Справа № 448/1694/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/553/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 червня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відеоконференції справу за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 19 травня 2021 року,
з участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника обвинуваченого

адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

встановила:
на розгляді Самбірського міськрайонного суду Львівської області перебуває кримінальне провадження, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000197 30 квітня 2019 року про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.
Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 19 травня 2021 року задоволено клопотання прокурора ОСОБА_8 та продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 строк тримання під вартою на 60 днів, по 16 липня 2021 року включно.
Своє рішення суд мотивував доведеністю прокурором наявності ризиків, передбачених п.п.1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 покликається на те, що рішення суду є необґрунтованим та незаконним, постановленим без дослідження в сукупності усіх матеріалів справи.

Зазначає, що допитані під час судового розгляду свідки та потерпіла не підтвердили причетність ОСОБА_6 до спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 . В свою чергу, допитані в судових засіданнях свідки сторони захисту, надали об`єктивні та послідовні пояснення про те, що ОСОБА_6 ніколи не висловлював намірів позбавити життя ОСОБА_10 , не готувався до такого і не підшуковував необхідні знаряддя, тощо.

Наголошує на відсутності доказів про намір ОСОБА_6 переховуватися від суду, а також про незаконний вплив на потерпілу, свідків, експертів у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_6 .

Акцентує, що ОСОБА_6 утримується під вартою більше двох років, проте, нових або беззаперечних доводів його протиправної поведінки стороною обвинувачення до суду так і не було надано, відтак наведене, суперечить принципам Конвенції.

Звертає увагу на виключно позитивну характеристику особи обвинуваченого ОСОБА_6 та наявність у нього постійного місця проживання і міцних соціальних зв`язків.

Вважає за необхідне під час апеляційного розгляду дослідити матеріали справи №448/1694/19, в якій містяться відповідні докази невмотивованості постановленої ухвали.

Просить скасувати ухвалу Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 19 травня 2021 року, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обрати останньому запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Заслухавши суддю-доповідача, виступ захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 та пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора про її заперечення і залишення ухвали суду без зміни, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає.
Так, ч.2 ст. 392 КПК України Законом України від №1027-ІХ від 02 грудня 2020 року Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо забезпечення виконання рішення Конституційного Суду України стосовно оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, який набрав чинності 14 січня 2021 року, доповнено абзацом другим, відповідно до якого ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, визначено ст. 422-1 КПК України.
Згідно ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Ст. 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
На думку колегії суддів, під час розгляду клопотання прокурора з`ясовані всі обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою, які в подальшому були оцінені судом в сукупності та стали підставою для прийняття судового рішення.
Колегія суддів вважає доведеним прокурором, що ризики заявлені у клопотанні, які також слугували підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшились, а відтак, обґрунтованими є висновки суду про те, що застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів для їх запобігання є недостатнім.
Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченим ОСОБА_6 процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.
Покликання захисника адвоката ОСОБА_7 в апеляційній скарзі на позитивну характеристику ОСОБА_6 , наявність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків та постійного місця проживання, на думку колегії суддів, в даному конкретному випадку, не є визначальними обставинами, які давали б можливість змінити обраний ОСОБА_6 запобіжний захід на інший, не пов`язаний з триманням під вартою.

Отже, на переконання апеляційного суду, виправданим є подальше тримання під вартою ОСОБА_6 , з врахуванням тяжкості інкримінованого йому за ч.1 ст. 115 КК України кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, конкретних обставин кримінального провадження, мотивів клопотання прокурора, а відтак, є всі підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу, свідків, експертів у цьому кримінальному провадженні.
Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Окрім цього, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, особлива тяжкість деяких злочинів, яка викликає негативну реакцію суспільства і соціальні наслідки, виправдовує попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу (рішення у справі Летельє проти Франції).
Що стосується покликання захисника обвинуваченого у апеляційній скарзі про дослідження перелічених ним доказів, то таке, колегія суддів вважає передчасним.
Так, при вирішенні питання про законність оскаржуваної ухвали суду першої інстанції про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів звертає увагу на те, що кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду, що обумовлює наявність певних особливостей та істотно відрізняє порядок перевірки судового рішення від аналогічних рішень суду, які ухвалені на стадії досудового розгляду кримінального провадження.
Зокрема, на стадії судового розгляду кримінального провадження, такий стандарт доказування як «обґрунтована підозра» втрачає свою актуальність і при оцінці доказів повинен бути застосований критерій доведеності «поза розумним сумнівом», який випливає із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Однак, цей критерій може бути застосований тільки під час ухвалення за результатами розгляду кримінального провадження остаточного судового рішення.
Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала місцевого суду є законною та обґрунтованою і не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 та зміни ОСОБА_6 запобіжного заходу.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи, колегією суддів не встановлено.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,
постановила:
апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 19 травня 2021 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3