710/374/20
1-кп/703/244/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2021 року

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області у складі

головуючого - судді ОСОБА_1

з секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000070 13.02.2020р. за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Борщова, Новоархангельського району Кіровоградської області, з середньою освітою, неодруженого, утриманців не має, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , фактично проживає: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

за участю

прокурора ОСОБА_4 ,

в присутності обвинуваченого ОСОБА_3 ,

встановив:

ОСОБА_3 , 12 лютого 2021 року близько 13.30 год, перебуваючи в дворі домоволодіння по АДРЕСА_3 , умисно, з метою крадіжки чужого майна, з корисливих мотивів шляхом вільного доступу, підібравши з землі мобільний телефон «Fly» чорного кольору, в якому знаходилися дві сім-карти мобільного оператора «Київстар» № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , що випав з кишені ОСОБА_5 та належав йому, після чого з місця скоєння кримінального праворушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, заподіявши потерпілому матеріальну шкоду на загальгу суму 450 грн.

В судовому засіданні обвинувачений вину у пред`явленому обвинуваченні визнав у повному обсязі, однак вказував, що не бажав привласнити телефон Вієру, а лише намагався його вберегти від пошкоджень.

Щодо обставин вказував, що взимку 2020р. разом з ОСОБА_6 приїхали до Вієру, з яким він працював. Шеремет та ОСОБА_7 почали битися та під час конфлікту, у потерпілого випав з кишені телефон. Він його підняв, щоб його не роздавили, поклав у машину, на якій вони приїхали до ОСОБА_7 , щоб не загубити. Збирався віддати, однак не зміг, тому що телефон хтось вже з машини забрав. У судових дебатах та під час останнього слова нічого не казав, своєї позиції щодо скоєнного не висловив.

Потерпілий ОСОБА_5 вказував, що не бачив, хто взяв телефон, коли він випав на порозі будинку під час конфлікту з Шереметом. Телефон йому вернули через деякий час працівники поліції.

Свідок ОСОБА_8 , яка деякий час співмешкала з потерпілим, давала суперечливі показання. Вказувала, що сам факт заволодіння майном ОСОБА_7 не бачала, однак бачила, що він перебував у Шпильового та вона його запитувала про те, чи повернув він його власнику, на що він надав стверджувальну відповідь. Повідомила, що телефон з машини не брала, а він був переданий її брату.

Свідок ОСОБА_9 , яка є рідною сестрою потерпілого, повідомила, що за місцем її проживання взимку 2020 року приїхали ОСОБА_10 , ОСОБА_6 та ОСОБА_11 . Вона бачила, що у Шпильового був телефон, який він діставав, на телефонні дзвінки не відповідав, а лише «скидав» виклики. Від своєї матері вона узнала, що у брата зник телефон.

Щодо доказів, які містять слідчі експерименти за участю потерпілого ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_12 суд вказує наступне.

Відповідно до ч.1 ст.240 КПК України з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.

Як вбачається з протоколів та відеозаписів до них, слідчі експертименти, які проводилися 22.03.2020 року за участю потерпілого ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_8 не містять будь-якої інформації, яка б перевірялася та підлягала уточненню. Фактично, слідчий провів допит вищевказаних осіб за місцем проживання потерпілого.

Крім того, враховуючи, що посадова особа, яка проводила слідчий експеримент, при його проведенні допустила грубі порушення кримінально-процесуального закону, а саме:

- потерпілому, свідку, понятим не були не були роз`янені їх права;

- доступ до домоволодіння без ухвали суду, був здійснений без дозволу власника домоволодіння та навіть без встановлення особи, хто ним володіє;

- потерпілого та свідка допитано без роз`яснення їх права не давати показання щодо себе та близьких родичів.

Таким чином, відповідно ч.2 ст.87 КПК України суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння:

1) здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов;

4) отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права.

Враховуючи вищевикладене, протоколи слідчих експертиментів від 22.03.2020 року за участю потерпілого ОСОБА_5 , свідка ОСОБА_8 судом визнаються недостимими доказами.

Разом з тим, суд видхиляє доводи ОСОБА_3 щодо відсутності умислу на незаконне заволодіння чужим майном та бажання його зберегти від пошкодження, враховуючи, що згідно показань свідка ОСОБА_11 та ОСОБА_13 він мав можливість його повернути відразу після того як закінчився конфлікт потерпілому так і в автомобілі та за місцем проживання ОСОБА_13 , однак не здійснив будь-яких дій щодо повернення майна, що йому не належить.
Враховуючи вищевкладене, дослідивши зібрані у кримінальному провадженні докази, перевіривши їх на предмет належності і допустимості, суд приходить до висновку, що вищевказані докази в своїй сукупності підтверджують винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) та у суда відсутні сумніви щодо його винуватості.
При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Досліджуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_14 суд враховує, що він вперше вчинив кримінальний проступок, за місцем проживання негативно не характеризується, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання судом не встановлено.
За таких обставин, суд призначає покарання у межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України у виді громадських робіт, враховуючи суму спричиненої шкоди та відсутність постійного заробітку у обвинуваченого та вважає таке покарання необхідним і достатнім для його виправлення та перевиховання, недопущення вчинення інших кримінальних правопорушень.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. 368, 370- 374, 394 КПК України, суд

ухвалив:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 185 КК України, призначивши йому покарання у виді громадських роботів на строк вісімдесят годин.

Речові докази у справі: мобільний телефон «Fly» - залишити потерпілому за належністю, звільнивши його від зобов`язань по зберігальній розписці.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: ОСОБА_1