Кримінальне провадження № 629/4665/15-к
Номер провадження 1-кп/629/56/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2021 року м. Лозова

Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 , за участю прокурора- ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника- ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000690 від 27.08.2015 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Варварівка Юріївського району Дніпропетровської області, громадянина України, працюючого директором КП «Зоря» Лозівської міської ради Харківської області, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , , раніше не судимого, -у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 368 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , обіймаючи посаду помічника оперуповноваженого сектору карного розшуку Павлоградського MB ГУ МВС України в Дніпропетровській області, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, протиправним шляхом, використовуючи своє службове становище, 14.08.2015 року прийняв обіцянку громадянки ОСОБА_6 щодо передання йому неправомірної вигоди - грошових коштів у сумі 3500 гривень за невжиття передбачених ст. 10 Закону України «Про міліцію» заходів до затримання її сина - ОСОБА_7 , який перебував у розшуку за вчинення кримінального правопорушення. У подальшому, 01.09.2015 року, приблизно о 16 годині 45 хвилин, ОСОБА_4 , знаходячись у дворі житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , одержав від громадянки ОСОБА_6 частину запропонованої раніше суми неправомірної вигоди - 1500 гривень. Окрім цього, 07.09.2015 року, приблизно о 17 годині 30 хвилин, знаходячись у сквері поблизу супермаркету «АТБ», який знаходиться за адресою: Харківська область, м. Лозова, м-н 3, буд. 38, ОСОБА_4 одержав від громадянина ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 2000 грн. за невжиття заходів щодо затримання ОСОБА_7 для подальшого його притягнення до кримінальної відповідальності.
Обвинувачений ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 368 КК України, винним себе не визнав, показання давати відмовився на підставі ст. 63 Конституції України. В судових дебатах просив виправдати його в обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 368 КК України. За клопотанням сторони захисту суд долучив до матеріалів справи промову обвинуваченого у судових дебатах в письмовому вигляді, в яких ОСОБА_4 виклав доводи, аргументи та висновки щодо його невинуватості.
Не зважаючи на невизнання винуватості, вина ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 368 КК України, повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні належними та допустимими доказами, зокрема:

Показаннями свідка ОСОБА_7 , який в судовому засіданні пояснив, що в 2015 році він з товаришем ремонтував дах на будинку раніше знайомого йому ОСОБА_8 та по завершенню робіт будь-яких зауважень до роботи з боку замовника не було і останній з ними розрахувався, заплативши за виконану роботу 2400 грн. В подальшому ОСОБА_8 зателефонував йому та повідомив, що роботи з ремонту даху виконані неналежним чином, у зв`язку з чим просив повернути гроші, які він до цього сплатив їм за роботу. При цьому зазначив, що у випадку, якщо він не поверне гроші, то його брат, який працює в міліції, приїде та розбереться з ним. Спочатку він не погоджувався повертати гроші, але після того, як до нього додому в червні 2015 приїхав ОСОБА_4 , який показав службове посвідчення, та велів повернути гроші його брату, їм довелося заплатити. Крім того, ОСОБА_4 повідомив, що свідок перебуває в розшуку, як він пам`ятає, за наркотики, але він його не цікавить, тож повинен сплатити 5000 грн. та в подальшому постійно сплачувати гроші ОСОБА_4 . В подальшому через декілька днів обвинувачений почав приїжджати до його матері- ОСОБА_6 , якій повідомив, що свідок перебуває в розшуку і необхідно сплачувати гроші, та поки вона буде сплачувати гроші її син буде на волі. ОСОБА_6 спочатку декілька разів платила йому, а потім, коли вона потрапила до лікарні, на її відповідь про відсутність коштів, ОСОБА_4 попросив її сплачувати йому хоть те, що в неї є. Зазначив, що він чув телефонну розмову ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , під час якої останній погрожував їй арештом свідка, оскільки в той момент знаходився у квартирі поруч з матір`ю. Після чого, вони з матір`ю звернулись із заявою до прокуратури Харківської області, та працівники правоохоронних органів в подальшому проводили з ними відповідні слідчі дії. Пояснив, що останній раз він віддавав ОСОБА_4 гроші у сквері в м. Лозова біля торгівельного центру. Обвинувачений підійшов до нього разом зі своєю дружиною та сказав, щоб він віддав йому його гроші, та коли він почав діставати гроші, він велів кинути їх в смітник. Після того, як свідок кинув складені гроші у смітник, до того смітника підійшов невідомий дідусь, який хотів взяти ті гроші, але ОСОБА_4 сказав тому, що гроші його, схопив кошти та пішов у бік супермаркету «Сільпо», де його і затримали працівники поліції. На запитання захисника пояснив, що йому телефонував не ОСОБА_4 , а ОСОБА_8 з приводу повернення грошей. ОСОБА_4 телефонував ОСОБА_7 , і в телефонній розмові обвинувачений призначив день і вимкнув телефон. Після чого, вранці 07.09.2015 свідку зателефонував ОСОБА_8 та сказав, що необхідно передати гроші, для цього необхідно приїхати в ОСОБА_9 на потязі та можна віддати гроші, не виходячи з вагону, та він відмовився будь-куди їхати. Через деякий час знову зателефонував ОСОБА_8 та сказав, щоб він прийшов о 17.00 год. до пам`ятника «Афганцям», що поблизу торгівельного центру в м. Лозова та передати гроші ОСОБА_4 . Після чого він зателефонував правоохоронцям, які приїхали, в автомобілі наділи на нього спецтехніку, дали гроші в сумі 2000 грн., які він в подальшому передав ОСОБА_4 . Передача грошей фіксувалася на вищевказану спецтехніку. Коли на нього одягали спецтехніку, в машині було три особи та він. Проведення слідчих дій оформлялося відповідними процесуальними документами. Гроші, які йому давали правоохоронці, були в порошку. Після того, як йому дали гроші, він одразу пішов до пам`ятника «Афганцям», де сидів і чекав ОСОБА_4 . Зазначив, що він отримав у ОСОБА_8 за роботу та повернув останньому 2400 грн., а суму 5000 грн. вимагав у нього саме ОСОБА_4 та якщо би ОСОБА_4 не вимагав у нього гроші та при цьому не погрожував, він гроші ОСОБА_8 не віддавав би. Також пояснив, що ОСОБА_4 вимагав гроші для себе, а не для брата. Вимагав за те, щоб ОСОБА_10 не ув`язнили, пояснюючи, що той перебуває у розшуку. Зазначив, що він телефонував ОСОБА_4 , оскільки гроші останньому повинна була передати ОСОБА_6 , але вона збиралася виїжджати за кордон, та щоб повідомити про це, телефонувала обвинуваченому, а у того був вимкнений телефон. Також пояснив, що ОСОБА_6 передавала ОСОБА_4 гроші двічі по 1500 грн.

