ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження апел.суду №11-кп/818/1266/21 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа суду 1-ї інстанції №644/5866/20
Категорія: умовно-дострокове звільнення
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові, в режимі відеконференції, провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 13 листопада 2020 року, -

УСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою відмовлено у задоволені заяви про умовно-дострокове звільнення засудженого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мусант Тараклійського району Республіки Молдова, громадянина України, раніше судимого:

- 02.06.2010 року Великобурлуцьким районним судом Харківської області за ч.3 ст.185 КК України. на 4 роки позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки;

- 10.08.2010 року Великобурлуцьким районним судом Харківської області за ч.3 ст.185 КК України на 4 роки позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки;

- 13.07.2012 року Великобурлуцьким районним судом Харківської області за ч.2 ст.185 КК України, із застосуванням ст.71 КК України, на 5 років позбавлення волі. Звільнений умовно-достроково 28 грудня 2015 року;

- 17.05.2018 року Великобурлуцьким районним судом Харківської області за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки 3 місяці позбавлення волі.

початок строку 17.05.2018 року, кінець строку 17.08.2021 року.

Суд мотивував своє рішення тим, що матеріали кримінального провадження не свідчать про те, що засуджений ОСОБА_7 своєю добросовісною поведінкою і відношенням до праці довів своє виправлення.

В апеляційній скарзі засуджений посилається на неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Зазначив, що суд першої інстанції не прийняв до уваги те, що він має два заохочення та відшкодовані судові витрати, а також його сімейний стан. Просить ухвалу суду скасувати та застосувати до нього вимоги ст.81 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення скарги, засудженого, який просив задовольнити апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
За змістом цього кримінального закону умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а умовно-достроковому звільненню підлягають лише ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення. Для цього всі дані про особу беруться в сукупності, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а саме виправлення засудженого.
Згідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміни не відбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 року, умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.
Під час розгляду клопотання суд першої інстанції, відповідно до вищевказаних вимог, повно дослідив дані про особу ОСОБА_7 , його поведінку та ставлення до праці.

Як вбачається з ухвали суду, суд першої інстанції взяв до уваги дані які містяться у характеристиці засудженого ОСОБА_7 , відповідно до якої засуджений ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі знаходиться з 17 травня 2018 року. Під час тримання в Харківському слідчому ізоляторі режим тримання не порушував, стягнень та заохочень не мав.
З 23 липня 2018 року засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання в Харківській виправній колонії (№43), де характеризується посередньо, мав одне стягнення та має одне заохочення, за час відбування покарання характеризується посередньо, за виконавчим листом має відшкодувати 23240 грн.18 к., однак до праці не залучався, оскільки не проявляє ініціативи, а тому відшкодував лише 12 грн. 60 коп. (а.с.72 особової справи).

Також судом першої інстанції прийнято до уваги, що рішенням комісії державної установи «Харківська виправна колонія №43» від 29 липня 2020 року засудженому було відмовлено у направленні матеріалів до суду для вирішення питання про умовно-дострокове звільнення, оскільки ОСОБА_7 не довів своє виправлення.

Враховуючи вказане, колегія суддів погоджується з висновками суду, що зміст вищенаведених матеріалів не є цілком переконливим, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком суду.

Посилання засудженого на оголошення йому подяки 23 вересня 2020 року адміністрацією установи виконання покарань, як на підставу можливості застосування до нього вимог ст.81 КК України, є безпідставними.
Відповідно до матеріалів особової справи, засуджений за весь період відбування покарання починаючи з 17 травня 2018 року по 03 червня 2021 року має лише два заохочення, що не може свідчить про його виправлення, оскільки вказані заохочення оголошувалися засудженому через значний проміжок, тобто не носять системний характер, а вказують лише на стимулювання слухняної поведінки засудженого з боку адміністрації колонії.

Доводи засудженого про відшкодування судових витрат спростовуються матеріалам особової справи, відповідно до яких станом на 23 вересня 2020 року засудженим було сплачено лише 30 гривень. Жодної іншої інформації щодо погашення ним судових витрат матеріали особової справи не містять.

Окрім того,як слідує із матеріалів провадження, засуджений ОСОБА_7 раніше чотири рази судимий за вчинення умисних корисливих кримінальних правопорушень, неодноразово звільнявся від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, а також умовно-достроково, однак на шлях свого виправлення не ставав та продовжував свою злочинну діяльність, що свідчить про антисоціальну спрямованість поведінки засудженого, підвищену суспільну небезпечність особи ОСОБА_7 та неможливість його виправлення при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд дійшов обґрунтованого висновку, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці на даний час не довів своє виправлення, а тому застосування до нього умовно-дострокового звільнення неможливе.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 13 листопада 2020 року про відмову у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про умовно дострокове звільнення залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: