Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/236/21 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 186 (82, 86-1, 141) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.2021 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відкоконференції матеріали кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, заапеляційними скаргами захисників адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , на вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 18.12.2020, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, не одруженого, на утриманні дітей не має, уродженця та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 20.08.2009 Соснівським районним судом м. Черкаси за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з випробувальним терміном строком на 2 роки;
- 16.01.2012 тим же судом за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 353, ст. 70, ст. 71 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі. 25.12.2014 звільнений умовно-достроково з не відбутим строком 2 роки 26 днів;
- 15.06.2017 тим же судом за ч. 2 ст. 263 КК України до штрафу в розмірі 850 грн.;
- 22.01.2018 тим же судом за ч. 1 ст. 309 КК України до штрафу в розмірі 850 грн.;
- 14.06.2018 тим же судом за ч. 2 ст. 263 КК України на 240 годин громадських робіт. Звільнений 01.11.2018 в зв`язку з виконанням громадських робіт,
визнано винним за ч.2 ст. 186 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Черкаси, українця, громадянина України, не одруженого, на утриманні дітей не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого,
визнано винним за ч.2 ст. 186 КК України та призначено йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Стягнуто з ОСОБА_6 та з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за проведення судово - товарознавчої експертизи в сумі по 314,02 грн., з кожного.
Вирішено долю речових доказів по справі.

За участі учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_10 ,
захисників адвокатів - ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7
ВСТАНОВИЛА:

Згідно вироку суду обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вчинили відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно та за попередньою змовою групою осіб, за таких обставин.
Так, ОСОБА_6 приблизно о 14 годині 00 хвилин 22.10.2019, перебуваючи неподалік житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_5 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, вступив в злочинну змову з ОСОБА_7 направлену на повторне вчинення відкритого заволодіння чужим майном.
Так, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на повторне вчинення відкритого заволодіння чужим майном, ОСОБА_6 разом із ОСОБА_7 , перебуваючи поряд з житловим будинком розташованим за адресою: АДРЕСА_5 , приблизно о 14 годині 20 хвилин 22.10.2019 помітили раніше їм невідому особу, а саме неповнолітнього ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Діючи умисно, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підійшли до ОСОБА_11 , після чого ОСОБА_6 взяв його рукою за куртку та силою повів за собою в сторону буд. АДРЕСА_5 , при цьому ігноруючи вимоги потерпілого відпустити його.
У подальшому приблизно о 14 годині 30 хвилин 22.10.2019, перебуваючи між першим та другом поверхом під`їзду № 3 житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_5 ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел та діючи за попередньою змовою групою осіб, почали вимагати у ОСОБА_11 його мобільний телефон та почувши відмову, ОСОБА_6 і ОСОБА_7 почали наносити удари кулаками обох рук в область голови та тулубу потерпілого, нанісши останньому тілесні ушкодження у вигляді садна обличчя та лівої вушної раковини, що згідно висновку експерта № 02-01/1190 від 18.11.2019 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Після цього, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_6 , користуючись тим, що ОСОБА_7 почав тримати ОСОБА_11 обома руками за плечі, не даючи змоги останньому звільнитися, зняв з ОСОБА_11 срібний ланцюжок і срібний браслет, вартість яких на момент скоєння злочину становила 628 грн та дістав з кишені штанів останнього мобільний телефон Xiaomi Mi Play, чорного кольору, вартість якого становить 3720,75 грн. Після чого вони вибігли з викраденим майном з вищевказаного під`їзду та пішли в невідомому напрямку, спричинивши потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 4348 грн. 75 коп.
У своїй апеляційній скарзі захисникадвокат ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 ,просить скасувати вирок районного суду та закрити кримінальне провадження за недоведеністю вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

При цьому вказує на те, що вищезазначений вирок районного суду постановлений з порушенням норм КПК України, так як висновки суду щодо винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, викладені у вироку, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та не підтверджені належними і допустимими доказами, поданими до суду у відповідності до вимог КПК України та дослідженими під час судового розгляду, що призвело до незаконного засудження ОСОБА_6 .
Так, мотивуючи висновки причетності ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, суд першої інстанції послався на показання неповнолітнього потерпілого ОСОБА_11 , які є суперечливими та жодним чином не взаємопов`язуються з показаннями свідків - очевидців по справі, а саме ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

При цьому, як свідок обвинувачення ОСОБА_12 , так і свідок захисту ОСОБА_13 засвідчили, що не бачили як ОСОБА_6 та ОСОБА_7 разом із потерпілим ОСОБА_11 заходили до самого під`їзду № 3, куди наче б то з показань потерпілого, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 його завели, де між І та II поверхом почали наносити йому удари по ребрах та обличчю та вже після чого ОСОБА_6 забрав у нього речі: мобільний телефон, срібний ланцюжок та срібний браслет.