Показаннями свідка ОСОБА_6 , яка в судовому засіданні пояснила, що 08.08.2015 до неї прийшов раніше не знайомий ОСОБА_4 , який, показавши посвідчення, повідомив, що її син, ОСОБА_6 , знаходиться у розшуку та за те, щоб він його не чіпав, вона повинна йому віддати гроші в сумі 5000 грн. Вона віддала йому вказану суму за три рази, останній раз віддавав гроші її син ОСОБА_7 . Пояснила, що вперше обвинувачений прийшов до будинку, в якому вона мешкає, та, назвавшись міліціонером, розпитував у сусідів, де її можна знайти. Вона в той час сиділа на лавці і спілкувалася з подругами, та почувши, що про неї розпитують, підійшла до ОСОБА_4 , і вони розмовляли неподалік від під`їзду. До того часу їй було відомо, що її син працює будівельником та вона не знала про існування будь-яких проблем у сина. Після розмови з ОСОБА_4 вона зателефонувала ОСОБА_7 , який на її запитання, розповів, що він здійснював будівельні роботи у брата ОСОБА_4 , який після проведеної роботи, розрахувався, але в подальшому йому не сподобалась якість робіт та він вимагав повернути гроші. Зі слів сина їй відомо, що декілька чоловік приїжджали вночі до нього додому та вимагали гроші. На її запитання син їй відповів, що йому говорили, що гроші необхідно віддати, інакше його ув`язнять. Гроші ОСОБА_4 у неї та сина вимагав постійно, сину говорив, що він буде працювати та щомісячно сплачувати йому кошти, натомість він не буде його чіпати. Після розмови з ОСОБА_7 , ОСОБА_4 прийшов до неї та після розмови з нею, почав часто телефонувати, вимагаючи гроші. Вперше вона ОСОБА_4 передавала не помічені гроші в сумі 1000 гривень за день до його весілля, в п`ятницю- 14.08.2015 року приблизно 16.30 год., але точно дату вона не пам`ятає, оскільки пройшло багато часу. Коли вона була у лікарні, обвинуваченому телефонувала її донька- ОСОБА_11 , у якої він також вимагав гроші, незважаючи на її пояснення, що ОСОБА_6 хворіє та гроші відсутні. Після чого в серпні 2015 року вона звернулася із заявою до обласної прокуратури в м. Харкові. Пояснила, що вдруге вона віддавала ОСОБА_4 приблизно в серпні 2015 року гроші в сумі 1500 грн. біля під`їзду будинку № 13 на 5-му мікрорайоні в м. Лозова, а третій раз замість неї віддавав йому гроші її син ОСОБА_7 у сквері біля пам`ятника «Афганцям». Перед цим вона дала ОСОБА_7 1500 гривень для передачі ОСОБА_4 . Коли вона вдруге, знаходячись за вищевказаною адресою, передавала обвинуваченому гроші, на ній була закріплена спецтехніка та проводилася відеозйомка. На запитання захисника пояснила, що ОСОБА_4 просив у неї гроші за те, щоб не видавати її сина- ОСОБА_7 , який, з його слів, перебував у розшуку. Зазначила, що вона не пропонувала ОСОБА_4 гроші, але телефонувала йому, щоб повідомити, що зібрала частину грошей, які може віддати, але планує уїхати, тож хотіла повідомити, що передасть гроші через сина. Також зазначила, що працівникам міліції для проведення слідчих дій вона давала свої гроші, які через деякий час помітили та їй повернули і в подальшому вона їх передала ОСОБА_4 .

Показаннями свідка ОСОБА_12 , який в судовому засіданні пояснив, що у вересні приблизно 5-6 років потому в м. Харків до нього підійшли раніше незнайомі йому працівники міліції та запропонували йому бути присутнім під час проведення слідчої дії. Він погодився та разом з працівниками міліції пройшов до будинку, розташованому неподалік. В приміщенні будинку в кабінеті було приблизно 5-7 осіб. В його присутності проводився огляд грошових коштів декількох купюр. Після чого, він прочитав протокол та розписався про те, що все зазначене в ньому відповідає дійсності. Також в тих протоколах розписувалися інші люди, що були присутні під час проведення слідчої дії. Після проведення слідчої дії він пішов по своїх справах. Дерез декілька днів його знову запросили бути присутнім під час проведення аналогічної слідчої дії. Він погодився та біля будівлі міліції його зустрів міліціонер, який запрошував його на першу слідчу дію, провів його до кабінету, в якому у його присутності та в присутності інших осіб проводився огляд грошових коштів декількох купюр, які було оглянуто та помічено речовиною, в подальшому світили на ці купюри. Після чого працівники міліції склали процесуальні документи, які були прочитані вголос. Оскільки в протоколі проведення слідчої дії все відповідало дійсності, він поставив у ньому свій підпис та, з дозволу міліціонера, пішов по своїх справах. Пояснив, що в протоколах огляду, помітки та вручення заздалегідь ідентифікованих засобів-грошових купюр від 01.09.2015 та від 07.09.2015 навпроти його прізвища та ініціалів містяться підписи, схожі на його підпис та не заперечував, що вказані підписи є його підписами. Підтвердив обставини, про які він підписався в протоколі. Зазначив, що до будівлі міліції він з міліціонерами заходив з вул. Раднаркомівська м. Харків та коли проходили повз чергового, не звернув уваги, чи останній записав його, чи ні.

Показаннями свідка ОСОБА_13 , який в судовому засіданні пояснив, що восени 2015 року він, як працівник управління внутрішньої безпеки, здійснював оперативний супровід кримінального провадження відносно ОСОБА_4 та особисто проводив понятих до приміщення УВБ в Харківській області ДВБ МВС України, розташованого в м. Харків на вул. Раднаркомівській, та з причини недопущення витоку інформації проводив їх без реєстрації в журналі реєстрації відвідувачів управління ГУНП в Харківській області. Пояснив, що в присутності понятих ОСОБА_12 та ОСОБА_14 вручили ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 1500 грн. та 07.09.2015 року також вручили ОСОБА_7 грошові кошти в сумі близько 1500 грн. Вказані слідчі дії були зафіксовані у відповідних протоколах, які він підписав. В м. Лозова в сквері «Афганців», проходячи з дружиною повз сидячого на лавці ОСОБА_7 , ОСОБА_4 сказав останньому, щоб той кинув гроші в смітник. Після того, як ОСОБА_7 кинув гроші в смітник, до того смітника підійшов ОСОБА_4 , рукою з смітника витягнув гроші та пішов до супермаркету, де і був затриманий працівниками правоохоронних органів. Під час затримання у ОСОБА_4 були вилучені заздалегідь помічені гроші. Пояснив, що всі слідчі дії були зафіксовані відповідними процесуальними документами, та зауважив, що все зазначене у протоколах проведення слідчих дій у вказаному кримінальному провадженні відповідає дійсності. Крім того, пояснив, що спеціальну техніку заявникам він не вручав та актів вручення такої техніки не складав. Зазначив, що з ними на проведення вказаних заходів виїжджала спеціальна особа з управління інформаційного забезпечення, яка і вручала ці сертифіковані засоби. Пояснив, що складання актів вручення спецтехніки не передбачено законодавством. Також зазначив, що на той час він працював старшим оперуповноваженим з особливо важливих справ, він склав завдання та надав підрозділу вказівку на проведення дії. Під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження в своїй роботі він керувався дорученнями слідчого ОСОБА_15 . Проведення негласних слідчих(розшукових) дій здійснювалося на підставі ухвал апеляційного суду.

Показаннями свідка ОСОБА_11 , яка в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_6 є її матір`ю та їй відомо, що ОСОБА_4 працював в міліції і вимагав у ОСОБА_6 гроші. Вказана обставина стала їй відома, коли близько 5 років потому вона зателефонувала матері, яка була в лікарні, та яка повідомила їй, що до погіршення стану здоров`я її довів обвинувачений. Зі слів матері їй відомо, що вона віддала йому грошові кошти, але через деякий час ОСОБА_4 знову почав вимагати ще гроші, та постійно телефонував з цього приводу. Вона допомагала матері збирати гроші, які необхідно було передати ОСОБА_4 . Після чергового вимагання, ОСОБА_6 стало зле, заболіло серце, підвищився тиск та вона потрапила до лікарні. Оскільки на той час, коли мати була у лікарні, підходив строк сплати, який визначив ОСОБА_4 , свідок запитала у матері номер телефону ОСОБА_4 та зателефонувала останньому. ЇЇ телефонна розмова з ОСОБА_4 відбувалася на підвищених тонах, під час розмови обвинувачений грубо розмовляв з нею та вимагав гроші, на ії відповідь про знаходження матері у лікарні та відсутність коштів, запитував, коли будуть гроші та наполягав, щоб йому віддали суму, яка є. Зі слів її брата ОСОБА_7 та матері ОСОБА_6 їй відомо, що обвинувачений вимагав 5000 гривень з приводу ситуації, до якої має відношення ОСОБА_7 . В подальшому ОСОБА_6 розповідала їй, що вона з приводу вимагання грошей зверталася із заявою до правоохоронних органів.

Показаннями свідка ОСОБА_16 , який в судовому засіданні пояснив, що приблизно 4 роки потому в теплу пору доби після 17.00 год. в приміщенні супермаркету «Сільпо», в якому він працював, він почув шум та крики біля кас, та, підійшовши приблизно на відстань 10-15 метрів побачив, як близько 5-ти невідомих чоловіків крутили руки іншому чоловіку, намагаючись забрати сумку-чорну барсетку, з якою він прийшов у супермаркет, а він чинив супротив. Зазначив, що ОСОБА_4 поклали на підлогу, де намагалися надіти кайданки, та забрали сумку. На підлозі ОСОБА_4 знаходився близько 2 хвилин. Коли забрали сумку, то затриманого повели до холу. Також пояснив, що чоловіки, які проводили затримання, були не у форменому одязі та свідку не називалися. Чи називалися вони ОСОБА_4 він не чув, оскільки був на певній відстані. Затримання відбувалося приблизно 30 хвилин. В подальшому оформлювали процесуальні документи. Все відбувалося приблизно дві години. Зазначив, що він деякий час постояв, потім здав зміну та через 30 хвилин повернувся, та про що розмовляли ті чоловіки із затриманим він не чув.

- протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 26.08.2015(т.2 а.с. 190), витягом з кримінального провадження № 0000690, згідно якого на підставі заяви ОСОБА_6 27.08.2015 було внесено відомості до ЄРДР за ч.3 ст. 368 КК України з фабулою: працівник поліції вимагає у громадянки грошові кошти за не притягнення до кримінальної відповідальності її сина(т.2 а.с. 189);

-витягом з наказу по особовому складу ГУМВС України в Дніпропетровській області № 148 о/с від 25.07.2012, згідно якого ОСОБА_4 призначено інспектором патрульної служби взводу патрульної служби Павлоградського МВ(з обслуговування м. Павлоград та Павлоградського району) (т. 1 а.с. 206).

-витягом з наказу по особовому складу ГУМВС України в Дніпропетровській області № 295 о/с від 26.11.2013, згідно якого молодшого сержанта міліції ОСОБА_4 призначено помічником оперуповноваженого сектору карного розшуку Павлоградського МВ(з обслуговування м. Павлоград та Павлоградського району) (т. 1 а.с. 205);

-протоколом огляду, помітки та вручення заздалегідь ідентифікованих засобів-грошових купюр від 01.09.2015 з додатком ксерокопією купюр (т.1 а.с. 217-219), згідно якого оглядом встановлено: грошові купюри являють собою банкноти номіналом: по 500 гривень кожна, в кількості 3 штуки з наступними серійними номерами: купюра номіналом 500 гривень ВБ 1679570; купюра номіналом 500 гривень ЗБ 8888052; купюра номіналом 500 гривень ЛЗ 5972068 на загальну суму 1500 гривень. В процесі огляду на копіювальному апараті виготовлено 1 аркуш копій всіх купюр, які додаються до даного протоколу. Вказані грошові кошти належать ОСОБА_6 , які після огляду були вручені означеній громадянці з метою подальшого проведення заходів для отримання фактичних даних щодо вимагання та одержання неправомірної вигоди помічником оперуповноваженого СКР Павлоградського МВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_4 ;

-протоколом огляду, помітки та вручення заздалегідь ідентифікованих засобів-грошових купюр від 07.09.2015 з додатком ксерокопією купюр (т.1 а.с. 224-226), згідно якого оглядом встановлено: грошові купюри являють собою банкноти номіналом: по 500 гривень кожна, в кількості 4 штуки з наступними серійними номерами: купюра номіналом 500 гривень БР 3648911; купюра номіналом 500 гривень ГК 1780396; купюра номіналом 500 гривень БТ 5152054; купюра номіналом 500 гривень ГК 6868295 на загальну суму 2000 гривень. В процесі огляду на копіювальному апараті виготовлено 1 аркуш копій всіх купюр, які додаються до даного протоколу. Всі купюри помічені за допомогою спеціального невидимого люмінесцентного барвника «Світлячок-М» з обох сторін. При освітленні лампою з ультрафіолетовим випромінюванням помітки по купюрам люмінесцентного барвника «Світлячок-М» випромінюють характерне яскраво-зеленувате світло. Зі спеціального невидимого люмінесцентного барвника «Світлячок-М», шляхом нанесення на аркуш паперу розміром аналогічним розміру купюри номіналом 500 гривень, взятий зразок. Вказаний зразок поміщено в поліетиленовий пакет, який опечатаний смужкою паперу з підписами присутніх та понятих. Вказані грошові кошти належать ОСОБА_7 , які після огляду були вручені означеному громадянину з метою подальшого проведення заходів для отримання фактичних даних щодо вимагання та одержання неправомірної вигоди помічником оперуповноваженого СКР Павлоградського МВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_4 ;

