Справа № 283/643/21
провадження №1-кп/283/102/2021
В И Р О К
і м е н е м У к р а ї н и
11 червня 2021 року Малинський районний суд Житомирської області в складі:
під головуванням судді ОСОБА_1 ,
з секретарем судових засідань ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Малині кримінальне провадження, внесене в ЄРДР 21 листопада 2020 року за №0000098 по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , громадянки України, з середньо-спеціальною освітою, продавця-консультанта в магазині «Все по 37», незаміжньої, не судимої,
в скоєнні кримінального правопорушення ( кримінального проступку), передбаченого ст. 162 ч. 1 КК України,
ВСТАНОВИВ:
І. Формулювання обвинувачення, викладеного обвинувальному акті і підтриманого прокурором під час судового розгляду:
21 листопада 2020 року близько 10 год. 00 хв. ОСОБА_4 в АДРЕСА_2 , отримавши відмову власника садиби ОСОБА_5 , покликати з будинку на подвір`я його доньку для з`ясування обставин пошкодження належного їй автомобіля, реалізуючи свій злочинний умисел, всупереч волі власника житла, діючи в порушення встановленого ст. 30 Конституції України порядку, умисно, незаконно, через незачинені вхідні двері проникла до вказаного вище будинку, де незаконно провела огляд, порушивши конституційне право потерпілого на недоторканість житла.

ІІ. Докази, здобуті під час судового розгляду із показань учасників кримінального провадження:
Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні не визнала повністю, заперечила відносно обставин, викладених в обвинувальному акті. Пояснила, що 21.11.2020 року вона разом із сином дійсно прийшла на подвір`я потерпілого в АДРЕСА_2 , для того, щоб з`ясувати у ОСОБА_6 хто був за кермом мотоцикла, що напередодні спричинив дорожньо-транспортну пригоду та заподіяв механічні ушкодження її автомобілю. Двері будинку відчинив ОСОБА_5 , який нічого не знав про подію, однак відмовився кликати доньку. Згодом на поріг вийшла його дружина, яка також відмовила обвинувачені у проханні. Між ними виникла суперечка. Потерпілий, взявши вила, почав погрожувати ОСОБА_4 та її сину, на що вона дістала газовий балончик. Обвинувачена зазначила, що ні вона, ні її син до будинку не заходили.

Потерпілий ОСОБА_5 з приводу обставин, викладених в обвинувальному акті пояснив, що в суботу 21 листопада 2020 року близько 10 години він почув гучний стукіт у двері будинку за місцем свого проживання в АДРЕСА_2 . Окрім нього, вдома перебувала дружина та двоє доньок. Відчинивши двері, потерпілий побачив ОСОБА_4 з сином та невідомого чоловіка, які прийшли з`ясувати у його доньки ОСОБА_7 хто напередодні в понеділок пошкодив автомобіль обвинуваченої. Між присутніми виникла суперечка, яка переросла в сварку. У зв`язку з тим, що потерпілий з дружиною відмовилися покликати доньку, ОСОБА_8 вставив палку у вхідні двері, в результаті чого обвинувачена розпилила балончик з невідомою речовиною в очі потерпілого та його дружини. Всі троє зайшли до будинку всупереч волі ОСОБА_5 та продовжили сварку біля кімнати, де зачинилася ОСОБА_9 з дітьми. Потерпілий, викликавши поліцію та взявши з подвір`я вила, почав вимагати, щоб сторонні люди залишили його будинок. ОСОБА_5 , зазначив, що жодних інших протиправних дій ніхто не вчиняв, всі вийшли на подвір`я.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні підтвердила показання потерпілого з приводу обставин викладених в обвинувальному акті, а також з приводу розпилення ОСОБА_4 з балончика невідомою речовиною в обличчя. Зазначила, що до будинку без дозволу зайшла обвинувачена з сином та невідомим чоловіком. Скільки часу вони перебували в будинку точно сказати не може. Хто і в які кімнати будинку заходили також не змогла пояснити, так як в цей час вона знаходилася зачинена в кімнаті з дітьми.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснила, що 21.11.2020 року її розбудила заплакана мама, і сказала, що прийшли невідомі люди. Свідок почула за дверима кімнати чужі голоси. Люди були агресивні, кричали, періодично відчиняли двері кімнати. Так, ОСОБА_10 побачила в будинку обвинувачену, її сина та невідомого чоловіка.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 , пояснив, що восени 2020 року він разом з мамою ОСОБА_4 прийшов на подвір`я садиби потерпілого в АДРЕСА_2 , для того, що з`ясувати у ОСОБА_6 хто причетний до пошкодження їх автомобіля. Свідок пояснив, що ні він, ні його мати до будинку потерпілого не заходили. Мала місце сварка між ОСОБА_4 та сім`єю ОСОБА_11 на сходах будинку біля вхідних дверей, яка тривала близько п`яти хвилин.

