Справа № 991/582/21
Провадження1-кс/991/601/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2021 року м.Київ

Слідча суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

скаржниці адвоката ОСОБА_3 , що діє в інтересах ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу захисника ОСОБА_3 , що діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_4 на рішення детектива Національного бюро Другого відділу детективів Першого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України (Національне бюро, НАБУ) ОСОБА_5 , що полягає у відмові в задоволенні клопотання про проведення слідчих дій у кримінальному провадженні № 0000436 від 10.07.2020 року,

ВСТАНОВИЛА

До слідчої судді Вищого антикорупційного суду надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 (скаржниці), що діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_4 на постанову детектива НАБУ про відмову у задоволенні клопотання сторони захисту про проведення слідчих та виконання процесуальних дій. У цьому клопотанні від 15.01.2021 року адвокат ОСОБА_3 просила детективів НАБУ долучити до матеріалів кримінального провадження № 0000436 від 10.07.2020 року копію протоколу отримання відомостей від ОСОБА_6 від 24.12.2020 року та копію протоколу отримання відомостей від ОСОБА_7 від 24.12.2020 року. Вона також просила допитати в якості свідків ОСОБА_6 (помічника судді Харківського окружного адміністративного суду) та ОСОБА_7 (головного спеціаліста відділу узагальнення судової практики, роботи по розгляду звернень фізичних та юридичних осіб і зв`язку зі ЗМІ Харківського окружного адміністративного суду). Ці допити свідків вона просила провести за участю захисника ОСОБА_4 .

Скарга подана у кримінальному провадженні № 0000436 від 10.07.2020 року. У ньому розслідується можливе вчинення злочину ОСОБА_4 , головою Харківського окружного адміністративного суду, а саме пропозиція та надання неправомірної вигоди службовій особі ( ОСОБА_8 , іншій судді у цьому ж суді), яка займає відповідальне становище за вчинення цією службовою особо в інтересах третьої особи дії з використанням наданої їй влади та службового становища (ч. 3 ст. 369 Кримінального кодексу України).

18.01.2021 року детектив НАБУ ОСОБА_5 відмовила у задоволенні цього клопотання, прийнявши постанову за результатами його розгляду.

Обґрунтування скарги

Скаржниця зазначила, що 22.01.2020 року АО «АВЕР ЛЄКС», у якому вона працює, отримало постанову детектива НАБУ ОСОБА_5 від 18.01.2021 року про відмову в задоволенні клопотання про проведення допиту як свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 і залучення до матеріалів провадження протоколів письмових пояснень цих осіб.

Скаржниця вважає цю постанову необґрунтованою та безпідставною. Зокрема, в ній відсутні належній та достатні мотиви й підстави відмови в проведенні допиту в якості свідків ОСОБА_6 і ОСОБА_7 та залучення до матеріалів провадження протоколів письмових пояснень цих осіб. Зокрема, сторона захисту посилалася у клопотанні на те, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 повідомили, що до приймальні ОСОБА_4 напередодні 21.09.2020 року неодноразово й наполегливо дзвонили з приймальні ОСОБА_8 із запитаннями, чи на своєму робочому місці ОСОБА_4 , а також повідомили, що ОСОБА_8 , як їм відомо, частко приходила до ОСОБА_4 під час обідньої перерви. Це може свідчити про провокацію вчинення кримінального правопорушення, надавання ОСОБА_8 неправдивих показань у кримінальному провадженні, умисного нав`язування ОСОБА_8 оточуючим свого «дружнього» спілкування та паралельно провокування їх на надання їй неправомірної вигоди. Сторона обвинувачення мала додатково перевірити ці факти, провівши допит ОСОБА_6 і ОСОБА_7 як свідків та надати їм оцінку, проте, цього детективи не зробили. Детектив зазначила, що показання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не містять даних, які можуть встановити обставини вчинення правопорушення (що є безпідставними твердженнями, на думку скаржниці) та не вказала мотиву та підстави, які б стосувалися відмови в залучення до матеріалів кримінального провадження протоколів отримання відомостей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Скаржниця просить скасувати постанову детектива НАБУ ОСОБА_5 від 18.01.2021 року про відмову у задоволенні її клопотання від 15.01.2021 року щодо проведення допиту в якості свідка осіб та долучення до матеріалів кримінального провадження копій протоколів відомостей; зобов`язати детектива НАБУ ОСОБА_5 допитати в якості свідків у кримінальному провадженні № 0000436 від 10.07.2020 року помічника судді ОСОБА_6 та головного спеціаліста ОСОБА_7 ; зобов`язати детектива НАБУ ОСОБА_5 долучити до матеріалів кримінального провадження № 0000436 копії протоколів отримання відомостей від помічника судді ОСОБА_6 та головного спеціаліста ОСОБА_7 від 24.12.2020 року.

Доводи сторін

Скаржниця у судовому засіданні підтримала скаргу та попросила її задовольнити.