-протоколом про наслідки проведення негласної слідчої(розшукової) дії: аудіо-, відео контроль особи від 14.09.2015, на якому зафіксовано розмову між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , дію розпочато 01.09.2015 о 16.38 год. та о 17.00 год. розмову між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 закінчено; о 17.02 год. проведення негласної слідчої(розшукової) дії закінчено(т.1 а.с. 231-234);

-протоколом про наслідки проведення негласної слідчої(розшукової) дії: аудіо-, відео контроль особи від 14.09.2015, на якому зафіксовано розмову між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , дію розпочато 07.09.2015 о 16.46 год. та о 17.30 год. розмову між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 закінчено; о 17.53 год. проведення негласної слідчої(розшукової) дії закінчено(т.1 а.с. 235-237);

-протоколами відібрання зразків голосу для експертного дослідження від 15.10.2015(т.1 а.с. 244-245);

-протоколом про наслідки проведення негласної слідчої(розшукової) дії: зняття інформації з транспортних телекомукаційних мереж від 30.10.2015, проведеної за період з 16.09.2015 по 29.09.2015 з додатком DVD-R реєстр № 201, продемонстрованого в судовому засіданні(т.1 а.с. 247-248);

-протоколом огляду предметів від 09.09.2015, згідно якого слідчим проведено огляд сім-карти оператора «МТС», наданого ОСОБА_7 в ході допиту 07.09.2015 (т.1 а.с. 190);

-висновком судової криміналістичної експертизи відео-, звукозапису від 30.06.2016(т.2 а.с. 34-47), відповідно до якого текст розмов, а саме слова (фрази, репліки) на фонограмі № 3, позначені в текстах розмов («Додаток А») як «Невід.1»- вимовлені ОСОБА_4 . Слова (фрази, репліки) на фонограмі № 3, позначені в текстах розмов («Додаток А») як «Невід.2»- вимовлені ОСОБА_7 . Встановити приналежність слів (фраз, реплік), позначених у текстах розмов як «Невід.1», «Невід.2» на фонограмах №№1-2,4-5 не представляється можливим у зв`язку з непридатністю мовленнєвого матеріалу для проведення ідентифікаційного фоноскопічного інструментального дослідження(п.3); в результаті візуального аналізу встановлено, що передача предметів, схожих на грошові кошти, відбувається на відеофайлі «MPEG0002.avi». Скріншоти з відеоряду відеофайлу «MPEG0002.avi», який міститься в області даних карти пам`яті № 205, наведені у фототаблиці на фото 1-12 «Додатку Б» до даного висновку(п.4).

Дані відеозаписів, що містяться на картках пам`яті (т.2 а.с.48) були продемонстровані в судовому засіданні.

-висновком експерта № 165 від 23.09.2015 за результатом проведення судової експертизи спеціальних хімічних речовин та речовин хімічних виробництв, з додатком ілюстративною таблицею,- згідно якого на поверхні грошових купюр сумою 2000 грн., на ватних тампонах зі змивами з долоней рук ОСОБА_4 , на поверхні сумки, а саме на передній зовнішній поверхні клапану із застібкою, на зовнішній і внутрішній поверхні передньої прорізної кишені, і на фрагменті аркуша паперу, представленого у якості зразка помітки грошових купюр, присутні нашарування спеціальної хімічної речовини, яка люмінесціює яскраво-зеленим кольором. Нашарування спеціальної хімічної речовини, що виявлені на поверхні ватних тампонів зі змивами з долоней рук ОСОБА_4 , нашарування спеціальної хімічної речовини, що виявлені на поверхні сумки, мають спільну родову належність зі спеціальною хімічною речовиною, представленою у якості зразка помітки грошових купюр на поверхні фрагменту аркуша паперу білого кольору(т.1 а.с. 198-201);

-даними компакт-диску із записом з відео-камер спостереження супермаркета «Сільпо», продемонстрованого в судовому засіданні (т.2 а.с.1);

-протоколом обшуку затриманої особи від 07.09.2015, згідно якої в ході обшуку ОСОБА_4 виявлено та вилучено, зокрема, грошові кошти в сумі 2000 грн. купюрами по 500 грн. з номерами БТ 5152054, ГК 1780396, БР 3648911, ГК 6868295, ватні тампони зі зразком та зі змивами з правої та лівої рук ОСОБА_4 , службове посвідчення УДІ ВЄ 559, грошові кошти в сумі 1500 грн. купюрами по 500 грн. з номерами ЗБ 8888052, ВБ 1679570, ВИ 6287166, сумка чорного кольору, чорнові записи, обкладинка для посвідчення, гаманець, 2 телефони Nokia чорного кольору(т.1 а.с. 186-187);

- постановою про визнання речових доказів від 10.09.2015(т.1 а.с. 193). Речові докази, перелічені у вказаному протоколі, були досліджені в судовому засіданні.

Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 07.09.2015 року, ОСОБА_4 було фактично затримано 07.09.2015 року о 17 год. 48 хв. за адресою: Харківська область, м. Лозова, 5-й мікрорайон, 1А у приміщенні супермаркету «Сільпо» (т.1 а.с.179-183).

Свідок ОСОБА_8 в судовому засідані пояснив, що ОСОБА_7 та чоловік на ім`я ОСОБА_17 на його замовлення виконували ремонтні роботи даху на його будинку. Задля цього він придбав будівельний матеріал на 3 000 грн. та за три дні вони виконали відповідні роботи. За виконану роботу він віддав їм 2000 гривень. Через деякий час під час грози з даху всередину будинку потекла вода. Хлопці, які виконували ремонтні роботи в кімнатах, сказали, що дах зроблений невірно. Тоді він зателефонував ОСОБА_7 та повідомив про несправність даху. Приїхавши та оглянувши дах, ОСОБА_7 відповів, що все в порядку та не реагував на його зауваження щодо неякісно проведених ремонтних робіт. На його пропозицію повернути гроші, витрачені ним на будівельний матеріал, та сплачені за неякісно виконану роботу, ОСОБА_7 відповів, що одразу не зможе повернути всі кошти, та коли заробить, буде повертати частково. В подальшому, ОСОБА_7 на протязі 1-1,5 місяців двічі повертав гроші, приблизно в сумі 2000-3000 гривень, а потім зник. Коли він приїздив до ОСОБА_7 , того вдома не було та через деякий час він вийшов на зв`язок і запропонував повернути іншу частину грошей. На що він йому відповів, що наразі знаходиться на роботі, та щоб віддав гроші дружині, яка була вдома. ОСОБА_7 повідомив, що в нього немає можливості приїхати та запропонував йому приїхати до м. Лозова. Оскільки свідок не мешкає в м. Лозова, то попросив ОСОБА_7 передати гроші його брату ОСОБА_4 . Пояснив, що оскільки ОСОБА_7 виконав ремонт даху неналежним чином, дах знову прийшлося переробляти та придбати будівельний матеріал, тому ОСОБА_7 і повинен був повернути йому суму в розмірі 5000 гривень. Зазначив, що йому було відомо, що його брат ОСОБА_4 працював у міліції, але коли протік дах, до брата за допомогою він не звертався та допомоги у нього для вирішення цього питання не просив. Він лише попросив ОСОБА_4 зустрітися з ОСОБА_7 та забрати залишок коштів, які останній заборгував йому за неналежно виконану роботу з ремонту даху. Зазначив, що не пам`ятає дату, коли ОСОБА_4 та ОСОБА_7 повинні були зустрітися та про затримання ОСОБА_4 працівниками міліції він дізнався в день його затримання. Пояснив, що він телефонував ОСОБА_7 , але зв`язок з ним був відсутній.