Таким чином, дані показання потерпілого ОСОБА_11 в частині викладу ним обставин нанесення йому тілесних ушкоджень та подальшого заволодіння належним йому майном, не можна визнати логічними та послідовними, які органічно поєднуються з іншими доказами у справі, адже з аналізу показань наведених вище свідків-очевидців даної події ОСОБА_12 та ОСОБА_13 слідує, що в дійсності між ОСОБА_6 і потерпілим ОСОБА_11 відбувся конфлікт на грунті особистих неприязних стосунків, які виникли між ними в ході розмови, що відбувалася біля під`їзду будинку, при цьому ОСОБА_7 участі у конфлікті ОСОБА_6 та ОСОБА_11 взагалі не брав, а тому є помилковим посилання суду першої інстанції у вироці про наявність корисливого мотиву, направленого на заволодіння майном потерпілого ОСОБА_11 , що передував конфлікту ОСОБА_6 із потерпілим.

Крім того, показання потерпілого ОСОБА_11 , надані ним у судовому засіданні в частині нанесення йому ударів в область тулуба ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , спростовується даними висновку експерта № 02-01/1190 від 18.11.2019 в якому зазначено, що виставлений в лікарні діагноз: закрита травма живота, забій передньої черевної стінки, поставлений лише на скаргах пацієнта, не підтверджений клінічною картиною травми та інструментальними методами дослідження і тому до уваги не береться.

Отже, покази потерпілого ОСОБА_11 не підтверджують обставин заволодіння ОСОБА_6 та ОСОБА_7 його майном, що супроводжувалося нанесенням йому ударів в область тулуба, що зі слів потерпілого мало місце в під`їзді будинку між І та II поверхом, оскільки суперечать об`єктивним даним встановленим в ході досудового слідства, які стороною обвинувачення в ході судового розгляду спростовані не були.

Таким чином, як під час досудового розслідування, так і під час судового слідства, не встановлено як доказів, які б підтверджували форму вини, мотив і мету, вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, яке інкриміноване ОСОБА_6 та ОСОБА_7 так і доказів, що визначають вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Що стосується показань свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які суд першої інстанції також прийняв як належні та допустимі докази, то дані показання, на думку ззахисника, жодним чином не описують події відкритого заволодіння майном потерпілого ОСОБА_11 , так як очевидцями даної події вказані особи не були та в суді лише засвідчили факт конфлікту, що стався того ж дня зовсім в іншому місці та за участі іншої особи, що не має жодного відношення до події злочинного нападу на ОСОБА_11 за наведених в обвинувальному акті обставин.

Також, вважає недопустимими доказами у справі і протокол пред`явлення особи для впізнання від 23.10.2019 за участі неповнолітнього потерпілого ОСОБА_11 та протокол пред`явлення особи для впізнання від 19.11.2019 за участі неповнолітнього свідка ОСОБА_12 , на які суд першої інстанції послався як на докази винуватості ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , з огляду на те, що в змісті вказаних протоколів відсутні відомості, які б підтверджували обставини вчинення обвинуваченими злочину. У графі опису зовнішнього вигляду і прикмет впізнаваної особи, слідчим не визначено за якими саме зовнішніми прикметами та рисами обличчя та при яких саме обставинах потерпілий ОСОБА_11 та свідок ОСОБА_12 здатні упізнати осіб, причетних до скоєння кримінального правопорушення, що суперечить вимогам ст. 228 КПК України, де зазначено про обов`язковість викладення обставин, за яких особа, яка впізнає особу, яка підлягає впізнанню, про що складається протокол. При цьому, в усіх без виключення протоколах пред`явлення особи для впізнання в графі «ознаки за якими особа впізнала особу» не міститься опису тих фізіологічних особливостей зовнішніх рис впізнаваних осіб, за якими потерпілий ОСОБА_11 та свідок ОСОБА_12 здатні ідентифікувати їх як осіб, причетних до вчинення кримінального правопорушення, окрім загального формулювання «індивідуальні особливості лиця, форма носа, вух, розріз очей».

