ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 644/66/20 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №:11-кп/818/1994/21 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: ст.125 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 травня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , без участі потерпілої ОСОБА_9 та її представника ОСОБА_10 , належним чином повідомлених про розгляд справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові дану справу за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 05 03 2021 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новомиколаївка, Іванівського району Херсонської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 08 04 2003 року апеляційним судом Харківської області за ч.2 ст. 115, п.4,7,12 ч.2 ст. 115 КК України до 15 років позбавлення волі, 27 02 2015 року звільненого умовно-достроково на невідбутий строк 2 роки 7 місяців 6 днів,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення-проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України з призначенням покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 850 (вісімсот п?ятдесят) гривень.

Цивільний позов ОСОБА_9 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду у сумі 1259,45 грн. та моральну шкоду у сумі 2000 гривень, всього 3259 (три тисячі двісті п`ятдесят дев`ять) гривень 45 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати на проведення судової експертизи з дослідження речових хімічних виробництв та спеціальних хімічних речовин № 27678 від 16 12 2019 року у сумі 4710 гривень.

Долю речового доказу вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

Вказаним вироком встановлено, що 22 11 2019 року приблизно о 23-55 годині, більш точний час не встановлено, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи при собі газовий балончик «Перець-1Б», до складу якого входять сльозогінні та дратівливі препарати, прийшов спільно із своєю співмешканкою ОСОБА_11 , 1979 року народження, на зустріч з ОСОБА_9 , 1978 року народження, до магазину «Посад», який розташований за адресою вулиця Дар`яльська, 95, м. Харків, де між жінками виник словесний конфлікт, в який втрутився ОСОБА_7 , який, діючи раптово, на ґрунті виниклих неприязних відносин, маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , усвідомлюючи протиправність та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи негативні наслідки внаслідок своїх дій та бажаючи діяти саме таким чином, реалізуючи свій злочинний умисел підійшов до ОСОБА_9 , дістав з правого карману одягнутої на нього куртки аерозольний пристрій, споряджений сльозоточивою і дратівливою речовиною «Перець-1Б», застосував вміст вищевказаного пристрою у обличчя потерпілій ОСОБА_9 . Від дій ОСОБА_7 потерпіла ОСОБА_9 відчула сильний фізичний біль та отримала згідно висновку судово-медичної експертизи №09/1722-С/2019 від 19 12 2019 року, тілесні ушкодження у вигляді хімічного опіку рогівки 1 ступеню правого ока, який виник від дії хімічного агенту, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Вказані дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.1 ст. 125 КК України тобто умисне легке тілесне ушкодження.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить про скасування вироку та про визнання його невинуватим у вчиненні кримінального-проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та виправдати на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України за відсутністю у його діях складу кримінального проступку.

Обґрунтовуючи свої доводи зазначив, що умислу на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 у нього не було. Він лише намагався попередити злочин, застосувавши для цього газовий балончик, який вільно продається у торговій мережі для самозахисту і ніяких наслідків для здоров`я після його застосування не наступає.

Крім того, вважає що позовні вимоги потерпілої є необґрунтованими і такими, що не відповідають обставинам справи. Посилання суду на виписку з амбулаторної картки хворого КНП «Міська клінічна лікарня № 14 ім. проф. Л.Л. Гіршмана ХМР вважає безпідставним, оскільки проходження ОСОБА_9 лікування з діагнозом гострий іридоцикліт правого ока, немає причинного зв`язку з подією, що сталася 22 11 2019 року. Крім того, копії чеків з аптек не підкріплюються жодним належним лікарським висновком та призначені для лікування інших хвороб.

Зазначив також, що ОСОБА_9 не довела наявності будь-якої з обов`язкових обставин для відшкодування моральної шкоди, в той час, як вони повинні існувати одночасно і у сукупності та перебувати у причино-наслідковому зв`язку (185-190).

Позиції учасників апеляційного провадження.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_8 підтримали доводи апеляційної скарги, просили про задоволення апеляційних вимог у повному обсязі.

Прокурор просила залишити апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення.

