Справа №591/6708/20 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/142/21 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - тримання під вартою
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2021 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 591/6708/20 за апеляційними скаргами прокурора ОСОБА_6 , потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Сум від 25.01.2021, якою відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого

обраний запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту з покладенням обов`язків,

учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_10 ,

підозрюваного ОСОБА_11 ,

захисника адвоката ОСОБА_12 ,

потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_14

представника потерпілого адвокатів ОСОБА_15 і ОСОБА_16 ,

установила:

В поданих апеляційних скаргах:

- прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_17 просить скасувати ухвалу слідчого судді у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити та обрати ОСОБА_11 запобіжний захід у виді тримання під вартою без права внесення застави, оскільки слідчий суддя, відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, мотивувала тим, що фактично встановлені ризики, передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК обумовлені лише тяжкістю покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчинені інкримінованих правопорушень та не доведеності в існуванні ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК. Вважає, що слідчим суддею не в повній мірі враховано особу підозрюваного, зазначає про відсутність в рішенні слідчого судді належних мотивів щодо достатності застосування до ОСОБА_11 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, оскільки підозрюваний проживає за межами Сумської області. Вказує на те, що слідчим суддею не взято до уваги висновки Сумського апеляційного суду зроблені у даному провадженні та викладені в ухвалах від 09.12.2020 та 19.01.2021 щодо наявності ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК;

- потерпілі ОСОБА_18 , ОСОБА_8 також просять скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою змінити ОСОБА_11 запобіжний захід у виді домашнього арешту на тримання під вартою, оскільки слідчим суддею під час розгляду справи та постановлення ухвали не були враховані: протоколи допиту потерпілих, висновків СМЕ, протокол огляду місця події, а саме квартири зі слідами крові, протокол затримання ОСОБА_11 , який перебував у формі працівника поліції, наявність заяви про необхідність застосування заходів безпеки, клопотань про те, що в діях ОСОБА_11 та ОСОБА_19 вбачаються ознаки ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 115 КК та наявність клопотань про накладення арешту на майно ОСОБА_11 . Зазначає про те, що слідчий суддя не звернула увагу на те, що враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_11 у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, яке є особливо тяжким і скоєним з особливою жорстокістю на даному етапі досудового розслідування застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, у тому числі домашнього арешту, є недостатнім і не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, оскільки він не буде обмежений у свободі пересування та комунікації з іншими особами. Судом враховано наявність міцних соціальних та сімейних зв`язків підозрюваного, однак самі по собі вони не можуть служити підставою для обрання того чи іншого запобіжного заходу, а мають враховуватися в сукупності з іншими обставинами у кримінальному провадженні. Вказує на те, що слідчим суддею не враховано того, що підозрюваний не має постійного місця роботи, у нього відсутнє рухоме і нерухоме майно, має судимість за майновий злочин. З матеріалів справи відомо про наявність у ОСОБА_11 зброї, тому існує ризик продовження та повторення протиправної поведінки. Крім того, потерпіла ОСОБА_14 зазначає, що ухвала слідчого судді не містить належних мотивів щодо достатності застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, оскільки підозрюваний проживає у невеликому містечку за межами Сумської області, де контроль за дотриманням домашнього арешту підозрюваним з боку органів поліції може бути ускладнений тим, що останній є колишнім працівником цього органу.

20.01.2021 до Зарічного районного суду м. Сум з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, погодженим із прокурором Сумської обласної прокуратури, звернувся старший слідчий СУ ГУНП в Сумській області, яке обґрунтувала тим, що 24.10.2020 ОСОБА_19 спільно з ОСОБА_11 та іншими невстановленими особами виконуючи відповідні дії щодо розподілених ролей на автомобілі «HYUNDAI І10», попередньо змінивши дійсний реєстраційний номер, приїхали до м. Кролевець Сумської області, де направилися до квартири ОСОБА_13 . Перебуваючи одягненими у формений одяг працівників поліції викликали потерпілого у під`їзд та при подальшій розмові незаконно проникли до квартири ОСОБА_13 по АДРЕСА_2 . Перебуваючи у приміщенні кухні, ОСОБА_19 секатором став наносити удари потерпілій ОСОБА_14 , а ОСОБА_11 у приміщенні залу став душити, стискаючи при цьому пальцями горло потерпілого ОСОБА_13

24.10.2020 до ЄРДР за № 0000316 внесені відомості про вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК, цього ж дня ОСОБА_11 затриманий та 25.10.2020 йому вручене повідомлення про підозру. 26.10.2020 ухвалою слідчого судді Кролевецького районного суду Сумської області відносно ОСОБА_11 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, а 13.11.2020 ОСОБА_11 вручене повідомлення про підозру за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 353 КК. 14.12.2020 постановою першого заступника керівника Сумської обласної прокуратури строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжений до 3-х місяців. 21.12.2020 ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Сум змінений запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з покладенням обов`язків. 19.01.2021 ухвалою Сумського апеляційного суду ухвалу слідчого суді від 21.12.2020 скасовано у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. 20.01.2021 ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Сум строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжений до 25.03.2021.