ІІІ. Докази на підтвердження встановлених судом обставин:
Згідно протоколу огляду місця події від 21.11.2020 року, проведеного в АДРЕСА_2 , оглянуто садибу ОСОБА_5 , за результатами якого в будинку на дверях однієї з кімнат виявлено сліди нашарування бруду.
Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 28.01.2021 року за участю потерпілого ОСОБА_5 встановлено, як до його садиби прийшло троє осіб; як в ході розмови він хотів зачинити двері, однак син ОСОБА_4 перешкодив, вставивши в них дерев`яну палицю; як невідомі особи зайшли до будинку та ОСОБА_4 ногою стукала по дверях кімнати доньки.

ІV. Мотиви ухвалення вироку:
Вирішуючи питання про належність та допустимість доказів, суд враховує, що в ході судового розгляду сторони провадження не мали заперечень щодо досліджених доказів, враховує дотримання процесуальної форми їх отримання, оцінку в їх сукупності, а тому приходить до висновку про належність і допустимість зібраних по справі доказів.

Відповідно до ст.30 Конституції України передбачено, що кожному гарантується недоторканність житла. Не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Частиною ч.1 ст.233 КПК передбачено, що ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.

Об`єктивна сторона цього кримінального правопорушення, полягає в будь-якому незаконному проникненню в житло проти волі особи. При цьому, спосіб проникнення до житла не має значення.

Під житлом особи розуміється будь-яке приміщення, яке знаходиться в постійному чи тимчасовому володінні особи, незалежно від його призначення і правового статусу, та пристосоване для постійного або тимчасового проживання в ньому фізичних осіб, а також всі складові частини такого приміщення.

Показання потерпілого щодо проникнення обвинуваченої до його житлового будинку, шляхом входження через вхідні двері із застосуванням палиці для тримання дверей, та перебування обвинуваченої у будинку проти його волі, є послідовними і повністю узгоджуються з показаннями двох свідків, підтверджуються результатами огляду місця події, та відображають об`єктивну сторону вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.162 КК України.

Обвинувачена підтвердила, що в руках її сина була палиця, яку він знайшов на подвір`ї ОСОБА_5 .

Суд критично оцінює показання ОСОБА_4 щодо своєї невинуватості, та розцінює невизнання нею вини як намагання уникнути покарання за вчинене кримінальне правопорушення, а також не усвідомлення обвинуваченою, що за вчиненні дії передбачена кримінальна відповідальність.

Разом з тим, суд виключає з обвинувачення вмінену ОСОБА_4 форму порушення недоторканості житла, що полягає у незаконному проведенні його огляду.

В матеріалах справи відсутній будь-який доказ на підтвердження того, в які кімнати обвинувачена заходила та в якій послідовності. Потерпілий та свідки підтвердили лише факт проникнення до будинку та те, що обвинувачена стояла біля кімнати ОСОБА_6 . Жодних інших дії щодо переміщення помешканням ніхто не підтвердив.

Аналізуючи вище викладене та оцінюючи досліджені докази, кожний окремо та в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд приходить до висновку про доведеність стороною обвинувачення вини ОСОБА_4 у незаконному проникненні до житла ОСОБА_5 , тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України.

При обранні покарання суд виходить із загальних засад, визначених ст. 65 КК України.

За місцем свого проживання обвинувачена характеризуються позитивно.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено. При цьому, враховується, що дії обвинуваченої були викликані виключно бажанням з`ясувати обставини пошкодження її транспортного засобу, однак перевищено межі допустимих та прийнятних норм поведінки, що полягали в порушенні права на недоторканість житла.

Обираючи обвинуваченій вид і розмір покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та винну особу, а також те, що згідно з ч. 2, 3 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а також не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Реалізуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, а також, враховуючи, що призначене покарання повинно переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, має бути відповідним до вчиненого, тобто необхідним та достатнім для виправлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, суд приходить до висновку щодо необхідності призначення ОСОБА_4 у вигляді штрафу в межах санкції ч.1 ст.162 КК України.

На думку суду, таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та запобігання вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Процесуальні витрати в провадженні відсутні.

Цивільний позов в справі не заявлено.

Керуючись ст. 373, 374 КПК України,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України та призначити їй покарання у виді 70 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1190 гривень.
Вирок може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду через Малинський районний суд протягом 30 діб з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя