ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 лютого 2021 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду в складі:
Головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю секретаря ОСОБА_4
учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу Першотравневого районного суду м. Чернівців від 12 січня 2021 року щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Карапчів Вижницького району Чернівецької області, проживаючого по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, не працюючого, не судимого, -

В С Т А Н О В И Л А :
Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівців від 12 січня 2021 року кримінальне провадження №0000348 від 04.10.2018 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 27 ч.4, ч.5, ст. 375 ч.1 КК України закрито на підставі п.4 ч.1 ст. 284 КПК України.

На вказану ухвалу суду прокурор ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Свої вимоги апелянт обґрунтовував тим, що 28.10.2020 р. судом було постановлено ухвалу про виділення з матеріалів справи по обвинуваченню ОСОБА_8 та ОСОБА_6 в окреме провадження матеріали справи по обвинуваченню ОСОБА_6 . Однак, обвинувальний акт було скеровано до суду відносно двох осіб та судовий розгляд якого здійснювався щодо двох осіб, які обвинувачуються у вчиненні спільно одного кримінального правопорушення, а зібрані в ході досудового розслідування докази стосуються обох обвинувачених одночасно.
ЄУНСС 725/4929/20 провадження №11кп/822/54/21 головуючий у 1 інстанції ОСОБА_9 .
Враховуючи те, що зазначена ухвала оскарженню не підлягає, прийняте судом рішення про виділення матеріалів могло негативно вплинути на повноту судового розгляду, чим істотно порушено вимоги кримінального процесуального закону.
Вважає, що в такий спосіб сторону обвинувачення фактично позбавлено можливості на дослідження доказів у присутності одночасно обох обвинувачених, позбавлено права на запитання обвинувачених один одному, що передбачено ст. 351 КПК України, а також позбавлено права на призначення одночасного допиту двох обвинувачених, що передбачено ч.15 ст. 352 КПК України.
Станом на день ухвалення рішення матеріали кримінального провадження, речові докази ще не досліджувалися судом. Також не були допитані свідки, а тому триває з`ясування обставин та перевірка їх доказами. Вважає, що під час допиту свідків та під час судового розгляду можуть бути встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, що може стати підставою для зміни прокурором обвинувачення. На думку апелянта, передчасне закриття кримінального провадження перешкодило у реалізації права прокурора на зміну обвинувачення в суді зі спеціальної, якою є ст. 375 КК України, на загальну.
Апелянт вважає, що при постановленні оскаржуваної ухвали судом істотно порушено вимоги КПК України та передчасно зроблено висновки про наявність підстав для закриття кримінального провадження, що перешкодило суду ухвалити законне рішення.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, який просив задовольнити подану апеляційну скаргу, посилаючись на обставини, що наведені в ній, обвинуваченого ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7 , які просили відмовити в задоволенні вимог апелянта, вислухавши доводи потерпілих, які просили задовольнити вимоги прокурора, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити. Як вбачається з обвинувального акту, у 2015 році до ОСОБА_6 звернувся ОСОБА_10 щодо придбання транспортного засобу Мерседес-Бенц Віто. Вказаний автомобіль юридично належав ОСОБА_11 , перебував під арештом, накладеним державною виконавчою службою та був переданий на зберігання ОСОБА_12 , який в свою чергу, надав доступ до автомобіля ОСОБА_6 .
ОСОБА_6 , маючи на меті одержати кошти від продажу автомобіля, вирішив заволодіти цим транспортним засобом і для цього звернувся до ОСОБА_11 з пропозицією допомогти зняти арешт через суд, приховуючи дійсну мету своїх дій. Для представництва інтересів в суді ОСОБА_11 надав ОСОБА_6 довіреність. Після цього ОСОБА_6 склав фіктивні, неіснуючі документи, а саме договір позики, договір застави, акт приймання-передавання датовані 24.06.2008 року, згідно яких ОСОБА_10 нібито позичив ОСОБА_11 грошові кошти в сумі 50000 гривень. В якості забезпечення повернення цих коштів, йому було передано автомобіль Мерседес-Бенц Віто. Вказані документи були надані для підпису ОСОБА_10 та ОСОБА_11 без повідомлення їх про зміст відомостей, які у них зазначені. Після підписання документи були надані суду в якості додатку до позовної заяви ОСОБА_10 до ОСОБА_11 про стягнення заборгованості.
За сприяння судді ОСОБА_8 , який розглядав вказану цивільну справу з порушенням вже описаних вимог ЦПК, ОСОБА_6 одержав ухвалу суду від 10.12.2015 р. про визнання мирової угоди, укладеної між ОСОБА_11 та ОСОБА_10 . Згідно цієї угоди за останнім визнано право власності на заставлене майно, а саме транспортний засіб Мерседе-Бенц Віто.
Визнання судом права власності на вказаний автомобіль за ОСОБА_10 , ринкова вартість якого становила 99109,5 грн. надало можливість зняти арешт, накладений державною виконавчою службою і цим самим перешкодило виконанню рішень Шевченківського районного суду м. Чернівців від 18.08.2009 р. та від 03.02.2010 року про стягнення з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_13 коштів в сумі 76472 грн. Внаслідок визнання суддею на підставі неіснуючих юридичних фактів за невідповідною особою права власності на транспортний засіб, яким в подальшому заволодів ОСОБА_6 , спричинено збитки фактичному власнику ОСОБА_14 в сумі 99109,5 грн.
Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівців від 24.12.2020 року кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 375 КК України закрито на підставі п.4 ч.1 ст.284 КПК України, а у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 27, ч.3 ст. 382 КК України закрито на підставі п.3 ч.1 ст. 284 КПК України.
Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 29.01.2021 року ухвалу Першотравневого районного суду м. Чернівців від 24.12.2020 року про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_8 залишено без змін.
Колегією суддів встановлено, що кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 по обвинуваченню його у вчиненні інших кримінальних правопорушень, що інкримінувались йому досудовим розслідуванням, перебуває на розгляді в Першотравневому районному суді м.Чернівці.
В поданій апеляційній скарзі прокурор ставить питання про скасування ухвали суду про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 4, 5 ст. 27, ч.1 ст. 375 КК України.
А тому колегія суддів, керуючись ст.404 КПК України, переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 11.06.2020 р. №1-305/2019 (7162/19) статтю 375 КК України визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною) та визначено, що вона втрачає чинність через шість місяців з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
В рішенні Конституційного Суду України від 14.12.2000 р. щодо порядку виконання рішень Конституційного Суду України, вказано, що незалежно від того, наявні чи відсутні в рішеннях Конституційного Суду України приписи щодо порядку їх виконання, відповідні закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані за цими рішеннями неконституційними, не підлягають застосуванню, як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.
Згідно з ч.1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію в часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Відповідно до п.4 ч.1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо набрав чинності закон, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою.
Рішення про закриття кримінального провадження на підставі п.4 ч.1 ст. 284 КПК України констатує відсутність злочинності та караності діяння за змістом нового кримінального закону і, відповідно, не тягне для особи будь-яких кримінально-правових наслідків, і навпаки, спрямоване на захист прав цієї особи. А тому, враховуючи, що питання про кримінальну відповідальність за діяння, яке втратило якість злочинності, виключається в принципі, то й кримінальне переслідування відносно підозрюваного, обвинуваченого підлягає припиненню.
А тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність підстав для закриття кримінального провадження на підставі п.4 ч.1 ст.284 КПК України. За таких обставин оскаржувана ухвала суду є законною та обґрунтованою.
Що стосується доводів апелянта про виділення в окреме провадження матеріалів справи по обвинуваченню ОСОБА_6 , то вони не заслуговують на увагу, оскільки суд, на розгляді якого перебувають матеріали кримінального провадження, на підставі ст. 334 КПК України, вправі здійснювати як об`єднання, так і виділення в окреме провадження цих матеріалів кримінального провадження. Таке рішення приймається судом мотивованою ухвалою та не підлягає оскарженню.
Також твердження прокурора про те, що суд передчасно закрив кримінальне провадження, оскільки це позбавило його можливості змінити кваліфікацію злочину, колегія суддів вважає необґрунтованим. Прокурор, як процесуальна особа, яка здійснює нагляд за додержанням законів у формі процесуального керівництва, був обізнаний про рішення Конституційного Суду України від 11.06.2020 року, яким ст. 375 КК України визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), і мав можливість реалізувати свій професійний обов`язок, в тому числі і щодо зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення.
Також в апеляційній скарзі прокурора не конкретизовано та не вказано, які саме, на його думку, суд допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, а також не зазначено в чому саме полягають ці порушення, які є підстави для скасування ухвали суду та призначення нового судового розгляду, відповідно до вимог ст.ст. 412, 415 КПК України.
Оскільки під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_6 рішення Конституційного Суду України від 11.06.2020 року набрало законної сили та є обов`язковим до виконання, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування немає.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,-

У Х В А Л И Л А :

В задоволенні апеляційної скарги прокурора Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_5 відмовити, а ухвалу Першотравневого районного суду м. Чернівці від 12 січня 2021 року про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_6 за ч.4, ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 375 КК України на підставі п.4 ч.1 ст. 284 КПК Україні, залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3
ОСОБА_2

Копія. Згідно з оригіналом: суддя