Справа № 192/425/21
Провадження № 1-кп/192/88/21
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2021 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Солоне Солонянського району Дніпропетровської області кримінальне провадження №0000005, відомості про що внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 березня 2021 року відносно

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Нікополь Дніпропетровської, зареєстрований та мешкав до затримання в АДРЕСА_1 , не працевлаштований, має середню освіту, не одружений, громадянин України, не військовозобов`язаний, на даний час відбуває покарання в Державній установі «Солонянська виправна колонія №21» Міністерства юстиції України, раніше судимий:

- 27 січня 2010 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 189, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70, ст.ст. 75, 76 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;

- 25 червня 2010 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі;

- 21 березня 2014 року Жовтоводським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст. 391, ч. 1 ст. 71 КК України до 6 років позбавлення волі; 21.05.2014 постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області вирок змінено: вважати засудженим до 2 років позбавлення волі;

- 21 липня 2015 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області за ст. 391, ч.1 ст. 71 КК України до 1 року 1 місяця позбавлення волі; звільнений 07 липня 2016 року по відбуттю строку покарання;

- 13 червня 2019 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України,

за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 , будучи засудженим вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 червня 2019 року за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі, знаходячись в місцях позбавлення волі, на шлях виправлення та перевиховання не став та в період відбуття покарання в Державній установі «Солонянська виправна колонія (№21)» Міністерства юстиції України (далі - СВК № 21), вчинив нове кримінальне правопорушення.

Так, 18 березня 2020 року ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області за допущене 25 лютого 2020 року порушення режиму утримання, ОСОБА_3 був підданий стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери), строком на один місяць. Після звільнення з ПКТ своєї поведінки не змінив та знову продовжував порушувати режим утримання

02 березня 2021 року приблизно о 10.00 годині в приміщенні відділення СПС № 11 СВК № 21, розташованій за адресою: с. Аполлонівка, Військове містечко, 37, Солонянського району Дніпропетровської області, в.о. начальника СВК № 21 підполковником внутрішньої служби ОСОБА_5 , який являється представником адміністрації СВК № 21, засудженому ОСОБА_3 , в присутності інших працівників СВК № 21 було оголошено, що згідно графіка двохгодинного відпрацювання на благоустрій відділення СПС № 11, з яким ОСОБА_3 ознайомлено 28 лютого 2021 року, у відповідності до ч. 5 ст. 118 КВК України, він зобов`язаний в порядку черги приступити до прибирання кімнати виховної роботи відділення СПС № 11. Для цього засудженому ОСОБА_3 був наданий увесь необхідний господарський інвентар, а саме: швабра, ганчірка нова, відро з водою кімнатної температури, гумові рукавички нові, віник. Після чого був вказаний обсяг роботи - вологе прибирання кімнати виховної роботи відділення СПС № 11, на що засуджений ОСОБА_3 , маючи умисел на злісну непокору законним вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, відповів категоричною відмовою. Після чого в.о. начальника СВК № 21 ОСОБА_5 вдруге звернувся з вимогою до засудженого ОСОБА_3 приступити до прибирання кімнати виховної роботи відділення СПС № 11, на що засуджений ОСОБА_3 публічно, в присутності працівників СВК № 21 повторно відповів категоричною відмовою.

Потім засудженому ОСОБА_3 в.о. начальника СВК № 21 ОСОБА_5 були роз`яснені положення кримінального законодавства, викладені в ст. 391 КК України, та він був попереджений про кримінальну відповідальність по вказаній статті за злісну непокору вимогам адміністрації установи виконання покарань, після чого в.о. начальника СВК № 21 ОСОБА_5 втретє звернувся з вимогою до засудженого ОСОБА_3 приступити до прибирання кімнати виховної роботи відділення СПС № 11, на що засуджений ОСОБА_3 знову відповів категоричною відмовою.

Далі засуджений ОСОБА_3 був доставлений в медичну частину СВК № 21 для медичного обстеження, де він був обстежений лікарем ОСОБА_6 , яким був виданий медичний висновок, що стан здоров`я засудженого ОСОБА_3 задовільний, він працездатний з працевлаштуванням.

По прибутті у чергову частину в.о. начальника СВК № 21 ОСОБА_5 ще раз звернувся з вимогою до засудженого ОСОБА_3 приступити до прибирання кімнати виховної роботи відділення СПС № 11, на що засуджений ОСОБА_3 відповів категоричною відмовою, хоча міг та зобов`язаний був виконати законні вимоги представника адміністрації установи виконання покарань, у відповідності з ч. 3 ст. 107 КВК України.

