КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 липня 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0002423 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 194 КК України, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 19 березня 2021 року,
за участю сторін апеляційного провадження:
прокурора ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_5
В С Т А Н О В И Л А :
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 19 березня 2021 року задоволено клопотання адвоката ОСОБА_8 , кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15, ч.2 ст.194 КК України, внесеного до ЄРДР 9 березня 2020 року за № 0002423, - закрито на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Не погоджуючись з ухвалою суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, призначити новий розгляду суді першої інстанції.

В апеляційній скарзі прокурор посилається на те, що висновок суду про те, що обвинувальний акт направлений до суду поза межами строку досудового розслідування, є необґрунтованим, оскільки 9 березня 2020 року процесуальним керівником повідомлено ОСОБА_5 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 194 КК України, у подальшому за результатами проведення досудового розслідування сторони ознайомлені з матеріалами провадження та вручено затверджений обвинувальний акт 29 квітня 2020 року та згідно з супровідним листом від 30 квітня 2020 року обвинувальний акт направлений до суду. Також в апеляційній скарзі вказується на те, що на процесуального керівника не покладаються обов`язки на реєстрацію процесуальних документів у канцелярії та скерування їх на адресати, тому апелянт вважає, що фактичне надходження обвинувального акту до суду 20 травня 2020 року не залежало від процесуального керівника та не може свідчити про зволікання в діях будь-кого із сторін у провадженні.
Крім того, на переконання апелянта, є неоспорювані сторонами кримінального провадження обставини щодо дати повідомлення про підозру ОСОБА_5 , що мало місце 9 березня 2020 року, повідомлення про надання доступу до матеріалів провадження 16 квітня 2020 року, початок та закінчення 21 квітня 2020 року ознайомлення з матеріалами провадження стороною захисту в порядку ст. 290 КПК України.
Прокурор стверджує про те, що складання, затвердження, вручення відбулося 29 квітня 2020 року та скерування його до суду 30 квітня 2020 року, тобто, в межах строку досудового розслідування.

В запереченнях захисник ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_5 просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, ухвалу суду без змін.

Представник потерпілого про апеляційний розгляд повідомлений у встановленому законом порядку (ас. 158-159), до апеляційного суду не з`явився, про причини неявки суд апеляційної інстанції не повідомив, будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило.
З урахуванням позиції учасників апеляційного розгляду, положень ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів доходить висновку про проведення апеляційного розгляду за відсутності представника потерпілого на підставі наявних матеріалів судового провадження.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, вислухавши пояснення захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_5 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, підтримавши заперечення на апеляційну скаргу прокурора, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить такого висновку.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону.

Положеннями п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України передбачено, що суд має право прийняти рішення про закриття кримінального провадження у випадках встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений ст. 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 19 березня 2021 року за результатами проведеного підготовчого судового засідання задоволено клопотання адвоката ОСОБА_8 , кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.2 ст.194 КК України, внесеного до ЄРДР 9 березня 2020 року за № 0002423, - закрито на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Суд обґрунтував рішення тим, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні прокурором затверджений 29 квітня 2020 року, тобто, у межах строку досудового розслідування, однак, направлений до суду обвинувальний акт був лише 20 травня 2020 року, про що свідчить відмітка на супровідному листі до обвинувального акта із вхідним номером суду. Суді дійшов висновку, що прокурор, не зважаючи на складання обвинувального акта в межах строку досудового розслідування, звернувся з обвинувальним актом до суду поза межами такого строку, який закінчився 9 травня 2020 року. Саме направлення до суду обвинувального акта у кримінальному провадженні, а не затвердження обвинувального акту прокурором чи вручення обвинувального акту підозрюваному, є датою, якою закінчується досудове розслідування. Оскільки ж у цій справі після повідомлення особи про підозру сплив строк досудового розслідування, строк не продовжувався і не зупинявся, а ОСОБА_5 не підозрювався у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, кримінальне провадження згідно з п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК підлягало закриттю.

З таким висновком суду погоджується й колегія суддів.

Положеннями кримінального процесуального закону, закріпленими у ст.ст. 219, 294-295 КПК України, законодавець визначив строки досудового розслідування, порядок їх обчислення та продовження.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України досудове розслідування починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності. Отже, закон пов`язує закінчення досудового розслідування з постановленням процесуального рішення постанови про закриття кримінального провадження, або вчиненням комплексу процесуальних дій, пов`язаних із направленням до суду обвинувального акту чи відповідного клопотання.

Частиною 1 ст. 219 КПК визначено, що строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину. Відповідно до ч. 4 ст. 219 КПК України строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 глави 24 цього Кодексу.

З матеріалів кримінального провадження встановлено, що 9 березня 2020 року до ЄРДР внесені відомості за № 0002423 про кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 194 КК України (ас. 68).

В цей же день ОСОБА_5 повідомлено про підозру (ас. 69-71), а, відтак, відповідно до положень п 4 ч. 3 ст. 219 КПК України досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців, тобто, до 9 травня 2020 року включно.

16 квітня 2020 року ОСОБА_5 , його захиснику, представнику потерпілого повідомлено про завершення досудового розслідування та надано доступ до матеріалів досудового розслідування (ас. 72-76).

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 219 КПК строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому ст. 290 цього Кодексу, не включається у строки, передбачені цією статтею.

21 квітня 2020 року обвинувачений та захисник підтвердили стороні обвинувачення факт отримання доступу до матеріалів кримінального провадження та повідомили стороні обвинувачення про відсутність у розпорядженні сторони захисту речових доказів та матеріалів по даному кримінальному провадженню (ас. 76-81).

Згідно з наявними у матеріалах кримінального провадження даними - 29 квітня 2020 року копії обвинувального акта та реєстру матеріалів кримінального провадження надані обвинуваченому та захиснику (ас. 14-15), та у цей же день затверджений обвинувальний акт (ас. 1).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 290 КПК досудове розслідування вважається завершеним після повідомлення стороні захисту про його завершення та відкриття матеріалів. Дії слідчого і прокурора, передбачені ч. 1 ст. 291 та ст. 293 КПК України (складення обвинувального акта, його затвердження, вручення стороні захисту та направлення до суду), є формою завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні і не є підставою для зупинення процесуальних строків після ознайомлення сторонами з матеріалами кримінального провадження.

Згідно з даними, зафіксованими у супровідному листі від 30 квітня 2020 року, прокурор направив обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 до Шевченківського районного суду м. Києва, проте, обвинувальний акт із реєстром матеріалів досудового розслідування надійшов до суду 20 травня 2020 року, що підтверджується відповідним штампом суду на супровідному листі та протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 травня 2020 року (ас. без номера та 17).

Колегія суддів звертає увагу на те, що прокурором в апеляційній скарзі не заперечується існування тих обставин та документів, на які послався суд у своєму рішенні, а саме, щодо дати повідомлення про підозру ОСОБА_5 , що мало місце 9 березня 2020 року, повідомлення про надання доступу до матеріалів провадження 16 квітня 2020 року, початок та закінчення 21 квітня 2020 року ознайомлення з матеріалами провадження стороною захисту в порядку ст. 290 КПК України, а також надходження обвинувального акту до суду саме 20 травня 2020 року.

Таким чином, з огляду на встановлені обставини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що прокурором обвинувальний акт затверджений в межах строку досудового розслідування, але направлений до суду - поза межами строку, визначеного ст. 219 КПК, - 20 травня 2020 року, що фактично визнано й прокурором.

Однак, прокурор вважає, що фактичне надходження обвинувального акту до суду 20 травня 2020 року не залежало від процесуального керівника та не може свідчити про зволікання в діях будь-кого із сторін у провадженні Проте, такі доводи апелянта є непереконливим, оскільки поза увагою прокурора залишились ті обставини, що відповідно до ч. 2 ст. 283 КПК України саме прокурор у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру зобов`язаний, серед іншого, звернутися до суду з обвинувальним актом, а системний аналіз положень ст.ст. 5, 110, 115, ч. 1 ст. 291 та ч. 2 ст. 283 КПК України свідчить, що прокурор зобов`язаний звернутися до суду з обвинувальним актом саме у межах строку досудового розслідування.

Обвинувальний акт щодо ОСОБА_5 мав бути направлений до суду в межах строку досудового розслідування, оскільки саме з цією подією кримінальний процесуальний закон пов`язує закінчення строку досудового розслідування, а тому цей строк не може встановлюватися прокурором на власний розсуд. Ця позиція узгоджується з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 556/1381/18 (провадження № 51-6250км19), від 29 квітня 2021 року справа № 991/6516/20 (провадження N 51-562 км 21) в ухвалах Верховного Суду від 26 травня 2020 року (провадження № 51-1648ск19) та від 13 жовтня 2020 року у справі № 243/11589/19 (провадження № 51-4930ск20).

З огляду на викладене, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції правомірно на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу закрив кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 у зв`язку з тим, що обвинувальний акт направлений до суду поза межами строку досудового розслідування, визначеному ст. 219 КПК України, а, відтак, доводи апеляційної скарги прокурора є безпідставними.

За таких обставин колегія суддів не знаходить підстав для скасування ухвали місцевого суду, а тому апеляційна скарга прокурора до задоволення не підлягає.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 19 березня 2021 року, якою кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 194 КК України, внесеного до ЄРДР 9 березня 2020 року за № 0002423 - закрито на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, - залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді:

_____________________________ _______________________ _________________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3