З наведеного слідує, що слідчим вимоги КПК України при проведенні наведеної вище слідчої дії не виконані, що унеможливлювало суду визначити за яких саме обставин потерпілий ОСОБА_11 та свідок ОСОБА_12 впізнали обвинувачених під час проведення вказаної слідчої дії.

Крім того, з фабули обвинувачення вбачається, що розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, визначений стороною обвинувачення, складає 4348 грн 75 коп, з яких вартість мобільного телефону «Хіаоті Мі Play Space Black 4 GB RAM 64 GB ROM», вилученого в ході особистого обшуку ОСОБА_6 , складає 3720 грн 75 коп та 628 грн - вартість срібного ланцюжка та срібного браслета.

Однак, захисник вважає, що в ході судового розгляду стороною обвинувачення взагалі не доведено належними та достовірними доказами вид і розмір зазначеної вище шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, що в свою чергу дає всі підстави стверджувати про відсутність в діях ОСОБА_6 та ОСОБА_7 складу інкримінованого їм кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Таким чином, виходячи із засад кримінального судочинства, а саме верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, проаналізувавши в сукупності всі докази зібрані стороною обвинувачення та надані суду в обгрунтування винуватості ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, враховуючи положення презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини за ст. 17 КПК України, а саме, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом та усі сумніви щодо доведеності вини особи, тлумачаться на користь такої особи, положення ст. 62 Конституції України та ст. 5 «Право на свободу та особисту недоторканість» Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, захисник вважає, що вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 18.12.2020 є незаконним та таким, що підлягає скасуванню, із закриттям кримінального провадження за недоведеністю вчинення обвинуваченими кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки стороною обвинувачення не доведена винуватість ОСОБА_6 та ОСОБА_7 поза розумними сумнівами, оскільки під час проведення слідчих дій допущені порушення вимог кримінально-процесуального закону, а доводи сторони захисту про непричетність обвинувачених до вчинення даного злочину не спростовані судом першої інстанції, а всі сумніви щодо доведеності винуватості обвинувачених мають тлумачитися на їх користь.

У своїй апеляційній скарзі захисникадвокат ОСОБА_9 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 ,також просить скасувати вирок районного суду та закрити кримінальне провадження за недоведеністю вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Доводи її апеляційної скарги є аналогічними з доводами апеляційної скарзги захисникаадвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 .
Заслухавши доповідача, пояснення захисників-адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які просили їх апеляційні скарги задовольнити в повному обсязі, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав апеляційні скарги захисників та просив їх задовольнити, думку прокурора, який заперечив проти доводів апеляційних скарг сторони захисту та просив вирок суду залишити без зміни, дослідивши матеріали кримінального провадження, зваживши доводи апеляційних скарг захисників, колегія судів приходить до таких висновків.

