Номер провадження 1-кп/243/599/2021
Номер справи 243/3578/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 23 » квітня 2021 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області, у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

- секретаря судового засідання ОСОБА_2

- прокурора ОСОБА_3

- потерпілої ОСОБА_4

- обвинуваченої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні за допомогою звуко та відеозаписувальних технічних засобів в залі № 4 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області кримінальне провадження № 0000053 внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 04 лютого 2021 року з Обвинувальним актом та додатками, яке надійшло з Слов`янської окружної Прокуратури Донецької області 13 квітня 2021 року по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Лисичанськ Луганської області, українки, громадянки України, з повною середньою освітою, не одруженої, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, інвалідом не являється , яка зареєстрована за адресою : АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 частина 1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

20 грудня 2020 року приблизно о 14 годині 00 хвилин ОСОБА_5 , знаходячись за місцем мешкання своєї знайомої ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_3 , де під час спілкування, остання запропонувала ОСОБА_5 допомогти їй оформити кредит, на що ОСОБА_5 погодилась. Після оформлення кредиту ОСОБА_4 передала ОСОБА_5 свою банківську карту «Ощадбанку» та попрохала зняти грошові кошти у сумі 1000 грн, після чого повернути останній грошові кошти і банківську карту. Після отримання вказаної банківської карти у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_4 .

Реалізуючи свій протиправний умисел, 20 грудня 2020 року приблизно о 15 годині 55 хвилин ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, керуючись метою заволодіння чужими грошовими коштами потерпілої, шляхом зловживання довірою, направилась за адресою: АДРЕСА_4 , де за допомогою банківської карти та банкомату, зняла з банківської карти «Ощадбанку» потерпілої ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 1000 грн, які витратила на власний розсуд.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_5 заподіяла потерпілій ОСОБА_4 матеріальну шкоду на загальну суму 1000 гривень.

У вчиненні вказаного кримінального правопорушення обвинувачена ОСОБА_5 викривається наступними доказами.

Під час судового розгляду, обвинувачена ОСОБА_5 після роз`яснення суті обвинувачення, визнала себе винною в повному обсязі у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 частиною 1 КК України та суду пояснила, що 20 грудня 2020 року приблизно о 14 годині 00 хвилин вона знаходилася за місцем мешкання своєї знайомої ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_3 , де під час спілкування, остання запропонувала їй допомогти оформити кредит, на що вона погодилась. Після оформлення кредиту ОСОБА_4 передала їй свою банківську карту «Ощадбанку» та попрохала зняти грошові кошти у сумі 1000 грн, після чого повернути ОСОБА_4 грошові кошти і банківську карту. Після отримання вказаної банківської карти у неї виник умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_4 . В цей же день приблизно о 15 годині 55 хвилин вона направилась за адресою: АДРЕСА_4 , де за допомогою банківської карти та банкомату, зняла з банківської карти «Ощадбанку» потерпілої ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 1000 грн, які витратила на власний розсуд.

Своїми умисними протиправними діями вона заподіяла потерпілій ОСОБА_4 матеріальну шкоду на загальну суму 1000 гривень.

У тому, що вчинила вказане кримінальне правопорушення, вона щиро розкаялася.

Показання обвинуваченої є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності їх позиції.

Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

За правилами ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 КПК України, процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

У п.274 рішення Європейського Суду з прав людини у справі Нечипорук і Йонкало проти України зазначено: якість доказів також береться до уваги, а також те, чи породжують обставини, за яких вони були здобуті, будь-які сумніви щодо їхньої надійності й точності.

За змістом ст. ст. 21, 22, 30 КПК України у кримінальному провадженні правосуддя здійснюється судом на основі змагальності, безпосередності дослідження судом показань, речей та документів. Державне обвинувачення в суді підтримує прокурор, захист обвинуваченого здійснює він сам і його захисник, а функція розгляду справи покладається на суд. При цьому суд, зберігаючи незалежність, неупередженість і об`єктивність, створює необхідні умови для виконання учасниками їх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав.

Статтею 370 КПК України визначено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Крім цього, пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди умотивовувати свої рішення, але він не може тлумачитись як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент (довід). Об`єм цього обов`язку може змінюватись залежно від природи рішення.

Суд обгрунтовує вирок виключно на доказах, розглянутих у судовому засіданні. За допомогою дослідження на суді всіх доказів відбувається і формування внутрішнього суддівського переконання про винність або невинність обвинуваченого.

Доказування - це єдиний спосіб встановлення об`єктивної істини в кримінальному судочинстві. Поки не доведені обставини скоєння злочину, не можна сказати, що вони були, мали місце насправді.