Детектив НАБУ ОСОБА_5 не з`явилася у судове засідання, хоча була повідомлена належним чином. Вона надала два письмові заперечення, які підтверджують її аргументи викладені у постанові про відмову у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 . Вона зазначила, що зібрані докази дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні злочину та є достатніми для складання обвинувального акта, у зв`язку із чим було відкрито матеріали кримінального провадження в порядку статті 290 Кримінального процесуального кодексу України (КПК України). Вона зазначила, що у клопотанні міститься посилання на проведення допиту свідка ОСОБА_9 , проте його покази не містять відомостей щодо обізнаності ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про обставини справи. Матеріали досудового розслідування встановили, що спілкування суддів ОСОБА_8 та ОСОБА_4 відбувалося в службовому кабінеті голови суду чи, у так званій, кімнаті відпочинку, але не в приміщенні, де сидять ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , та без їхньої участі. Також, детектив зазначила, що викладені у клопотанні та доданих протоколах відомості стосуються подій, що відбулися 21.09.2020 року. Проте, протокол допиту ОСОБА_8 від 21.09.2020 року, протоколи за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій, відеозаписи з камери відеоспостереження з кабінету голови суду ОСОБА_4 містять фактичні підтверджені дані щодо подій 21.09.2020 року, а також за 18.09.2020 року. Ці матеріали вказують на те, що 18.09.2020 року ОСОБА_4 сама хотіла переговорити із ОСОБА_8 і, в результаті, вони домовилися, щоби ОСОБА_8 знайшла у понеділок 21.09.2020 року ОСОБА_4 . Показання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , на думку детектива, не містять даних, що можуть встановити будь-які обставини вчинення кримінального правопорушення, а отже не існує підстав для проведення допитів цих осіб чи долучення отриманих від них пояснень до матеріалів кримінального правопорушення. Сторона захисту має право надати доступ до цих матеріалів як таких, які вона має намір використати у суді (відповідний запит прокурора був отриманий стороною захисту 11.01.2021 року).

Окрім цього, детектив зазначила, що 07.12.2020 року вона вже відмовляла у задоволенні клопотання сторони захисту щодо проведення допиту ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у формі постанови, яка була скерована стороні захисту та не оскаржувалася в суді. Клопотання сторони захисту від 15.01.2021 року є практично аналогічним, без зазначення будь-яких нових фактичних даних чи обставин, які мали б значення для кримінального провадження. Детектив вважає, що сторона захисту фактично погодилася із попереднім процесуальним рішенням (відмовою), та не скористалася правом оскарження в суді. Детектив не надала копії попередньої постанови про відмову у задоволенні клопотання, на яку посилається.

Мотивація суду

Розглянувши матеріали справи, слідча суддя дійшла таких висновків.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України. Рішення слідчого (детектива), прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених КПК України, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне (ч. 3 ст. 110 КПК). Оскільки обрання виду процесуального реагування на клопотання є повноваженням детектива (слідчого) НАБУ, слідча суддя приходить до висновку, що вона може зобов`язати детектива не тільки розглянути відповідне клопотання, а й зобов`язати вчинити дії, про які просить скаржниця.

Постанова слідчого, прокурора складається, зокрема, з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України. (п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України)

Насамперед, слідча суддя аналізує постанову детектива НАБУ. Необхідно зазначити, що у постанові є мотивувальна частина, у якій детектив НАБУ зазначила усі необхідні відомості, що мають у ній міститися. Що важливо було встановити детективу, так це необхідність та доцільність таких слідчих дій у цьому провадженні, на підставі чого мала виноситись постанова.

Правова природа проваджень, які здійснюються слідчим суддею у скаргах за п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України, передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку вирішення клопотань про проведення слідчих (розшукових) дій, а й оцінки таких клопотань на предмет доцільності здійснення слідчих (розшукових) дій, що порушуються перед слідчим, зокрема це стосується доцільності проведення допиту. Підставою для проведення слідчих дій є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети (ч. 2 ст. 223 КПК України). Слідчі дії спрямовані на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні (ч. 1 ст. 223 КПК України).

