Ухвала
17 червня 2021 року
м. Київ
справа № 337/585/18
провадження № 51-6215 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши матеріали провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 28 липня 2020 року щодо нього, з доданим до неї клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження,
встановив:
16 грудня 2020 року засуджений ОСОБА_4 вперше звернувся із касаційною скаргою на судові рішення щодо нього, яку ухвалою Верховного Суду від 28 грудня 2020 року було залишено без руху, оскільки вона не відповідала вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) та ухвалою Суду від 21 січня 2021 року повернуто на підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, оскільки засуджений не усунув недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
21 квітня 2021 року засуджений ОСОБА_4 вдруге звернувся із касаційною скаргою на судові рішення щодо нього, яку ухвалою Суду від 29 квітня 2021 року повернуто на підставі п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК, оскільки касаційну скаргу було подано після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушувала питання про поновлення цього строку.
11 травня 2021 року (згідно з супровідним листом ДУ «Запорізький слідчий ізолятор») засуджений ОСОБА_4 втретє звернувся із касаційною скаргою на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 28 липня 2020 року щодо нього та клопотанням про поновлення строку на касаційне скарження. Ухвалою Суду від 21 травня 2021 року засудженому відмовлено в поновленні строку на касаційне оскарження вказаного судового рішення та повернуто касаційну скаргу, оскільки вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і суд касаційної інстанції за заявою особи, яка подала касаційну скаргу, не знайшов підстав для його поновлення.
10 червня 2021 року (згідно з супровідним листом ДУ «Запорізький слідчий ізолятор») засуджений ОСОБА_4 вкотре звернувся із касаційною скаргою на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 28 липня 2020 року щодо нього та клопотанням про поновлення строку на її касаційне скарження.
Засуджений просить поновити йому строк на касаційне оскарження, вказуючи на причини пропуску ним строку на касаційне оскарження, які, на його думку, є поважними.
Перевіривши матеріали провадження за касаційною скаргою, колегія суддів вважає, що у задоволенні клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження необхідно відмовити, а касаційну скаргу повернути засудженому виходячи з наступного.
Статтею 129 Конституції України передбачено, що насамперед забезпечується право на апеляційне оскарження судового рішення, а право на касаційне оскарження - у визначених законом випадках та порядку.
Відповідно до правил ч. 2 ст. 426 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії цього рішення.
Відповідно до приписів ч. 2 ст. 113 КПК процесуальні дії під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу. Вимога про необхідність виконання процесуальних дій у встановлений КПК строк також міститься у ст. 116 вказаного Кодексу.
Правило дотримання тримісячного строку для подання касаційної скарги має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу. Це правило надає сторонам кримінального провадження достатній строк для роздумів, у межах якого вони зобов`язані (мають право) вчинити процесуальну дію, чітко визначити свої аргументи та окреслити власну правову позицію.
При цьому, правило початку перебігу строку на касаційне оскарження, визначене ст. 426 КПК, є загальним для всіх учасників кримінального провадження за винятком засудженого, який перебуває під вартою.
Частиною 1 ст. 117 КПК передбачено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється лише в тому випадку, якщо судом буде визначено поважність причини пропуску цього строку. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.
Виходячи з системного аналізу норм процесуального закону, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали чи ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Такі обставини мають бути підтверджені скаржником.
У поданому клопотанні в обґрунтування поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження засуджений посилається на свою відсутність в суді апеляційної інстанції при перегляді вироку щодо нього у зв`язку з його переховуванням від працівників поліції, які йому погрожували та отриманням копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції лише 16 квітня 2021 року.
Однак вказані засудженим причини не можуть бути визнані Судом поважними, оскільки за правилами вказаної норми касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Як убачається з матеріалів провадження за скаргою, оскаржувану ухвалу Запорізького апеляційного суду було ухвалено 28 липня 2020 року, засуджений ОСОБА_4 на час розгляду кримінального провадження щодо нього під вартою не утримувався і був затриманий в порядку виконання вироку лише 04 грудня 2020 року.
Отже наведені обставини не доводять наявність у засудженого таких причин непереборного характеру, в силу яких він був позбавлений реальної можливості подати касаційну скаргу у встановлений строк, а отже не можуть бути сприйняті Судом як поважні.
Жодних інших обґрунтованих та підтверджуючих об`єктивних причин пропуску строку, які б касаційний суд міг визнати поважними, засудженим не наведено. А тому підстав для поновлення йому строку на касаційне оскарження вищезазначеного судового рішення, колегія суддів не вбачає.
Відповідно до положень п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК у випадку, якщо касаційна скарга подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення, касаційна скарга повертається.
З урахуванням наведеного, касаційна скарга разом з усіма доданими до неї матеріалами підлягає поверненню засудженому ОСОБА_4 .
Враховуючи викладене та керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Відмовити засудженому ОСОБА_4 у задоволенні клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали Запорізького апеляційного суду від 28 липня 2020 року щодо нього.
Повернути засудженому ОСОБА_4 його касаційну скаргу на вказане судове рішення щодо нього, разом з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3