Потерпіла ОСОБА_9 та її представник, будучи належним чином повідомленими про розгляд апеляційної скарги, у судове засідання не з`явилися. Будь-яких заяв, які б свідчили про неможливість розгляду справи без їх участі до апеляційного суду не надавали.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого та його захисника, думку прокурора, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим
Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Так, перевіряючи апеляційну скаргу в частині вимог про закриття кримінального провадження та визнання ОСОБА_7 невинуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження в судовому засіданні під час ухвалення вироку обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України визнав частково та пояснив, що він не мав умислу завдавати тілесні ушкодження, його дії були спровоковані потерпілою, яка перебувала в стані алкогольного сп`яніння, поводилась вона агресивно, провокувала його та дружину, та він діяв в межах необхідної оборони та захисту своєї дружини. Суду пояснив, що потерпілу знає з негативного боку, мешкає на цьому ж районі, син його цивільної дружини відвідує один клас із сином потерпілої. Не заперечує тих обставин, що дійсно застосував газовий балончик по відношенню до потерпілої, не заперечував, що застосував його в область обличчя потерпілої, розуміє відчуття застосування рідини з газового балончику. Але, на його думку, він діяв на випередження, бо враховуючи поведінку потерпілої по відношенню до його дружини, яка постійно на неї наступала, мав побоювання застосування до дружини сили, з боку потерпілої та коли потерпіла схопила його дружину за руку та не відпускала її, змушений був захищатись. Розуміє наслідки того, що відбулось, вибачався, але вважав, що суперечка була обопільна, не розраховував на таку агресивну поведінку з боку потерпілої, намагався зупинити дружину, щоб не йти взагалі на зустріч вночі. Саме потерпіла спровокувала спочатку конфлікт в телефоні, потім, саме потерпіла наполягала на тому, щоб вони негайно вийшли вночі на зустріч із нею, приблизно о 23-35 годині вони зустрілись, він просив під час розмови жінок не кричати, але потерпіла продовжувала підвищувати голос, вимагала у його дружини читати повідомлення в телефоні та вибачатись, виражалась на її адресу нецензурно, ображала її. Спілкувались жінки хвилин 10, він 3 рази робив потерпілій зауваження. Зі свого боку, чоловік потерпілої казав, щоб він не втручався. І він, і чоловік потерпілої, знаходились від жінок на відстані 1-1,5 метри. Потім потерпіла почала вимагати від дружини гроші на ремонт в школі, він взяв за руку дружину та намагався піти, але потерпіла схопила дружину за руку та почала тягнути в свій бік, вимагаючи вибачитись, він обурився, дістав газовий балончик та бризнув в її бік. Зазначав, що він вимушений був це зробити, оскільки потерпіла не реагувала на слова, після цього йому в спину полетіла пляшка пуста з боку чоловіка потерпілої, він бризнув з балончика і в його бік. Потім попросив дружину викликати поліцію, не переховувався та не залишав місце події, пішов із дружиною додому лише після того, як їх опитала поліція. Зустрічався з потерпілою двічі, вибачався, пропонував вирішити питання миром. Наполягав на тому, що він діяв не умисно, його вини в цьому немає, кається в тому, що так сталося (а.с. 168-174).
Незважаючи на лише часткове визнання ОСОБА_7 своєї вини у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, безпосередньо дослідивши докази, дійшов правильного висновку про наявність у діях обвинуваченого складу вищевказаного кримінального проступку, а призначаючи покарання за його вчинення, дотримався вимог ст.65 КК України і призначив покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних проступків.

Висновки суду, зокрема ґрунтуються на показаннях самого обвинуваченого, який хоча і стверджує про відсутність умислу на спричинення потерпілій тілесних ушкоджень, проте не заперечував того факту, що він дійсно, застосував щодо останньої газовий балончик, направивши його на обличчя потерпілої.

Доводи ж апеляційної скарги щодо відсутності у діях ОСОБА_7 складу кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, оскільки останній хотів лише уникнути конфлікту з боку його дружини та ОСОБА_9 не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи, зокрема:

- показаннями свідка потерпілої ОСОБА_9 , яка в судовому засіданні пояснила, що вона знає обвинуваченого, як чоловіка ОСОБА_12 , їх діти спільно відвідують один клас в школі. Дійсно, в групі в «Вайбері» велась розмова з приводу трудовика в школі. Вона вранці висловила свою думку, імовірно вона не сподобалась, а ввечері, в групі, на її вислів, ОСОБА_13 , дружина обвинуваченого почала їй писати свої не вподобання її позицією, саме свідок ОСОБА_14 телефонувала їй, запропонувала зустрітись, але на наступний день вранці. Не заперечувала, що саме вона наполягла на тому, щоб зустрітись негайно та вирішити всі питання між ними. Приблизно о 23-00 годині вона пішла на зустріч з ОСОБА_15 до магазину. Не заперечувала, що місце зустрічі також зазначила вона. Зустрілась біля магазину «Посад» із ОСОБА_14 , вона була із чоловіком ОСОБА_16 . Почали спілкуватись, потім підійшов і її чоловік, але він в розмову не втручався. Вони дійсно під час спілкування підвищували голос, вона тримала руки в куртці, не намагалась наступати чи схопити свідка. Чоловік свідка неодноразово намагався втручатись, підходив та відходив, був агресивний. Потім раптово підбіг та бризнув в обличчя, вона відчула сильний біль, почала відходити назад, кричала, їй викликали швидку. Їй надавали допомогу, від госпіталізації вона дійсно відмовилась, але зверталась до сімейного лікаря, який порадив звернутись до клініки ОСОБА_17 , очі були червоні, боліли, у неї почала знижатись гострота зору. Внаслідок цього вона була змушена припинити свою роботу в Інтернеті, втратила дохід. Не заперечувала, що до неї двічі приходив обвинувачений із дружиною, надавали пакет з харчами для дітей. Наполягала на тому, що вона не вживала алкоголь, дійсно сперечались із ОСОБА_15 , але будь-яких дій, які б свідчили про те, що вона має намір її вдарити чи застосувати до неї силу, вона не вчиняла, дії обвинуваченого стали для неї несподіванкою;
- показаннями свідка ОСОБА_18 , про те, що він є цивільним чоловіком потерпілої ОСОБА_9 , обвинуваченого декілька разів бачив, знає, що це вітчим однокласника сина, стосунків ніяких немає. Між жінками був конфлікт при листуванні в програмі «Вайбер», з питання трудовика в школі. Також, чув декілька разів, дружина розмовляла по телефону, і вона сама телефонувала, і їй телефонувала ОСОБА_13 , дружина обвинуваченого. Потім, приблизно о 23-00 годині, дружина повідомила, що піде поговорити з ОСОБА_15 . Він відмовляв, казав, що вже запізно, окрім того, він дуже стомився після роботи, але, дружина наполягала та сама пішла. Він її наздогнав, через хвилин 7-10, був біля магазину «Посад», взяв каву, стояв із сином та його дівчиною, бачив, як дружина розмовляла із ОСОБА_15 , був від них на відстані 1,5-2 метри, стояв обличчям до них, бачив їх добре. Обвинувачений був осторонь. Жінки спілкувались між собою то спокійно, то підвищували голос, була і ненормативна лексика з обох сторін, розмова відбувалась хвилин 20, він не бачив якихось активних рухів, за цей час він випив каву, випалив цигарку, розмовляв із сином, підійшов ще знайомий його сина. За цей час, він рази 3-4 робив зауваження обвинуваченому, щоб він не заважав жінкам розмовляти та не підходив до них. Відкритого конфлікту між жінками він не бачив, обвинувачений то підбігав, то відходив, то починав щось казати, була якась агресія. Навіть не припускав, що таке відбудеться. Коли в черговий раз обвинувачений підбіг до жінок, дружина почала кричати «глаза», вже він підбіг до них, обвинувачений ще декілька разів бризнув в його бік, але оскільки він був в капюшоні та окулярах, нічого не відбулось, ОСОБА_13 почала кричати щоб обвинувачений припинив. Після цих подій дружина втратила роботу, дійсно працювала в Інтернет магазині, зверталась до лікарні неодноразово, він надавав їй гроші на придбання ліків, декілька разів вона спілкувалась із обвинуваченим та його дружиною. Також пояснив, що він носить окуляри, бо має короткозорість -7, -12, в той день ані він, ані дружина алкоголь не вживали, поліцію викликали обидві сторони;