З приводу того, що доведення є єдиним способом для встановлення істини у Кримінальному процесуальному кодексі України вказано: "Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і постановляється лише при умові, коли в ході судового розгляду винність підсудного у вчиненні злочину доведена».

Потерпіла ОСОБА_4 пояснила, що 20 грудня 2020 року приблизно о 14 годині 00 хвилин ОСОБА_5 , знаходячись за місцем її мешкання за адресою: АДРЕСА_3 , де під час спілкування, вона запропонувала ОСОБА_5 допомогти їй оформити кредит, на що ОСОБА_5 погодилась. Після оформлення кредиту вона передала ОСОБА_5 свою банківську карту «Ощадбанку» та попрохала зняти грошові кошти у сумі 1000 грн, після чого повернути їй грошові кошти і банківську карту. В той же день, 20 грудня 2020 року приблизно о 15 годині 55 хвилин ОСОБА_5 направилась за адресою: АДРЕСА_4 , де за допомогою банківської карти та банкомату, зняла з приналежної їй банківської карти «Ощадбанку» грошові кошти у сумі 1000 грн, які витратила на власний розсуд.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_5 заподіяла їй матеріальну шкоду на загальну суму 1000 гривень.

Просить покарати ОСОБА_5 на розсуд суду.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченою, показань потерпілої, провина обвинуваченої ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме:

Так, з Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що кримінальне провадження № 0000053 було зареєстровано 04 лютого 2021 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого статтею 190 частина 1 КК України, що давало право з цього моменту проводити слідчі та процесуальні дії.

Із Виписки по Картковому рахунку Ірини Пожидаєвої вбачається, що 20 грудня 2020 року було здійснено операцію Видача готівки через АТМ в сумі 1000 грн;

Із Протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05 лютого 2021 року вбачається, що потерпіла ОСОБА_4 заявила, що впізнає особу на фотознімку № 1, як жінку, якій 20 грудня 2020 року передала свою банківську карту та попросила зняти з неї грошові кошти. Згідно Довідки до Протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05 лютого 2021 року вбачається, що на фотознімку № 1 зображено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суд вважає, що слідча дія «Пред`явлення особи для впізнання» була проведена у відповідності до вимог статті 228 КПК України, а складений Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05 лютого 2021 року цілком відповідає вимогам статті 231 КПК України.

В судовому засіданні стороною захисту не надано будь - яких переконливих доказів, які б свідчили про порушення норм статті 228 КПК України при проведенні вказаної слідчої дії, також сторона захисту не посилається на будь - які порушення статті 231 КПК України з боку органу досудового розслідування при складанні Протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05 лютого 2021 року.

Із Протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05 лютого 2021 року вбачається, що свідок ОСОБА_7 заявив, що впізнає особу на фотознімку № 3, як жінку, яка 20 грудня 2020 року знаходилася за місцем його мешкання, де ОСОБА_4 передала останній банківську карту для зняття грошових коштів. Згідно Довідки до Протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05 лютого 2021 року вбачається, що на фотознімку № 3 зображено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суд вважає, що слідча дія «Пред`явлення особи для впізнання» була проведена у відповідності до вимог статті 228 КПК України, а складений Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05 лютого 2021 року цілком відповідає вимогам статті 231 КПК України.

В судовому засіданні стороною захисту не надано будь - яких переконливих доказів, які б свідчили про порушення норм статті 228 КПК України при проведенні вказаної слідчої дії, також сторона захисту не посилається на будь - які порушення статті 231 КПК України з боку органу досудового розслідування при складанні Протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05 лютого 2021 року.

Із Протоколу тимчасового доступу до документів від 25 березня 2021 року вбачається, що на фото з банкоматів зображено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в момент отримання грошових коштів з картки ( рахунку НОМЕР_1 АТ «Ощадбанк, розташований за адресою Донецька область м. Слов`янськ вул. Шовковична,12 у період з 15 години 00 хвилин по 16 годину 20 хвилин 20 грудня 2020 року.

Таким чином, суд приходить до висновку, що досліджені в судовому засіданні докази логічні, послідовні, не містять протиріч, переконливі як кожен окремо, так і їх сукупність у взаємозв`язку.

Жоден із них не спростований, містить інформацію щодо предмету доказування, схожих неоспорюваних чітких і узгоджених між собою презумпцій факту.

При їх оцінці суд дійшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого їй злочину, що відповідає стандартам доказування «поза розумним сумнівом»,який знайшов своє втілення як в положеннях ч. 3 та ч. 4 ст.17 КПК України, так і в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема, у рішенні у справі «Коробов проти України».

