановлена

28 листопада 2019 року без виклику власника майна та/або його представника. При цьому, у матеріалах провадження відсутні будьякі дані щодо повідомлення учасників провадження про дату і час розгляду слідчим суддею вказаного клопотання та про отримання копії ухвали слідчого судді ОСОБА_6 та його захисником. Разом з цим, лише 27 жовтня

2020 року з Єдиного державного реєстру судових рішень скаржнику стало відомо про факт існування такого судового рішення про, що він зазначав у своїй апеляційній скарзі.

В свою чергу, суд апеляційної інстанції встановивши, що апеляційну скаргу

було направлено до суду 28 жовтня 2020 року з пропуском строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді і у судовому засіданні сторона захисту не довела поважність причин пропуску цього строку, дійшов висновку про необхідність повернення поданої апеляційної скарги.
Разом із цим, у своєму рішенні апеляційний суд вказав на відсутність підстав для поновлення строку апеляційного оскарження у зв`язку з тим, що в матеріалах провадження містяться дані про те, що 28 квітня 2020 року ОСОБА_6 та його захисник були ознайомлені з матеріалами кримінального провадження, у тому числі і з оскаржуваною ухвалою слідчого судді від

28 листопада 2019 року, а тому зазначені особи, починаючи із вказаної дати, мали можливість звернутися з апеляційною скаргою у строк, визначений п. 3 ч. 2

ст. 395 КПК України, чого не зробили, а лише 28 жовтня 2020 року ОСОБА_6 реалізував своє право на оскарження ухвали слідчого судді.
Проте колегія суддів не погоджується з такими висновками суду апеляційної інстанції, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону та матеріалах провадження.
Відповідно до ст. 111 КПК України повідомлення у провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію.
Так, повертаючи скаргу ОСОБА_6 , суд апеляційної інстанції не врахував положень ч. 7 ст. 173 КПК України, відповідно до яких копія ухвали слідчого судді, зокрема про арешт майна, надсилається заінтересованим особам не пізніше наступного робочого дня після її постановлення та не перевірив належним чином з використанням всіх наданих йому законом процесуальних можливостей дату отримання ОСОБА_6 оскаржуваної ухвали слідчого судді від 28 листопада 2019 року, яка б свідчила про початок перебігу строку на апеляційне оскарження та граничного строку його завершення.
Таким чином, суд апеляційної інстанції, приймаючи рішення про повернення апеляційної скарги на підставі п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України, не з`ясував усіх обставин провадження, в тому числі і зазначених вище, для прийняття такого рішення, не виходив із вказаних обставин, належної оцінки їм не дав та не зазначив в ухвалі необхідного її обґрунтування.
За таких обставин висновок апеляційного суду про те, що ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу із пропуском строку на апеляційне оскарження є передчасним та належним чином в ухвалі не обґрунтованим.

Отже, порушення, допущені апеляційним судом з огляду на ч. 1 ст. 412 КПК України є істотними, оскільки вони перешкодили суду ухвалити законне, обґрунтоване та справедливе судове рішення.
З огляду на викладене, оскаржену ухвалу апеляційного суду необхідно скасувати, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України, і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції, під час якого слід ухвалити законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення
Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441 КПК України, Суд

постановив:
Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу Вінницького апеляційного суду від 03 листопада 2020 року про повернення апеляційної скарги ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Теплицького районного суду Вінницької області від 28 листопада 2019 року скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3