Висновок суду про доведеність вини обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України ґрунтується на достовірних та узгоджуваних між собою доказах, які зібрані у передбаченому кримінальним процесуальним законом порядку, належно оцінені судом та наведені у вироку.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення не визнав та пояснив, що він йшов з роботи та зустрів знайому на ім`я ОСОБА_16 . Потім побачив, що неповнолітній ОСОБА_11 передає дівчині пакетик, на його думку з наркотичними речовинами. Він підійшов до нього та сказав, що також хоче купити в нього наркотичні речовини в розмірі 5 грамів. Потім повів потерпілого у двір будинку, та вони присіли на лавку. Він намагався розповісти йому, що так робити не можна, (тобто продавати наркотики) та наніс декілька ударів. ОСОБА_11 сам залишив свої речі на лавочці та втік. Також зазначив, що після втечі ОСОБА_11 , він забрав речі та ходив шукав його, щоб віддіти їх йому, але не знайшов, тому залишив у себе. Вважає, що в його діях не було наміру заволодіти речами, в тому що наніс тілесні ушкодження розкаюється.
Обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення спочатку визнавав та навіть бажав укласти угоду з потерпілим, але в подальшому вину не визнав в повному обсязі та пояснив, що йшов з роботи разом з ОСОБА_6 та зустрів його знайому по імені Галина. Вони гуляли в парку та пили пиво, потім пішли до торгової палатки, щоб купити цигарки. ОСОБА_17 побачив, як молодий хлопець передає пакетик в якому ймовірно знаходились наркотичні речовини. Коли потерпілий побачив, що вони помітили його дії почав нервувати, штовхнув ОСОБА_6 та побіг. На лавочці він сам залишив особисті речі, вони їх забрали, щоб повернути. Потерпілий їм не був знайомий до цих подій. Свою причетність до скоєного правопорушення заперечує, як і заперечує вину ОСОБА_6 .
Незважаючи на не визнання своєї вини обвинуваченими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , їх вина підтверджується наступними доказами.
Показаннями неповнолітнього потерпілого ОСОБА_11 , який в судовому засіданні, в присутності законного представника ОСОБА_18 пояснив, що 22.10.2019 він разом зі своєю знайомою ОСОБА_19 стояв біля магазину. До нього підійшли двоє раніше невідомих йому хлопців, як потім стало відомо, що це був ОСОБА_6 і ОСОБА_7 та почали йому говорити, що він займається збутом наркотичних речовин та те, що він «барига». ОСОБА_6 почав розпитувати хто крім нього цим ще займається, а ОСОБА_7 представився працівником поліції та просто стояв. Потім ОСОБА_6 потягнув його за собою до двору за адресою АДРЕСА_5 , де біля під`їзду наніс йому декілька ударів по обличчю, від яких він впав, а коли піднявся, вони завели його в під`їзд даного будинку, де між І та ІІ поверхом почали наносити йому удари по ребрах та обличчю. Удари наносились як руками так і ногами. Першим наносив удари ОСОБА_6 , а ОСОБА_7 в той час його тримав, щоб він не чинив опір. Після чого ОСОБА_6 забрав у нього речі, а саме: мобільний телефон і зняв з нього срібні ланцюжок та срібний браслет. Потім обвинувачені його залякали тим, що ОСОБА_20 спортсмен і поліцейський. У подальшому вони втекли, а він одразу побіг до своїх друзів, взяв у них телефон та зателефонував у поліцію. Як потім йому стало відомо обвинувачені втекли на марштурному автобусі № 5 та їх було затримано. Свідка на ім`я ОСОБА_16 , яка з`явилась вже під час розгляду справи в суді, він на місці вчиненя кримінального правопорушення взагалі не бачив.
Показаннями свідка ОСОБА_12 , яка в судовому засіданні у присутності законного представника матері ОСОБА_21 пояснила, що 22.10.2019 близько 13:00 год перебувала на перехресті проспекту Хіміків та вул. В.Чорновола, біля магазину. Поряд з нею був її знайомий ОСОБА_22 . До них підійшли двоє хлопців в стані алкогольного сп`яніння та почали чіплятись до ОСОБА_23 . Один з них повів ОСОБА_24 , взявши за шию за собою у двір в сторону будинку АДРЕСА_6 . Не дочакавшись на тому місці ОСОБА_23 вона пішла до гуртожитку через цей двір. Через паркан побачила, що ОСОБА_25 і ці хлопці сидять на лавці та про щось спілкуються, про що саме вона не знає. Через деякий час вона побачила ОСОБА_23 , в якого була розбита губа та на обличчі була кров. На її запитання, що сталось він повідомив, що його побили та пограбували і він втік від своїх нападників.
Показаннями свідка ОСОБА_14 , який в судовому засіданні пояснив, що 22.10.2019 перебував на зупинці громадського траспорту разом зі своєю знайомою. Почув, що між молодими людьми відбувся конфлікт в ході якого в одного з хлопців забрали мобільний телефон. Він врутився в даний конфлікт та наполягав на тому, щоб телефон повернули його власнику, що і було зроблено. Після чого дані хлопці зайшли до автобуса № 5 та поїхали. Потім на зупинку прийшов ще один хлопець та розповів, що його побили та забрали речі. Він повідомив, що запам`ятав нападників, потім приїхали працівники поліції, яким він повідомив про події які відбулись та вказав, в якому напрямку вони поїхали.
Показаннями свідка ОСОБА_15 , який в судовому засіданні пояснив, що 22.10.2019 знаходився на зупинці громадського траспорту по проспекту Хіміків в м. Черкаси разом зі своїм одногрупником на ім`я ОСОБА_26 . До них підійшли двоє незнайомців та між ними виник словесний конфлікт, оскільки хлопці мали намір забрати кепку у ОСОБА_26 . Під час штовханини у ОСОБА_26 випав з кишені телефон і один з незнайомців схопив його та поклав до своєї кишені. Після чого до них на допомогу підійшли люди та конфлікт між ними був вичерпний, оскільки один з чоловіків сказав незнайомцю повернути телефон і той віддав його. Після цього ці хлопці зайшли до маршрутного автобуса № 5 та поїхали в невідомому напрямку. Згодом до них підійши їх знайомі та розповіли, що їх тільки що також пограбували двоє хлопців які по опису підходили під тих з якими в них також виник конфлікт.
Показаннями свідка ОСОБА_27 , який в судовому засіданні пояснив, що працює в ДНЗ «ЧВПУ БТ» заступником директора. 22.10.2019 він перебував на своєму робочому місці та йому повідомли про те, що на учня їх закладу ОСОБА_24 біля магазину «АТБ» вчинено напад двома невідомими особами. У ході цих подій його було побито та викрадено особисті речі, як потім він дізнався це був срібний ланцюжок та мобільний телефон. Він відразу поїхав до місця на яке йому вказали, а саме до магазину АТБ, який знайодиться по просп.Хіміків. Згодом до нього зателефонував ще один студент і повідомив, що грабіжників затримали. Приїхавши на місце події він помітив ОСОБА_24 в якого були наявні тілесні ушкодження, та двоє осіб які на нього здійснили напад, на його думку вони перебували в стані алкогольного сп`яніння.
Крім того, вина обвинувачених ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , і на це також правильно послався у своєму вироку суд першої інстанції, підтверджується іншими зібраними у справі доказами.

