Справа № 496/4280/19
Провадження № 1-кс/496/1329/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2021 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
заявника ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка заяву ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_6 по справі за скаргою адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого СВ Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області за матеріалами кримінального провадження №0000890 від 09.10.2018 року за ознаками ч. 1 ст. 366 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Біляївського районного суду Одеської області (головуючий суддя ОСОБА_6 ) знаходиться вище вказана справа.
10.08.2021 року від заявника ОСОБА_4 надійшла заява про відвід судді ОСОБА_6 .
Заява обґрунтована тим, що у провадженні Біляївського районного суду у судді ОСОБА_6 знаходиться скарга ОСОБА_4 представника ОСОБА_7 на бездіяльність слідчого Біляївського управління поліції ГУНП в Одеській області по кримінальній справі №0000890 від 09.10.2018 року по ст. 366 ч. 1 КК України, а саме: про внесення службовою особою до офіційних документів завідома неправдивих відомостей та підроблення офіційних документів (ЄО 6930). Заявник вважає суддю ОСОБА_6 заінтересованою особою у результаті справи, крім того у процесі з`ясування обставин справ та перевірки їх доказами, у заявника виникли сумніви щодо об`єктивності та неупередженості судді, що обґрунтовується тим, що заявник є законним спадкоємцем І черги за законом після смерті своїх батьків, після смерті своєї матері ОСОБА_8 , спадкодавця за Законом за адресою: АДРЕСА_1 . Суддею ОСОБА_6 виносяться незаконні рішення, що стосується законного прийняття спадщини заявником після смерті її матері ОСОБА_8 , як законної спадкоємиці за законом. Винесенні суддею ОСОБА_6 незаконні рішення на користь гр. ОСОБА_9 та організованої групи осіб, які скоїли злочин проти власності, шахрайськими діями, шляхом обману, зловживаючи службовими становищами для особистого збагачення, використання службовою особою службового становища в супереч інтересам служби, де заподіяло великої шкоди охоронюваним законом правам та інтересам громадянці ОСОБА_4 . Виходячи з чого, заявлено відвід у зв`язку з недовірою до судді.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу заяви про відвід судді, 11.08.2021 року вказана заява розподілена на суддю ОСОБА_1 .
У судовому засідання заявник ОСОБА_4 та її захисник наполягали на задоволенні клопотання про відвід судді ОСОБА_6 , посилаючись на обставини, викладені у письмової заяві про відвід судді.
Прокурор у судовому засіданні заперечувала проти клопотання заявниці та її захисника, посилаючись на те, що жодних обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді ОСОБА_6 , відповідно до ст.ст. 75-76 КПК України, наведено не було.
В судове засідання суддя ОСОБА_6 не з`явилася, була повідомлена про час та місце розгляду заяви належним чином, її неявка не перешкоджає розгляду заяви про відвід.
Заслухавши пояснення заявниці та її захисника, прокурора, дослідивши заяву про відвід судді ОСОБА_6 та додані до неї матеріали, суд прийшов до наступного висновку.
Відповідно до положень ст.75-76 КПК України, передбачений вичерпний перелік підстав за наявності який може бути заявлено відвід судді.
Згідно до ч. 1 ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Виходячи із положень ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини, які є частиною національного законодавства і джерелом права, що підлягають застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини", суд, який розглядає справу, має бути "безстороннім" і "незалежним"
Розглядаючи питання безсторонності з двох точок зору, Європейський Суд з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначив, що по-перше, йдеться про суб`єктивний підхід, для того щоб спробувати визначити переконання та особисту поведінку конкретного судді у конкретній обстановці. Зокрема, суд не повинен суб`єктивно виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання; особиста безсторонність судді не ставиться під сумнів, аж доки не буде доведено протилежне. По-друге, слід застосувати об`єктивний підхід, метою якого є пересвідчитися, чи надає суд необхідні гарантії, щоб зняти з цього приводу можливість будь-якого правомірного сумніву; крім того, поняття незалежності та об`єктивної безсторонності тісно пов`язані між собою.
Так, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).
На підставі вимог ст. 75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:
1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;
2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;
3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;
4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;
5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.
Разом з тим, заявлений відвід не містить належних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність підстав для відводу судді, що передбачені зазначеними нормами КПК України.
За наявності підстав, передбачених статтями 75-79 КПК України, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Відвід повинен бути вмотивованим (ст. 80 КПК України).
Вивчивши заяву про відвід головуючому судді ОСОБА_6 , суд приходить до висновку, що доводи заявника ОСОБА_4 про відвід судді не містять підтверджених даних, які б свідчили про наявність підстав для відводу судді, що передбачені ст. 75 КПК України, а також доказів, що вказують на необ`єктивність чи упередженість судді під час розгляду кримінального провадження, тому заявлений відвід задоволенню не підлягає, оскільки подана заява фактично зводиться до незгоди заявника з процесуальними діями, які мали місце під час судового розгляду, що відповідно до вимог КПК України, не є підставами для відводу судді.
Що ж стосується незгоди заявниці та її захисника з правовою позицією слідчого судді при прийнятті відповідних процесуальних рішень та їх обґрунтуванням, а також посилання заявниці та її захисника на те, що ухвали слідчої судді ОСОБА_6 в рамках даного кримінального провадження були скасовані апеляційною інстанцією, то така незгода сама по собі, за відсутності доказів про будь-яку зацікавленість судді у результатах розгляду справи, на переконання суду, не може бути достатньою підставою для сумнівів в неупередженості судді.
Таким чином, аналіз доводів заяви про відвід судді свідчить про те, що дана заява ґрунтується на суб`єктивних переконаннях заявниці, при цьому суд звертає увагу на те, що здійснення, відповідно до закону, процесуальної діяльності суддею в ході розгляду будь-якої справи, не може бути підставою для відводу цього судді, оскільки не свідчить про наявність ознак необ`єктивності чи упередженості.
Інших обставин, які б були підставою для відводу судді заявниця та її захисник суду не довели.
Керуючись ст.ст. 75, 81 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_6 по справі за скаргою адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого СВ Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області за матеріалами кримінального провадження №0000890 від 09.10.2018 року за ознаками ч. 1 ст. 366 КК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1 .

Повний текст ухвали виготовлено 17.08.2021 року.