Зважаючи на те, що ОСОБА_11 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, існують ризики того, що він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків та вчинити нові злочини, а інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти зазначеним ризикам, то слідча просила застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 25.03.2021 без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Сум від 25.01.2021 у задоволенні клопотання слідчого відмовлено та підозрюваному ОСОБА_11 обраний запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю та з покладенням обов`язків на підставі ч. 5 ст. 194 КПК. Своє рішення слідчий суддя умотивувала тим, що повідомлена ОСОБА_11 підозра відповідає критеріям обґрунтованості та побудована на фактах, що підпадають під опис інкримінованих правопорушень, установивши, що існують ризики, передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК, які обумовлені тяжкістю покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, проте недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для їх запобігання не доведено.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого рішення слідчого судді, доводи прокурора ОСОБА_10 , який підтримав апеляційну скаргу часткового і просив лише скасувати ухвалу слідчого судді без застосування запобіжного заходу, оскільки це втратило актуальність через продовження строку запобіжного заходу у виді домашнього арешту, доводи потерпілих ОСОБА_13 і ОСОБА_14 та їхніх представників ОСОБА_15 і ОСОБА_16 , які підтримали свої апеляційні скарги, просили скасувати ухвалу слідчого судді та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою, доводи підозрюваного ОСОБА_11 та його захисника ОСОБА_12 про залишення ухвали слідчого судді без змін, а апеляційних скарг без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданих апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого та ухвалюючи рішення про застосування до ОСОБА_11 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, слідчий суддя дійшла висновку, що повідомлена останньому підозра є обґрунтованою, існують ризики того, що він може перераховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, у той час як недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою для запобігання цим ризикам прокурором не доведено.

Разом з тим, такі висновки слідчого судді не в повній мірі відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, належним чином не умотивовані та не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону.

Зокрема, згідно вимог ч. 1 ст. 194 КПК, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою злочину; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених у ст. 177 КПК, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів погоджується з рішенням слідчого судді в частині того, що ОСОБА_11 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, що підтверджується сукупністю наданих стороною обвинувачення доказів (п. 1 ч. 1 ст. 178, ч. 1 ст. 194 КПК): протоколами огляду місця події, допиту потерпілих, пред`явлення особи для впізнання, затримання особи, висновками судово-медичних експертиз, а будь-які інші докази, які б викликали сумніви в обґрунтованості підозри у кримінальному провадженні на цій стадії процесу відсутні. При встановленні факту наявності обґрунтованої підозри колегія суддів також враховує і усталену судову практику з цього питання ЄСПЛ, який у своїх численних рішеннях (зокрема від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine, п. 175) і від 20.03.1997 у справі «Луканов проти Болгарії» (Lukanov v. Bulgaria) визначив, що слідчий суддя, оцінюючи докази на предмет доведеності обставин, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо «існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення». При цьому у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» (John Murray v. the United Kingdom), рішення від 28.10.1994, заява № 14310/88) ЄСПЛ зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу». Питання про те, що «тримання під вартою до суду є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою» (п. 3 рішення від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» (Ferrari-Bravo v. Italy), заява № 9627/81).

Таким чином, наявні у теперішній час докази для визнання підозри обґрунтованою є достатніми, а доведення факту вчинення кримінального правопорушення та його остаточна правова кваліфікація є завданням подальшого досудового розслідування. При цьому, незважаючи на те, що на стадії застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний дослідити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК, а також встановити, чи доводять надані стороною обвинувачення докази наявність обставин, зазначених в ч. 1 ст. 194 КПК, але в той же час цей же слідчий суддя позбавлений процесуальної можливості встановлювати будь-які фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення та давати безпосередньо оцінку доказам його вчинення і винуватості особи, що підозрюється у його вчиненні.

Мають місце і заявлені у клопотанні слідчого ризики того, що ОСОБА_11 із-за тяжкості покарання, що йому загрожує в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також незаконно впливати на потерпілих та свідків. При цьому врахування тяжкості кримінального правопорушення у цьому випадку має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за вчинене діяння підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитися від слідства й суду та іншим чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, що узгоджується з правовою позицією ЄСПЛ, згідно якої небезпека ризику переховування від органів досудового розслідування і суду може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з інформацією про матеріальний, соціальний стан особи та інше.