Згідно правового змісту норм ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Стаття 62 Конституції України гарантує, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Доведення вини особи поза розумним сумнівом є стандартом доведення, необхідним для визнання особи винною із застосуванням принципу змагальності судового процесу.

При цьому саме сторона обвинувачення несе тягар доведення вини і зобов`язана доводити свою версію подій за цим стандартом. Це означає, що позиція, яка представлена обвинуваченням, має бути доведена в тій мірі, що у «розумної (розсудливої) людини» не може лишатися «розумного сумніву», що обвинувачений винен.

Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Отже, з урахуванням викладеного вище, в ході судового розгляду, за наслідками всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що висунуте ОСОБА_5 , обвинувачення за ст. 190 частина 1 КК України, знайшло своє підтвердження, суд приходить до переконання, що подія кримінального правопорушення мала місце, провину обвинуваченої повністю доведено, а вчинене обвинуваченою ОСОБА_5 вірно кваліфіковано за ст. 190 частина 1 КК України заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою ( шахрайство).

При визначенні міри покарання обвинуваченій у відповідності до ст. 65 КК України, суд приймає до уваги конкретні обставини вчиненого обвинуваченою, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення: сукупність усіх характеризующих його обставин, віднесення кримінального правопорушення законодавством до кримінальних проступків, характер, ступінь його суспільної небезпеки, ступінь негативної майнової шкоди і наслідків для потерпілої, дані про особу обвинуваченої.

Згідно роз`яснень п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, «Призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів».

п.п.2,3 «при призначенні покарання, суди повинні всебічно враховувати фактичні обставини кримінального провадження у їх сукупності та визначати тяжкість конкретних злочинів враховуючи їх індивідуальний ступінь. Визначаючи ступінь тяжкості злочину судам необхідно виходити з особливостей конкретного злочину та обставин його вчинення (форма вини, мотив, мета, спосіб, кількість епізодів злочинної діяльності, характер та ступінь наслідків. Отже, ступінь тяжкості злочину визначається характером того діяння, яке було вчинено у конкретному випадку. На неї впливають різні об`єктивні та суб`єктивні обставини, зокрема цінність тих суспільних відносин на які посягає винний, тяжкість наслідків (характер посягання), спосіб посягання форма й ступінь вини наявність або відсутність кваліфікуючих ознак.»

Суд, призначаючи ОСОБА_5 покарання, також враховує вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що відповідно до ч. 2 ст. 50 Кримінального кодексу України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченій ОСОБА_5 відповідно до п.1 частини 1 ст. 66 КК України, суд визнає ті обставини, що ОСОБА_5 щиросердно розкаялася та активно сприяла розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Суд виходить із положень статті 65 КК України, а саме з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для виправлення та попередження нових злочинів, приймає до уваги ті обставини, що ОСОБА_5 є осудною, раніше не притягувалася до кримінальної відповідальності, вперше вчинила кримінальне правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до кримінальних проступків, посередньо характеризується за місцем мешкання, суд враховує також ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що потерпіла не наполягає на суворій мірі покарання для обвинуваченої і тому суд визнає необхідним та достатнім для виправлення і попередження скоєння нею нових кримінальних правопорушень призначення ОСОБА_5 покарання у виді громадських робіт, в межах санкцій інкримініруємої статті Особливої частини Кримінального кодексу України.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69, чи норм ст. 69-1 даного Кодексу до обвинуваченої, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді громадських робіт є достатньою для виправлення обвинуваченої та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та запобігання вчиненню ОСОБА_5 нових кримінальних правопорушень.

Згідно ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаною винною у вчиненні злочину. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Питання про речові докази слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-370, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_8 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 190 частиною 1 КК України і призначити їй покарання за цією статтею кримінального закону у виді громадських робіт на строк двісті годин.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_9 рахувати з моменту початку реального відбування покарання у виді громадських робіт.

Захід забезпечення кримінального провадження в порядку передбаченому ст. ст. 131, 176 КПК України не застосовувався та не обирався.

Речові докази по справі: Лазерний диск « ALERUS, CD- R, 700 MB, 52X 80min який залучено до матеріалів кримінального провадження № 0000053 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 лютого 2021 року у якості речового доказу на підставі Постанови від 25 березня 2021 року, що зберігається у матеріалах кримінального провадження № 0000053 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 лютого 2021 року - у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України залишити на зберіганні у матеріалах кримінального провадження № 0000053 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 лютого 2021 року ( Єд. Унікальний номер 243/3578/21 ).

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Вирок постановлено, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Головуючий: суддя

Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_1 .