Вартість будівельних матеріалів згідно копій накладних б/н від 19.08.2015, від 10.07.2015, накладної № 4 від 03.09.2015 та товарного чеку на загальну суму -6153,50 грн.(т.1 а.с. 138-141).

В судовому засіданні також були досліджені наступні докази:

Копія постанови Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14.02.2011(справа № 4-172/11), за змістом якої, розглянувши клопотання слідчого по кримінальній справі №63100689 за ст. 289 ч.1, ст. 185 ч.3 КК України про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 , надано дозвіл на затримання останнього(т.2 а.с. 95).

Відповідь начальника Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області від 09.03.2016 вих. 42/12-3450, за змістом якої до службових обов`язків помічника оперуповноваженого СК Павлоградського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_4 перевіряти осіб за системою «АРМОР», щодо можливого знаходження осіб у розшуку не входило. Помічнику оперуповноваженого СК Павлоградського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області доступ до системи «АРМОР» не надавався. Від оперуповноваженого СКР Павлоградського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_4 вказівки щодо перевірки інформації про перебування у розшуку ОСОБА_7 , не надходили(т.2 а.с. 76).

Згідно витягу з функціональних обов`язків співробітників сектору карного розшуку Павлоградського МВ(з обслуговування м. Павлоград та Павлоградського району) ГУМВС України в Дніпропетровській області,- функціональні обов`язки помічника оперуповноваженого сектору карного розшуку: у зв`язку з допуском до державної таємниці за формою № 3 виконує роботу з документами з грифом обмеженого доступу та дотримується правил порядку їх обліку, користування та зберігання; виконує доручення та вказівки оперуповноваженого, якому підпорядковується, та керівництва сектору карного розшуку; за вказівкою оперуповноваженого або керівництва СКР готує довідки та аналітичні матеріали для їх подальшого використання; виконує роботу, пов`язану із забезпеченням функціонування оперативно технічних засобів, автотранспорту та засобів оперативного зв`язку; за дорученням керівництва СКР проводить пошук необхідної інформації за матеріалами, які знаходяться в провадженні Павлоградського МВ. Здійснює технічну роботу, пов`язану з веденням діловодства у підрозділі; виконує інші доручення керівництва СКР, пов`язані зі службовою необхідністю у межах своєї компетенції(т.1 а.с. 207). У вказаних функціональних обов`язках також зазначено, що помічник оперуповноваженого СКР попереджений та несе персональну відповідальність за виконання покладених функцій, завдань, виконавчу та службову дисципліну, дотримання режиму секретності, а також дотримання принципів законності, прав і свобод людини і громадянина.

З копії списку особового складу СКР Павлоградського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області, які ознайомлені з функціональними обов`язками співробітників СКР, вбачається, що ОСОБА_4 ознайомлений під підпис з вказаними функціональними обов`язками(т.1 а.с. 208).

Згідно відповідей начальника УЛМТЗ ГУНП в Харківській оласті від 07.10.2016 вих. № 1043/119-31/01-2016 та заступника начальника ГУНП в Харківській області від 13.03.2017 вих. № 743/119/05/50-2017 на адвокатський запит,- в журналі обліку доставлених, відвідувачів та запрошених громадян до ГУНП в Харківській області, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Жон Мироносиць, 5, 01.09.2015 та 07.09.2015 року громадяни ОСОБА_12 та ОСОБА_14 не значаться. В порушення вимог Інструкції із забезпечення перепускного режиму вхід до будівлі ГУМВС України в Харківській області неможливий(т.2 а.с. 80, 182).

3 лютого 2016 року згідно з вимогами Закону України "Про засудження комуністичного і націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні і заборону пропаганди їх символіки" вулиця Раднаркомівська в м. Харків отримала назву Жон Мироносиць.

В судовому засіданні були досліджені процесуальні документи, які стали правовою підставою проведення негласних слідчих (розшукових) дій, а саме: ухвала слідчого судді апеляційного суду Харківської області від 31.08.2015 про надання дозволу на проведення негласної слідчої(розшукової) дії: зняття інформації з транспортних телекомукаційних мереж, аудіо- відео контролю особи та спостереження за особою стосовно оперуповноваженого СКР Павлоградського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_4 (т.2 а.с. 134-135); доручення старшого прокурора відділу 21/2 прокуратури Харківської області начальнику УВБ в Харківській області ДВБ МВС України від 01.09.2015 вих.№21/2-177-15, в якому прокурор просив доручити оперуповноваженому в ОВС УВБ в Харківській області ДВБ МВС України ОСОБА_13 здійснити огляд, помітку та вручення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 заздалегідь ідентифікованих засобів-грошових купюр в сумі 3500 грн. (т.2 а.с. 170-171); доручення старшого прокурора відділу 21/2 прокуратури Харківської області начальнику УВБ в Харківській області ДВБ МВС України б/н, в якому останній просив доручити оперуповноваженому в ОВС УВБ в Харківській області ДВБ МВС України ОСОБА_13 здійснити огляд, помітку та вручення ОСОБА_6 заздалегідь ідентифікованих засобів-грошових купюр в сумі 3500 грн. та доручити йому проведення контролю за вчиненням злочину-спеціального слідчого експерименту стосовно ОСОБА_4 (т.2 а.с. 172-173); постанова старшого прокурора відділу 21/2 прокуратури Харківської області від 01.09.2015 про проведення спеціального слідчого експерименту стосовно оперуповноваженого СКР Павлоградського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , з метою перевірки спрямованості наміру останнього та спостереження за його поведінкою, швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінального правопорушення, починаючи з 01.09.2015, в якій зазначено, що проведення слідчого експерименту доручити оперуповноваженому в ОВС УВБ в Харківській області ДВБ МВС України ОСОБА_13 , якому також доручити здійснити огляд, помітку та вручення ОСОБА_6 заздалегідь ідентифікованих засобів-грошових купюр в сумі 3500 грн.(т.2 а.с. 174-175); постанова старшого прокурора відділу 21/2 прокуратури Харківської області від 01.09.2015 про проведення контролю за вчиненням злочину-спеціального слідчого експерименту стосовно оперуповноваженого СКР Павлоградського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , з метою перевірки спрямованості наміру останнього та спостереження за його поведінкою, швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінального правопорушення, починаючи з 01.09.2015, в якій зазначено, що проведення слідчого експерименту доручити оперуповноваженому в ОВС УВБ в Харківській області ДВБ МВС України ОСОБА_13 , якому також доручити здійснити огляд, помітку та вручення ОСОБА_6 заздалегідь ідентифікованих засобів-грошових купюр в сумі 3500 грн.(т.2 а.с. 176-177); доручення старшого слідчого другого СВ СУ прокуратури Харківської області В.Турчанінова начальнику УВБ в Харківській області ДВБ МВС України про проведення негласних слідчих(розшукових) дій у порядку ст. 40 КПК України, в якому слідчий просить доручити працівникам управління виконаня ухвали суду від 31.08.2015 про надання дозволу на проведення негласних слідчих(розшукових) дій: аудіо-, відео контроль особи, зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж та спостереження за особою із застосуванням, у разі необхідності, ЦОТЗ та відділу ОД УСБУ в Харківській області(т.2 а.с. 178-179).