Умисні дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ст. 391 КК України, тобто злісна непокора законним вимогам адміністрації установи виконання покарань, особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення вимог режиму відбування покарання, була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери).

У судовому засіданні обвинуваченому ОСОБА_3 роз`яснювалося право на захист, однак від допомоги захисника (адвоката) він відмовився, оскільки може захистити себе самостійно.
Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю та своїми показаннями підтвердив вказані обставини вчиненого ним кримінального правопорушення.

У судовому засіданні пояснив, що він дійсно 02 березня 2021 року відкрито в присутності декількох офіцерів відмовився від виконання вимог адміністрації щодо прибирання кімнати виховної роботи відділення №11 соціально-психологічної служби Державної установи «Солонянська виправна колонія (№21)», оскільки це на його думку принижує його честь та гідність. Свою вину визнав повністю, просив суворо не карати.

Враховуючи те, що прокурор та обвинувачений не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, постановив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження інших доказів.
Крім того це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Суд, оцінивши показання обвинуваченого ОСОБА_3 в сукупності з відомостями про предмет кримінального правопорушення і про обстановку його виявлення, прийшов до переконання в істинності встановлених вище обставин, визнаних обвинуваченим добровільно, значення змісту яких він правильно розуміє, що згідно зі ст. 18, ч. 2 ст. 95 КПК України виключає будь-які сумніви у свободі самовикриття.
Вина обвинуваченого у вчиненні ним кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю. Він діяв з прямим умислом. Обвинувачений є суб`єктом цього злочину, оскільки є осудною та повнолітньою особою.
Стороною обвинувачення в обвинувальному акті в якості обставини, яка пом`якшує покарання вказано щире каяття. Обставиною, яка обтяжує покарання стороною обвинувачення зазначено рецидив злочинів.
Суд, оцінивши позицію обвинуваченого до скоєного, а також те, що він вину визнав, вважає, що в даній справі наявна така обставина, яка пом`якшує покарання, як щире каяття. Також суд вважає, що в даній справі наявна обставина, яка обтяжує покарання - рецидив злочинів, оскільки судом було встановлено, що ОСОБА_3 вчинив дане кримінальне правопорушення в період відбуття покарання за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 червня 2019 року.
При призначенні покарання згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є нетяжким злочином, особу обвинуваченого, який є раніше судимим за вчинення аналогічних кримінальних правопорушень та вчинив нове кримінальне правопорушення в період відбуття покарання у виді позбавлення волі за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 червня 2019 року, за місцем відбування покарання характеризується негативно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.
Суд, вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, реалізовуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вважає, що виправлення обвинуваченого в даному випадку не можливе без його ізоляції від суспільства. Підстави для застосування правил ст. ст. 69, 69?,75 КК України відсутні.
З урахуванням обставин справи, особи обвинуваченого, його відношення до вчиненого, суд вважає за необхідне й доцільне призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ст. 391 КК України без наближення до нижчої межі з урахуванням особи обвинуваченого, як такого що злісно порушує режим відбування покарання, вважаючи, що дане покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення, а також для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Оскільки ОСОБА_3 на даний час відбуває покарання за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 червня 2019 року за яким невідбута частина покарання становить 1 рік 6 місяців 02 дні, тому призначаючи остаточне покарання за сукупністю вироків в порядку передбаченому ч. 1 ст. 71 КК України, суд вважає, що до покарання призначеного за цим вироком слід частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 червня 2019 року у вигляді 6 місяців позбавлення волі.
Запобіжний захід по даному кримінальному провадженню стосовно обвинуваченого не обирався. Переведення ОСОБА_3 до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» для можливості його конвоювання до Солонянського районного суду Дніпропетровської області для участі в судовому засіданні до закінчення розгляду кримінального провадження №0000005, куди він прибув 06 травня 2021 року (а.с.25) та ухвалою від 17 травня 2021 року був тимчасово залишений до розгляду даного кримінального провадження не є попереднім ув`язненням.
Тому строк покарання обвинуваченому слід визначити з дня ухвалення даного вироку.

Речові докази та процесуальні витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ст. 391 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 місяців.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 червня 2019 року у вигляді 6 місяців позбавлення волі до покарання за цим вироком та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з 24 травня 2021 року.

Заходи забезпечення кримінального провадження в даному кримінальному провадженні ОСОБА_3 , а саме запобіжний захід до набрання вироком законної сили не застосовувався.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

Головуючий: суддя ОСОБА_1