Провадження 1кп-932/846/20
УХВАЛА
Іменем України
3 червня 2021 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська
у складі:
Головуючого-судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
захисника адвоката ОСОБА_5 ,

за участю:
обвинуваченого ОСОБА_6
розглянувши у судовому засіданні кримінальні провадження, внесені до ЄРДР за № 0001714, № 0001832, відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ
У провадженні Бабушкінського райсуду м. Дніпропетровська знаходяться кримінальні провадження відносно ОСОБА_6 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186 КК України. Щодо обвинуваченого обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який ухвалою суду від 14.04.2021 року продовжений на строк шістдесят днів, тобто до 12.06.2021 року включно. Справа по суті не розглянута.
Під час обговорення питання щодо доцільності продовження обраного щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, прокурором ОСОБА_3 заявлено клопотання щодо продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_6 обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів з тих підстав, що ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, він раніше судимий за вчинення аналогічного корисливого злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України і скоїв зазначений злочин у період іспитового строку, він не має міцних соціальних зв`язків, офіційно не працевлаштований та не має джерела доходу і таким чином, з врахуванням стадії процесу, коли свідок обвинувачення не допитаний, продовжують існувати ризики, які враховувалися при обранні запобіжного заходу, а саме: ОСОБА_6 може переховуватися від суду, може вчинити інше кримінальне правопорушення, а також незаконно впливати на свідка, який не допитаний у суді. Застосування більш м`якого запобіжного заходу, не зможе запобігти вищевказаним ризикам.
Прокурор ОСОБА_4 підтримала клопотання прокурора.
Захисник адвокат ОСОБА_5 просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора, оскільки воно подане не у письмовій формі, а заявлено усно, ризики зазначені прокурором, не обґрунтовані і не надано доказів їх існування. Просив змінити запобіжний захід на інший більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою.
Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав позицію захисника.
Вислухавши думку учасників процесу, суд вважає необхідним та доцільним продовжити застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_6 обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до розгляду кримінальної справи по суті на строк шістдесят днів, задовольнивши клопотання прокурора та відмовивши у задоволенні клопотання захисту, з наступних підстав.
Згідно до ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України, положення якої передбачають, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, знищити, спотворити чи приховати документи і речі, які мають доказове значення у справі, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення і при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу та продовження строку його дії, крім наявності вищезазначених ризиків суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; данні щодо особистості міцність соціальних зв`язків у місті його постійного проживання, у тому числі наявність у нього родини й утриманців, стан здоров`я, вік, наявність постійного місця роботи, репутацію, наявність судимостей у обвинуваченого, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення та інші відомості.
Відповідно до матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні тяжких корисливих злочинів, за які передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі строком до шести років, він раніше судимий, а саме 16.10.2019 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за вчинення корисливого злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України до чотирьох років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на два роки, і зазначені злочини він вчинив у період іспитового строку, а також притягався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливого злочину і наразі кримінальне провадження щодо нього розглядається в суді, він не має міцних соціальних зв`язків, утриманців, офіційно не працевлаштований та не має постійного джерела доходу і з врахуванням стадії процесу, коли докази сторін не досліджені, свідок обвинувачення не допитаний, а матеріали кримінальних проваджень відкриті сторонам, реально існують ризики, що ОСОБА_6 може переховуватися від суду, може вчинити інше кримінальне правопорушення, а також незаконно впливати на свідка.
Оцінюючи вищевказані обставини, суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема про те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту і суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. Крім того, ризик втечі має оцінюватися у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню, а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин.
Таким чином з урахуванням тяжкості та обставин злочинів, серйозності обвинувачення, суворості покарання, яке може бути призначено обвинуваченому у разі доведеності його провини, особистості обвинуваченого, який не має бездоганної репутації у суспільстві, суд не вбачає наявності у останнього перешкод або інших стримуючих факторів щодо можливості ухилитися від суду і тому підстав для застосування обвинуваченому на даній стадії процесу більш м`якого запобіжного заходу, не вбачає, оскільки більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну поведінку обвинуваченого та запобігти вищезазначеним ризикам.
Твердження захисника про те, що прокурором клопотання про продовження строку тримання під вартою заявлено усно, суд не приймає, оскільки відповідно до змісту положень кримінально-процесуального законодавства України під клопотанням слід розуміти офіційне звернення до суду особи, яка наділена таким правом, і вони можуть стосуватися виконання певної процесуальної дії чи прийняття рішення з усіх питань, які мають значення для всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, з метою забезпечення прав і свобод усіх учасників судового провадження, передбаченого загальними засадами КПК. При цьому, КПК України не передбачає чіткого визначення форми такого звернення у судовому провадженні у першій інстанції, а тому клопотання учасників судового провадження викладаються як в усній, так і письмовій формі. Крім того, відповідно до аналізу ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань про зміну, скасування або обрання запобіжного заходу обвинуваченому, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку. якщо судове провадження не було завершено до його спливу.
З урахуванням вищевикладеного та стадії судового провадження, підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який, не вбачається, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну поведінку обвинуваченого та запобігти вищезазначеним ризикам, а обраний відносно останнього запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, особистості обвинуваченого, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.
Таким чином суд приходить до висновку про доцільність продовження строку тримання обвинуваченого під вартою та задоволення клопотання прокурора і продовження застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а у задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на інший більш м`який, суд вважає необхідним відмовити.
Керуючись ст.ст. 132, 176, 177, 178, 183, 194, 331, 350 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ
Продовжити застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, задовольнивши клопотання прокурора.
У задоволенні клопотання захисту про зміну запобіжного заходу обвинуваченому на інший більш м`який відмовити.
Продовжити застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів, тобто до 1 серпня 2021 року включно.
На ухвалу може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду до ухвалення судового рішення по суті протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя Бабушкінського районного суду
м. Дніпропетровська ОСОБА_1