Вищевказані НСРД проводились на підставі доручень прокурора начальнику УВБ в Харківській області ДВБ МВС України оперуповноваженим в ОВС УВБ в Харківській області ДВБ МВС України ОСОБА_13 , який на той час, в ході виконання своїх посадових обов`язків керувався Законом України «Про міліцію» (втратив чинність 07.11.2015). Відповідно до вказаного Закону та прийнятих на його виконання підзаконних та внутрішньовідомчих актів ОСОБА_13 , як працівник УВБ в Харківській області ДВБ МВС України не міг самостійно проводити НСРД лише на підставі доручення прокурора без отримання вказівки керівника свого підрозділу. За змістом доручень прокурор просив саме начальника УВБ в Харківській області ДВБ МВС України доручити вищевказаному оперуповноваженому проведення зазначених НСРД. Згідно пояснень свідка ОСОБА_13 він проводив НСРД на підставі ухвали слідчого судді апеляційного суду та доручень слідчого ОСОБА_15 .

Суд не приймає до уваги доводи сторони захисту про незаконність та недопустимість доказів, отриманих під час проведення НСРД в частині вручення грошових коштів ОСОБА_7 , оскільки постанова прокурора від 01.09.2015 про проведення контролю за вчиненням злочину-спеціального експерименту не містить процесуального рішення про вручення грошових коштів ОСОБА_7 . При цьому суд зазначає, що сам по собі процес проведення вищевказаної НСРД передбачає вручення грошових коштів ОСОБА_7 , оскільки без виконання цього пункту проведення зазначеної дії неможливе. Чинний КПК України не вимагає викладення повної деталізації проведення НСРД під час складання постанови про його проведення. Також статтею 271 КПК України не встановлено обов`язкової умови як фіксація всіх етапів негласної слідчої (розшукової) дії.

Суд відхиляє доводи сторони захисту про недопустимість доказів, тому що вони не були відкриті стороні захисту, оскільки відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року (провадження 13-43кс19) процесуальні документи про надання дозволу на проведення НСРД не є самостійним доказом у кримінальному провадженні. Відповідно до статті 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК України порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальні ж документи, які стали підставою для проведення НСРД, не є документами в розумінні частини другої статті 99 КПК України, оскільки не містять зафіксованих та зібраних оперативними підрозділами фактичних даних про протиправні діяння окремих осіб або групи осіб.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 жовтня 2019 року (провадження 13-43кс19) висловила уточнену позицію щодо наслідків несвоєчасного розкриття документів НСРД у порядку ст. 290 КПК України, яка дещо відмінна від правової позиції Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року, якою суд першої інстанції мотивував своє рішення щодо недопустимості доказів. Так, у цьому рішенні суд касаційної інстанції дійшов висновку, що у випадку, коли під час досудового розслідування процесуальні документи, які стали підставою для проведення негласних слідчих (розшукових) дій не були розсекречені з причин, що не залежали від волі і процесуальної поведінки прокурора, то суд не може автоматично визнавати протоколи НСРД недопустимими доказами з мотивів невідкриття процесуальних документів, якими санкціоноване їх проведення. Крім того, касаційний суд зазначив, що процесуальні документи, які стали підставою для проведення НСРД (ухвали, постанови, клопотання) та які на стадії досудового розслідування не було відкрито стороні захисту в порядку, передбаченому ст.290 Кримінального процесуального кодексу України з тієї причини, що їх не було у розпорядженні сторони обвинувачення (процесуальні документи не були розсекречені на момент відкриття стороною обвинувачення матеріалів кримінального провадження), можуть бути відкриті іншій стороні під час розгляду справи у суді за умови своєчасного вжиття прокурором усіх необхідних заходів для їх отримання. Якщо процесуальні документи, які стали підставою для проведення НСРД (в тому числі ухвала слідчого судді) були надані суду під час судового розгляду і стороні захисту у змагальному процесі була забезпечена можливість довести перед судом свої аргументи щодо допустимості відомостей, отриманих у результаті НСРД, в сукупності із оцінкою правової підстави для проведення НСРД, то суд повинен оцінити отримані докази та вирішити питання про їх допустимість.