- показанями свідка ОСОБА_19 , який суду першої інстанції пояснив, що він є знайомим сина потерпілої, ОСОБА_20 , він повертався додому приблизно з 23-00 до 24-00 години, побачив біля магазину «Посад» 2 чоловіків та 2 жінок, вони спілкувались голосно, чи була ненормативна лексика не пам`ятає, облич він не бачив, бо було темно. Спілкувався із ОСОБА_20 хвилин 5-10, був боком до цих людей, саме жінки говорили голосно, сварились, потім, коли почув, як бризнув хтось балончиком, почав підходити ближче та побачив, що потерпіла кричить, що їй бризнули в очі. Викликали і швидку, і поліцію. ОСОБА_20 , син потерпілої, весь час перебував поряд із ним.
- показами свідка ОСОБА_11 , яка суду пояснила, що вона є цивільною дружиною обвинуваченого, її син та син потерпілої відвідують один клас в школі. 21 11 2019 року в групі класу в «Вайбері» обговорювали питання негативної поведінки учителя праці зі школи, а 22 11 2019 року зранку потерпіла написала, що її заява нікому не потрібна, що трудовик сам відмовиться, він порядний учитель. Спочатку спілкування відбувалось в групі, вона пропонувала обговорити це питання на батьківських зборах, а о 22-30 потерпіла їй сама написала особисто, що нібито син травмував її сина. Потім почала їй телефонувати, щоб з`ясувати дане питання, потім нібито домовились зустрітись на наступний день о 10-00 годині, а через 10 хвилин потерпіла зателефонувала особисто та почала наполягати зустрітись негайно, казала бери свого чоловіка та виходь до магазину. Вона наполягала зустрітись, але завтра вранці, а потерпіла передзвонила та почала наполягати зустрітись саме вночі, негайно. Стверджувала, що потерпіла була в стані алкогольного сп`яніння. Під час спілкування, потерпіла постійно голосно вимагала вибачитись перед нею, підходила близько до неї, вона відходила, чоловік декілька разів просив потерпілу відійти. Під час спілкування у потерпілої руки були в карманах, то у верхніх то у нижніх, вона постійно підходила до неї ближче та не реагувала на зауваження чоловіка, тому він почав казати, що розмова не виходить, а потерпіла почала тягнути її за руку, тому чоловік дістав балончик та бризнув. Потім викликали поліцію. Зазначала, що не мала конфлікту з потерпілою, не провокувала її, після події пропонувала допомогу, купити ліки, вибачались, на Новий рік передавала дітям цукерки, претензій не було, вважала, що вони порозумілись. А після Нового року потерпіла прийшла вже з адвокатом, вони зустрічались поза судовим засіданням, адвокат казав, що можна все вирішити, компенсацію адвокат визначав в 2000 доларів, в прокуратурі чоловіку казали, що вирішуйте питання з потерпілою;
- показаннями свідка ОСОБА_21 , який суду першої інстанції пояснив, що він є сином потерпілої, приблизно о 22-23 годині йшов додому, проводжав дівчину, побачив потерпілу, обвинуваченого та його дружину. Підійшов до батька, який перебував на відстані від них за 2 метри, потім підійшов його друг ОСОБА_19 та вони відійшли десь на 3-3,5 метри, але перебували поряд та потім, він краєм ока, побачив, як обвинувачений простягає руку та із-за спини своєї дружини, бризкає щось в бік матері, сам балончик він не бачив, але чув звук, тому й припустив, що це газовий балончик. Хвилин 10-15 спочатку мама та дружина обвинуваченого спілкувались, обвинувачений був на відстані 0,5 метрів від своєї дружини за її спиною, а батько потім підійшов та перебував на відстані також 0,5 метрів від матері, він весь час палив та в розмову не втручався. Мати почала кричати, до неї підбіг батько, вона казала, що дуже печуть очі, він купував молоко в магазині, промити очі, викликали швидку та поліцію. Матері хвилин 5 надавали допомогу у швидкій, від госпіталізації відмовилась, їй промили очі, потім через хвилин 15-20 пішли додому. Запаху алкоголю від матері він не чув. Також пояснив, що пам`ятає один випадок, коли він супроводжував мати до сімейного лікаря, а потім ще один раз їздили в лікарню в центрі. У матері 2-3 тижня сльозилися очі.
Будь-які підстави вважати, що показання потерпілої та свідків є недостовірними відсутні, оскільки вони є логічними, послідовними та несуперечливими, а також додатково підтверджуються:

-протоколом проведення слідчого експерименту від 05 12 2019 року;
-заявою потерпілої ОСОБА_9 від 05 12 2019 року;
-протоколом огляду предметів від 05 12 2019 року та від 10 12 2019 року;
-заявою обвинуваченого ОСОБА_7 від 24 12 2019 року;
-протоколом пред`явлення речей для впізнання від 25 12 2019 року;
-протоколом проведення слідчого експерименту від 27 12 2019 року;
-копією карти адміністрації КЗОЗ «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф», що була надана 31 12 2019 року;
-висновком експерта № 27678 від 16 12 2019 року;
-висновком експерта № 09/1722-С/2019 від 19 12 2019 року.

Аналізуючи усі вищевказані докази, колегія суддів приходить до висновку про їх належність та допустимість, будь-яких процесуальних порушень при збиранні, дослідженні та їх оцінці, які б ставили під сумнів правильність висновків суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, колегія суддів не вбачає.

Що стосується посилання обвинуваченого на відсутність умислу на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , колегія суддів вважає їх такими, що спростовуються безпосередньо дослідженими в судовому засіданні суду першої інстанції доказами, яким суд відповідно до ст. 94 КПК України надав правильну оцінку щодо доведеності вини обвинуваченого і правильності кваліфікації його дій за ч.1 ст. 125 КК України.

Так, питання про умисел вирішується виходячи із сукупності усіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховуючи спосіб, знаряддя кримінального проступку, характер та локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінка винного до, під час і після вчиненого діяння.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 , втрутившись у словесний конфлікт між жінками, застосував вміст аерозольного пристрою, спорядженого сльозоточивою і дратівливою речовиною «Перець-1Б» в обличчя ОСОБА_9 . Між цими діями ОСОБА_7 , які були активними і їх наслідками у виді хімічного опіку рогівки 1 ступеню правого ока, що згідно висновку судово-медичної експертизи №09/1722-С/2019 від 19 12 2019 року за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, явно просліджується причинно-наслідковий зв`язок.

Наведені вище обставини у своїй сукупності свідчать про те, що обвинувачений, вказуючи про намагання попередити протиправну поведінку потерпілої відносно його дружини та умисно застосовуючи вміст вказаного пристрою у життєво важливі органи зору, розраховував на такі можливі наслідки, від яких здоров`ю потерпілої будуть спричинені певні негативні наслідки.

Незважаючи на посткримінальну поведінку обвинуваченого, а саме факт виклику швидкої допомоги та вибачення перед потерпілою, на думку колегії суддів дії ОСОБА_7 за ч.1 ст. 125 КК України кваліфіковано вірно і він має відповідати за той результат своїх дій, який фактично було заподіяно, у даному випадку легке тілесне ушкодження, наслідком якого став хімічний опік рогівки 1 ступеня правого ока ОСОБА_9 .

На думку колегії суддів, жоден з доводів апелянта не знайшов свого підтвердження та спростовується матеріалами справи, а тому сприймається колегією суддів як спосіб захисту обвинуваченого з метою уникнення відповідальності за скоєний кримінальний проступок.

Таким чином, рішення суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, на думку колегії суддів, прийнято згідно з критерієм доведеності «поза розумним сумнівом», який застосовується Європейським судом з прав людини (рішення «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року), а тому підстав для задоволення апеляційних вимог за обставин, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Перевіряючи вирок в межах апеляційної вимоги обвинуваченого щодо безпідставного задоволення цивільного позову, колегія суддів не погоджується з її доводами та вважає рішення суду першої інстанції в цій частині законним та обґрунтованим, а суму як матеріальної так і моральної шкоди виваженою та об`єктивною.

Так, згідно ст.129 КПК України, ухвалюючи вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру цивільного позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.

З положень зазначеної статті вбачається, що в мотивувальній частині вироку суд на основі всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи має навести мотиви прийнятого рішення про задоволення чи відхилення цивільного позову або про покладення на засудженого, цивільного відповідача обов`язку відшкодувати шкоду, зазначивши, якою дією чи бездіяльністю її заподіяно, якими доказами це підтверджується, а також навести відповідні розрахунки сум, що підлягають стягненню, з кого саме вони стягуються, на чию користь та в якому порядку проводити стягнення, зарахувати суми, добровільно передані цивільному позивачеві, вказати матеріальний закон на підставі якого вирішено цивільний позов, давши при цьому належну оцінку зазначеним обставинам.

Колегія суддів не погоджується із доводами апеляційної скарги обвинуваченого про відсутність причинного зв`язку між подією, що відбулася 22 11 2019 року та проходженням лікування потерпілою в період з 30 01 2020 року по 20 02 2020 року, з огляду на наступне.