У цьому випадку слідча суддя вбачає підстави вважати таку постанову вмотивованою, оскільки детектив зазначила, що: 1) детективи відкрили матеріали кримінального провадження в порядку статті 290 КПК України, отже, вважають, що зібрані докази дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні злочину та є достатніми для складання обвинувального акта; 2) особи, про допит яких просить скаржниця, не знаходились безпосередньо у приміщенні, де відбувалося спілкування ОСОБА_4 та ОСОБА_8 ; 3) докази, які вже містяться у кримінальному провадженні (детектив називає протокол допиту ОСОБА_8 від 21.09.2020 року, протоколи за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій, відеозаписи з камери відеоспостереження з кабінету голови суду ОСОБА_4 ) містять фактичні підтверджені дані щодо подій, які скаржниця просить встановити із допитів свідків. Ці обставини вказують на відсутність необхідності проведення допиту помічника судді ОСОБА_6 та головного спеціаліста ОСОБА_7 , оскільки детективи вважають, що докази у кримінальному провадженні вже доводять ці обставини, які планується встановити через допити свідків, а також, по суті, виключають необхідність проведення таких допитів, оскільки вони стосуються обставин, що відбулися 18.09.2020 року ОСОБА_4 сама хотіла переговорити із ОСОБА_8 і, в результаті, вони домовилися, щоби ОСОБА_8 знайшла у понеділок 21.09.2020 року ОСОБА_4 . Слідча суддя вважає, що твердження детектива з посиланнями на зазначені доводи, що показання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не містять даних, які можуть встановити будь-які обставини вчинення кримінального правопорушення, є достатнім вмотивуванням позиції сторони обвинувачення у рішенні по клопотанню сторони захисту.

Розглядаючи скарги цієї категорії, слід зважати на те, що відповідно до ч. 1 ст. 40 КПК слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій. Згідно з ч. 5 ст. 40 КПК слідчий, здійснюючи свої повноваження, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку забороняється. Таким чином, при розгляді скарг на відмову в задоволенні клопотань про проведення слідчих (розшукових) дій слідча суддя співвідносить вимоги ст. 220 КПК з іншими процесуальними вимогами щодо здійснення досудового розслідування у кримінальному провадження, зокрема встановленими ст. 40 КПК. Необхідно брати до уваги те, що процесуальне законодавство не передбачає обов`язку посадових осіб органів досудового розслідування вчиняти всі дії, які ініціюються учасниками кримінального провадження, оскільки такі дії в певних випадках можуть бути недоцільними, а інколи - передчасними або взагалі перешкоджати досягненню завдань кримінального провадження. (Лист ВССУ від 12.01.2017 № 9-49/0/4-17 «Узагальнення про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування»)

Розглядаючи питання відмови у долученні до матеріалів кримінального провадження, слідча суддя критично ставиться до доводів сторони захисту, що сторона обвинувачення взагалі не вказала мотиву та підстави, які б стосувалися відмови в залучення до матеріалів кримінального провадження протоколів отримання відомостей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Детектив НАБУ у постанові на другому аркуші зазначила, що не існує підстав для проведення допитів цих осіб чи долучення отриманих від них пояснень до матеріалів кримінального правопорушення, оскільки не містять даних, що можуть встановити будь-які обставини вчинення кримінального правопорушення.

Необхідно звернути увагу на те, що сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України (ч. 2 ст. 22 КПК України). Професійним правом адвоката є збирати відомості про факти, що можуть бути використані як докази, в установленому законом порядку запитувати, отримувати і вилучати речі, документи, їхні копії, ознайомлюватися з ними та опитувати осіб за їх згодою (п. 7 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Це право кореспондує праву збирати докази, передбаченому кримінальним процесуальним законом. Збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому КПК України (ч. 1 ст. 93 КПК України). Сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів (ч. 3 ст. 93 КПК України).

Таким чином, зібрані стороною захисту відомості можуть бути частиною доказової бази сторони захисту, до якої вона, за запитом прокурора, зобов`язана надати доступ та можливість скопіювати або відобразити, якщо вона має намір використати відомості, що містяться в них, як докази у суді.

Разом із тим, доводи детектива НАБУ щодо того, що 07.12.2020 року вона вже відмовляла у задоволенні аналогічного клопотання сторони захисту щодо проведення допиту ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у формі постанови, оскільки ці доводи не підтверджені доказами й цей факт неможливо достовірно встановити.

Хоча самостійність детектива НАБУ у провадженні завжди протиставляється праву сторони захисту звертатися із клопотанням про проведення слідчих дій, прийняття рішень при проведенні досудового розслідування є дискреційним повноваженням слідчого, які він приймає з урахуванням відомостей про досудове розслідування, наявної доказової бази тощо. Беручи до уваги відомості про досудове розслідування та кримінальне провадження в цілому, слідча суддя приходить до висновку про те, що рішення детектива про відмову у задоволенні клопотання про проведення слідчої дії (допиту свідків) від 18.01.2021 року було обґрунтованим і вмотивованим. Відповідно, було встановлено підстави для відмови у задоволенні скарги скаржниці.

Керуючись ст. ст. 223, 303-308 КПК України, слідча суддя

ПОСТАНОВИЛА

Відмовити у задоволенні скарги захисника ОСОБА_3 , що діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_4 на постанову детектива Національного бюро Другого відділу детективів Першого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_5 від 18.01.2021 року, що полягає у відмові в задоволенні клопотання про проведення слідчих дій у кримінальному провадженні № 0000436 від 10.07.2020 року.

Ухвала не підлягає оскарженню.

Слідча суддя ОСОБА_1