Згідно інформації начальника ДВБ УВБ в Харківській області від 29.09.2015 вих. № 18/21-3267(т.1 а.с. 230)- експертною комісією з питань таємниць УВБ в Харківській області ДВБ МВС України 28.09.2015 здійснено скасування грифів секретної інформації, про що складено акт № 18/21-192. Відповідно до прийнятого комісією рішення протоколи № 18/21-467т, № 18/21-490т від 14.09.2015 та карти пам`яті «MSDHC» №№ 202т, 203т, 204т, 205т розсекречені і вказаним МНІ присвоєно реквізит «розсекречено».
Згідно інформації начальника ДВБ УВБ в Харківській області від 06.11.2015 вих. № 18/21-3884(т.1 а.с. 246)- експертною комісією з питань таємниць УВБ в Харківській області ДВБ МВС України 05.11.2015 здійснено скасування грифів секретної інформації, про що складено акт № 18/21-220. Відповідно до прийнятого комісією рішення протокол № 18/21-576т від 30.10.2015 та диск DVD-R реєстр.№ 201т розсекречені і вказаним МНІ присвоєно реквізит «розсекречено».
Відповідно до копії протоколу про надання доступу до матеріалів (додаткових матеріалів) досудового розслідування від 10.11.2015 та додатку до вказаного протоколу з описом матеріалів досудового розслідування, до яких надано доступ, підозрюваному ОСОБА_4 та його захиснику ОСОБА_18 у приміщенні каб.№ 60 прокуратури Харківської області надано доступ до матеріалів досудового розслідування № 0000690 у підшитому і пронумерованому стані в 1 томі на 195 аркушах, в т.ч. ухвала суду, протоколи НСРД та речові докази(т.4 а.с. 57-62).
Факт ознайомлення з вказаними матеріалами підозрюваним ОСОБА_4 та його захисником зафіксовано в копії протоколу ознайомлення з матеріалами досудового розслідування від 10.11.2015, після ознайомлення з відкритими матеріалами досудового розслідування клопотань від сторони захисту не надходило(т.4 а.с. 63).
Відповідно до відмітки на дорученні слідчого ОСОБА_15 на ім`я начальника УВБ в Харківській області ДВБ МВС України про проведення негласних слідчих(розшукових) дій у порядку ст. 40 КПК України, в якому слідчий просить доручити працівникам управління виконаня ухвали суду від 31.08.2015 про надання дозволу на проведення негласних слідчих(розшукових) дій: аудіо-, відео контроль особи, зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж та спостереження за особою із застосуванням, у разі необхідності, ЦОТЗ та відділу ОД УСБУ в Харківській області(т.2 а.с. 179 зв.бік), - ухвала АСХО № 10955т розсекречено Акт АСХО № 280дск 19.12.2016.

На ухвалі слідчого судді апеляційного суду Харківської області від 31.08.2015 про надання дозволу на проведення негласної слідчої(розшукової) дії: зняття інформації з транспортних телекомукаційних мереж, аудіо- відео контролю особи та спостереження за особою стосовно оперуповноваженого СКР Павлоградського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_4 (т.2 а.с. 134-135) під підписом слідчого судді мається штамп з написом «реєстр № 10995т 31.08.2015» та на зворотному боці цього аркуша напис «акт перегляду від 19.12.2016 № 280 дск».

Вищевказана ухвала слідчого судді апеляційного суду Харківської області була розсекречена та надана в провадження під час судового розгляду даного кримінального провадження, оскільки вперше обвинувальний акт надійшов до суду 16.11.2015 року.

Також під час судового розгляду було надано висновок судової криміналістичної експертизи відео-, звукозапису від 30.06.2016(т.2 а.с. 34-48).

Після розсекречування ухвала слідчого судді та висновок вищезазначеної експертизи відкриті обвинуваченому та його захиснику в суді і стороні захисту у змагальному процесі була забезпечена можливість довести перед судом свої аргументи щодо допустимості відомостей, отриманих у результаті НСРД, в сукупності із оцінкою правової підстави для проведення НСРД, а тому, враховуючи викладену вище правову позицію Верховного Суду, суд визнаєдопустимими отримані на підставі цієї ухвали слідчого судді докази, в тому числі, протоколи НСРД.

У суду немає жодних підстав вважати, що прокурор або слідчий відповідні документи свідомо приховали від сторони захисту на досудовому слідстві, зважаючи на ту обставину, що постанова прокурора про проведення НСРД та доручення на проведення НСРД надані суду під час проведення судового розгляду. При цьому, суд приймає до уваги доводи прокурора, що саме зазначені документи є частиною матеріалів провадження, доступних для ознайомлення в порядку ст. 290 КПК України під час відкриття матеріалів досудового слідства.
Сторона захисту мала право та можливість ознайомитися з матеріалами кримінального провадження, в порядку ст. 317 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Частиною другою даної норми визначено перелік діянь, які суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини й основоположних свобод, на підставі чого можливо зробити висновок про недопустимість доказів.

Перевіркою законності НСРД з огляду на наявність відповідних процесуальних підстав для їх проведення та використання їх результатів, судом встановлено, що вказані докази є належними, достовірними, допустимими та взаємоузгоджуються з іншими матеріалами кримінального провадження.

Також, згідно копії протоколу про надання доступу до матеріалів (додаткових матеріалів) досудового розслідування від 10.11.2015 та додатку до вказаного протоколу з описом матеріалів досудового розслідування, 10.11.2015 стороні захисту були відкриті усі матеріали досудового розслідування, в якому, зокрема, було зазначено про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів. Обвинувачений та його захисник не були позбавлені права, у разі необхідності, ознайомитися із даними речовими доказами. Судове засідання відбувалося відповідно до вимог ст.22 КПК України на засадах змагальності, жодна із сторін не була позбавлена права заявляти відповідні клопотання та ставити перед судом питання дослідження тих чи інших доказів.

Тому вказані вище доводи обвинуваченого та захисника, в тому числі і щодо не надання для огляду речових доказів, про надання для огляду яких під час ознайомлення в порядку ст. 290 КПК України, останні не заявляли клопотання, є безпідставними.
Правова позиція Верховного Суду щодо допустимості речових доказів викладена у постанові від 12.03.2020 року у справі № 688/2831/17; провадження № 51-6064 км 18.

Суд відхиляє доводи сторони захисту про надання стороною обвинувачення документів, та показань свідків, що свідчать про провокацію злочину, оскільки дослідженням матеріалів кримінального провадження встановлено, що органи досудового розслідування діяли пасивно і не підбурювали ОСОБА_4 до вчинення злочину, а відомості про вимагання у ОСОБА_6 та ОСОБА_7 були відомі ще до початку проведення НСРД. Таким чином, дії працівників органів досудового розслідування, через призму прецедентної практики ЄСПЛ стосовно п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не призвели до підбурювання ОСОБА_4 та вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.368 КК України.

Показання свідка ОСОБА_8 про те, що ОСОБА_7 пообіцяв йому віддати частинами гроші в сумі 5000 гривень за неякісно виконану роботу і будівельні матеріали та надані стороною захисту на підтвердження придбання будівельних матеріалів копії накладних та товарного чеку суд оцінює критично, оскільки вони спростовуються показаннями ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , даними протоколів НСРД аудіо-, відео контроль особи від 14.09.2015 та зняття інформації з транспортних телекомукаційних мереж від 30.10.2015, проведеної за період з 16.09.2015 по 29.09.2015 з додатком DVD-R реєстр № 201, на яких зафіксовано розмови та зміст розмов ОСОБА_4 з ОСОБА_7 та ОСОБА_6 .

Суд не приймає до уваги доводи сторони захисту про те, що протоколи огляду, помітки та вручення купюр від 01.09.2015, від 07.09.2015 та акт огляду та помітки грошових купюр сфальшовані, оскільки вони спростовуються показаннями свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_13 .