Згідно довідки КНП «МКЛ № 14 ім. проф. Л.Л. Гіршмана» ХМР від 27 11 2019 року, ОСОБА_9 звернулась до відповідного закладу 27 11 2019 року (а.с.45).

Висновком експерта № 09/1722-С/2019 року встановлено, що у ОСОБА_9 наявний хімічний опік рогівки 1 ступеню правого ока, який виник від дії хімічного агента та міг бути отриманий не пізніше строку звернення потерпілої до лікувальної установи. За ступенем тяжкості ці пошкодження викликали незначні скороминущі наслідки, тривалість яких не перевищує 6 діб і за цією ознакою відносяться до легких тілесних ушкоджень. Показання потерпілої ОСОБА_9 , на які вона посилається під час проведення слідчого експерименту в цілому відповідають об`єктивним судово-медичним даним в частині механізму утворення встановлених у неї тілесних ушкоджень (а.с.61).

Підставою ж звернення потерпілої ОСОБА_9 до КНП «МКЛ №14 ім. проф. Л.Л.Гіршмана» ХМР стали наслідки подій, що відбулися 22 11 2019 року, під час яких, ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження у виді хімічного опіку рогівки 1 ступеню правого ока, внаслідок неправомірних дій ОСОБА_7 , який застосував до потерпілої аерозольний пристрій, споряджений сльозоточивою і дратівливою речовиною «Перець-1Б», шляхом прискання в обличчя.

Сам обвинувачений ОСОБА_7 , як в судовому засіданні суду першої інстанції так і в апеляційному суді підтвердив вищевказані події, що відбулися 22 11 2019 року, у результаті яких він застосував газовий балончик по відношенню до потерпілої в область обличчя, розуміючи при цьому відчуття застосування рідини з газового балончику.

Враховуючи викладене, твердження апелянта про відсутність причинного зв`язку між проходженням потерпілою ОСОБА_9 лікування у КНП «МКЛ №14 ім. проф. Л.Л.Гіршмана» ХМР та подією, що сталася 22 11 2019 року є безпідставним та таким, що спростовується матеріалами кримінального провадження.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, назви препаратів, що вказані у наданих потерпілою чеках повністю відповідають призначенням, які надавались ОСОБА_9 в ході лікування у КНП «МКЛ №14 ім. проф. Л.Л.Гіршмана» ХМР .

Будь-яких належних та допустимих доказів того, що копії чеків лікарських препаратів наданих потерпілою, не відповідають лікарським призначенням ані обвинуваченим, ані його захисником надано не було.

Перевіряючи вирок в межах апеляційної вимоги захисника щодо безпідставного стягнення на користь потерпілої ОСОБА_9 моральної шкоди, колегія суддів не погоджується з її доводами та вважає рішення суду першої інстанції в цій частині законним та обґрунтованим, а суму моральної шкоди виваженою та об`єктивною.

Так відповідно до частини 1 статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншими ушкодженнями здоров`я та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, при визначенні розміру заподіяної моральної шкоди, суд першої інстанції в повній мірі врахував тривалість та обсяг душевних страждань та фізичного болю, характер наслідків спричинених потерпілій ОСОБА_9 , які є скороминущими, хвилювання потерпілої, оскільки травма було завдана в око, внаслідок чого потерпіла була вимушена вносити корективи у своє життя, звертатись до медичного закладу, витрачати кошти на придбання ліків.

Визнаючи обґрунтованим розмір призначеної судом першої інстанції моральної шкоди, колегія суддів враховує необхідність пройденого курсу лікування ОСОБА_9 , почуття дискомфорту під час лікування, необхідність пристосування до негативних наслідків, необхідності у допомозі близьких.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що при визначенні суми відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції керувався принципами розумності та справедливості та обґрунтовано задовольнив позовні вимоги потерпілої частково, а саме у розмірі 2 000 грн.

З урахуванням викладеного, підстав для зміни чи скасування вироку з підстав викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено будь-яких порушень норм матеріального чи процесуального права, наслідком яких є зміна чи скасування судового рішення, у зв`язку із чим, вирок суду слід залишити без змін, як законний, обґрунтований та вмотивований, а апеляційну скаргу обвинуваченого - без задоволення.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Вирок Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 05 03 2021 року по справі щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , - залишити без змін.

Апеляційну скаргу обвинуваченого, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на дане судове рішення, в порядку ч.1 ст. 424 КПК України, може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді

___________ ____________ ___________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4