Разом з тим, ухвала слідчого судді не містить належних і переконливих мотивів щодо достатності застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту, оскільки наявність міцних соціальних та сімейних зв`язків, позитивної характеристики з місця проживання, в цьому випадку, не є тими безумовними обставинами, які унеможливлюють застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою або ж знижують (зменшують) існування ризиків, розглянутих вище. Ці обставини повинні враховуватися тільки у сукупності зі всіма іншими обставинами, з якими КПК пов`язує можливість тримання особи під вартою, оскільки запобіжний захід спрямовується на забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, хоча і шляхом певного обмеження його особистих прав.

Слідчим суддею не надано належної оцінки даним про особу підозрюваного, зокрема тому, що він офіційно не працевлаштований, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, на шлях виправлення не став та знову обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного корисливого особливо тяжкого злочину. При цьому висновки слідчого судді щодо неможливості врахування вказаних обставин є необгрунтованими, так як ці обставини, з урахуванням інших, об`єктивно свідчать про високу ймовірність реалізації вказаних вище ризиків.

Крім того, ОСОБА_11 є колишнім співробітником правоохоронного органу, зі специфікою роботи якого добре обізнаний, намагався покинути місце вчинення кримінального правопорушення, проживає за межами Сумської області, де контроль за дотриманням домашнього арешту підозрюваним з боку органу місцевої поліції може бути ускладнений, а тому доводи потерпілої сторони з цього приводу є слушними. При цьому відсутність інформації щодо негативної поведінки підозрюваного протягом менш ніж місяця у період з 21.12.2020 до 25.01.2021 не може об`єктивно свідчити про його належну процесуальну поведінку під час подальшого перебігу кримінального провадження.

Згідно положень ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики ЄСПЛ, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, у цьому кримінальному провадженні права та інтереси сторони захисту.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що на теперішній час більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою не може забезпечити повною мірою покладені на цей захід кримінальним процесуальним законом функції та запобігти в повній мірі установленим слідчим суддею ризикам, які у свою чергу є виправданими та необхідними елементами, що визначають потребу в триманні підозрюваного під вартою, внаслідок чого апеляційні скарги прокурора та потерпілих у цій частині є цілком обґрунтованими та підлягають задоволенню, а рішення слідчого судді скасуванню з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону (п. 3 ч. 1 ст. 409 і ч. 1 ст. 412 КПК), так як допущені слідчим суддею порушення вимог КПК перешкодили ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Однак прокурор ОСОБА_10 під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_11 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, погоджене ним же, не підтримав «de facto», і за наслідками апеляційного розгляду просив тільки скасувати ухвалу слідчого судді суду першої інстанції як незаконну, залишивши тим самим клопотання слідчого без розгляду.

У зв`язку з цим, колегія суддів, виходячи із принципу диспозитивності, позбавлена процесуальної можливості здійснити розгляд клопотання слідчого за вказаних вище обставин, так як апеляційний суд вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд уповноваженою стороною у справі.

Крім того, згідно ч. 4 ст. 176 КПК запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження судом за клопотанням прокурора, а відповідно ч. 1 ст. 183 цього Кодексу, тримання під вартою застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК. При цьому прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, прокурор уповноважений: погоджувати або відмовляти у погодженні клопотань слідчого до слідчого судді про проведення слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій у випадках, передбачених КПК, чи самостійно подавати слідчому судді такі клопотання (ч. 1, п. 10 ч. 2 ст. 36 КПК).

Також необхідно зазначити, що до закінчення дії ухвали від 25.01.2021, якою ОСОБА_11 обраний запобіжний захід у виді домашнього арешту, прокурор, який подав апеляційну скаргу, звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження строку дії такого запобіжного заходу як домашній арешт, що з урахуванням наведеної вище правової позиції цього прокурора в апеляційному суді, на думку колегії суддів, свідчить про згоду останнього як представника сторони обвинувачення з боку держави, що діє у межах своїх повноважень (ст. 15 ЗУ «Про прокуратуру» і ст. 36 КПК), з достатністю та дієвістю такого виду застосованого до підозрюваного запобіжного заходу. При цьому чинний КПК не містить положень, які б надавали потерпілим процесуальну можливість підтримувати/погоджувати в суді клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою за обставин, коли прокурор від цього відмовляється.

На підставі викладеного, після скасування ухвали слідчого судді колегія суддів вважає за необхідне ухвалити своє рішення, яким відмовити слідчому в задоволенні клопотання про продовження підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою, задовольнивши таким чином частково апеляційні скарги прокурора та потерпілих.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 і 422 КПК України,

постановила:

Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Сум від 25.01.2021 відносно ОСОБА_9 скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та постановити нову ухвалу.

Відмовити старшому слідчому СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_20 в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою без права внесення застави відносно підозрюваного ОСОБА_9 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4