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» неправомірна вигода - це грошові кошти або інше майно, переваги, пільги, послуги, нематеріальні активи, будь-які інші вигоди нематеріального чи не грошового характеру, які обіцяють, пропонують, надають або одержують без законних на те підстав.

За ч. 1 ст. 368 КК України відповідальність настає за прийняття пропозиції, обіцянки або одержання службовою особою неправомірної вигоди, а так само прохання надати таку вигоду для себе чи третьої особи за вчинення чи невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто пропонує, обіцяє чи надає неправомірну вигоду, чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.

Суд, відповідно до ст. 94 КПК України, оцінив докази з точки зору їх належності, допустимості і достовірності, а також з точки зору їх узгодженості та взаємозв`язку, які в своїй сукупності є достатніми, щоб дійти обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_4 складу злочину, передбаченого ч.1 ст.368 КК України, та доведеності вини у його вчиненні.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 368 КК України прийняття обіцянки та одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за не вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища.

Доводи обвинуваченого та захисника про те, що ОСОБА_4 не вчиняв інкримінованого йому злочину, суд оцінює критично, як обраний ними спосіб захисту від обвинувачення з метою уникнення покарання за скоєне, оскільки в ході судового розгляду було встановлено, що вони спростовуються показами свідків, пояснення яких під час судового слідства є чіткими, послідовними та узгодженими між собою та іншими доказами, наданими стороною обвинувачення.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, суд враховує, що скоєне обвинуваченим кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 КК України належить до категорії нетяжких злочинів.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст.ст. 66,67 КК України, судом не встановлено.

При обранні міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який за місцем колишньої роботи-начальником Павлоградського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області характеризується позитивно(т.1 а.с. 204), одружений, має на утриманні малолітню дитину, офіційно працевлаштований, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий, таприходить до висновку, що покарання останньому слід призначити у виді арешту.

Підстави для застосування ст.ст. 69, 69-1 КК України відсутні.

З аналізу законодавства, що регулює питання закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, слідує, що строк давності - це передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення, що визначено в обвинувальному акті та встановлено судом, і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою для звільнення особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Вказаною нормою встановлено строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення відповідно до класифікації, визначеної приписами ст. 12 КК України, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення; правила обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення і переривання.

За нормами п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею нетяжкого злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років.

На момент розгляду судом кримінального провадження щодо ОСОБА_4 закінчилися передбачені законом строки давності притягнення його до кримінальної відповідальності за вказане кримінальне правопорушення.

Водночас, якщо обвинувачений, щодо якого передбачено звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, то судове провадження проводиться в повному обсязі в загальному порядку. У цьому разі, якщо обвинувачений визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, суд ухвалює обвинувальний вирок, призначає покарання і на підставі частини 5 статті 74, статті 49 КК України може звільнити від нього засудженого. Звільнення від покарання на наведеній підставі застосовується у випадках, коли суд не може звільнити особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності відповідно до статті 49 КК. Зокрема у випадку, якщо особа заперечує проти закриття справи за нереабілітуючою обставиною та вимагає закриття справи у зв`язку з відсутністю в її діях складу злочину або виправдання. Тоді суд за наявності підстав визнає особу винною у вчиненні злочину, виносить обвинувальний вирок і звільняє її від покарання, керуючись зазначеною нормою матеріального права та частини 5 статті 74 вказаного Кодексу.

Таку правову позицію висловив Верховний Суд у своїй постанові від 12.11.2019 р. у справі №566/554/16-к.

Беручи до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_4 заперечував у судовому засіданні проти закриття провадження на підставі ст. 49 КК України, суд, встановивши його вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України, вважає за необхідне призначити останньому покарання та звільнити від його від відбування покарання.

Цивільний позов не заявлено.

Відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України, документально підтверджені витрати на залучення експерта покласти на ОСОБА_4 .

Долю речових доказів вирішити відповідно до статті 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368 - 370, 373, 374 КПК України, ст. 49, ч.5 ст. 74 КК України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 368 КК України, та призначити йому покарання у виді 6(шести) місяців арешту, з позбавленням права обіймати посади у судах, правоохоронних органах, адвокатурі строком на 3 (три) роки.
На підставі ч.5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного основного та додаткового покарання у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь держави процесуальні витрати за проведення судово-хімічної експертизи № 165 від 23.09.2015 року у розмірі 1846 грн. 60 коп. Код доходів 24060300, отримувач платежу: ГУК Харків обл/МТГ Харкiв/24060300, п/рахунок UA0020649, код отримувача (ЄДРПОУ) 37874947, банк: Казначейство України (ЕАП).
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 09.09.2015(справа № 646/11527/15 на: 1) грошові кошти в сумі 2000 (дві тисячі) гривень в кількості 4 купюри номіналом по 500 гривень; серійні номери купюр: БТ 5152054, ГК 1780396, БР 3648911, ГК 6868295; 2) грошові кошти в сумі 1500 (тисяча п`ятсот) гривень в кількості 3 купюри номіналом 500 гривень; серійні номери купюр: ВИ 6287166, ЗБ 8888052, ВВ 1679570; 3) ватні тампони зі змивами з правої та лівої долонь ОСОБА_4 4) контрольний ватний тампон зі зразком; 5) службове посвідчення НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 ; 6) 2 телефони «Нокіа» чорного кольору; 7) сумку чорного кольору; 8) речі та документи з сумки чорного кольору, поміщені в окремий полімерний пакет та опечатані: чорнові записи, чеки, накладні на поштові відправлення, карти пам`яті, флеш-накопичувач, 2 сім-карти оператора «Лайф», гаманець з банківськими, дисконтними картками та грошовими коштами в сумі 79 грн.

Після набранням вироку законної сили речові докази: 1)грошові кошти в сумі 2000 (дві тисячі) гривень в кількості 4 купюри номіналом по 500 гривень; серійні номери купюр: БТ 5152054, ГК 1780396, БР 3648911, ГК 6868295,- повернути ОСОБА_7 ; 2)грошові кошти в сумі 1500 (тисяча п`ятсот) гривень в кількості 3 купюри номіналом 500 гривень, серійні номери купюр: ВИ 6287166, ЗБ 8888052, ВБ 1679570- повернути ОСОБА_6 ; 3) 2 телефони «Нокіа» чорного кольору, сумку чорного кольору, речі та документи з сумки чорного кольору, чорнові записи, чеки, накладні на поштові відправлення, карти пам`яті, флеш-накопичувач, 2 сім-карти оператора «Лайф», гаманець з банківськими, дисконтними картками та грошовими коштами в сумі 79 грн.-повернути ОСОБА_4 ; 4)службове посвідчення НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 , ватні тампони зі змивами з правої та лівої долонь ОСОБА_4 , контрольний ватний тампон зі зразком-знищити.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1