Відомостями з протоколу усної заяви ОСОБА_11 , який повідомив про те, що 22.10.2019 близько 14:20 год двоє невідомих осіб із застосуванням фізичної сили заволоділи його речами, а саме: мобільним телефоном Xiaomi Mi Play, чорного кольору, а також срібним ланцюжком та срібним браслетом (а.м.к.п. 1).
Протоколом затримання особи, підозрюваного у вчиненні злочину від 22.10.2019, з якого вбачається підстави затримання ОСОБА_6 , та проведений обшук затриманого в присутності понятих ОСОБА_28 , ОСОБА_29 під час якого виявлено та вилучено мобільні телефони - «SAMSUNG», «Xiaomi», перепустку до гуртожитку з фотознімком на прізвище ОСОБА_11 , ліхтарик чорного кольору, ланцюжок білого кольору довжиною близько 23 см та ланцюжок довжиною близько 60 см (а.м.к.п.12 14).
Даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.10.2019 та довідкою до нього, згідно з якого неповнолітній потерпілий ОСОБА_11 у присутності законного представника ОСОБА_18 на фотознімку № 4 впізнав чоловіка, яким виявився ОСОБА_7 , який тримав його в момент пограбування буд. АДРЕСА_5 (а.м.к.п. 18-20);
Даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.10.2019 та довідкою до нього, згідно якого неповнолітній потерпілий ОСОБА_11 у присутності законного представника ОСОБА_18 на фотознімку № 3 впізнав чоловіка, яким виявився ОСОБА_6 , який наносив йому удари в буд. АДРЕСА_5 та заволодів його майном (а.м.к.п. 21-23).
Даними заяви про долучення до матеріалів кримінального провадження копії виписки і коробки, та копії чека на купівлю мобільного телефону Xiaomi Mi Play (а.м.к.п.24-27).
Даними протоколу огляду предметів від 09.11.2019, в ході якого оглянуто три аркуші паперу формату А 4 із зображенням частини коробки від мобільного телефону на якому наявна інформація про імей, серійний номер та назву телефону, копії видаткової накладної на телефон та копії товарного чеку на суму 5763,90 грн (а.м.к.п.28).
Даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19.11.2019 та довідкою до протоколу, згідно якого свідок ОСОБА_12 на фотознімку № 3 впізнала чоловіка ОСОБА_6 , який 22.10.2019 близько 13:00 год перебував на перехрестві вул. В.Чорновола та проспекту Хіміків та вів за собою ОСОБА_24 , після чого побивши останнього заволодів його майном (а.м.к.п. 29-31).
Даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19.11.2019 та довідкою до протоколу, згідно з якого свідок ОСОБА_12 на фотознімку № 4 впізнала чоловіка ОСОБА_7 , який 22.10.2019 близько 13:00 год перебував на перехрестві вул. В.Чорновола та проспект Хіміків та вів за собою ОСОБА_24 , після чого побивши заволодів його майном (а.м.к.п. 32-34).
Даними протоколу огляду предмету від 08.11.2019, з фототаблицею до протоколу, в ході якого оглянуто паперовий конверт в якобу виявлено мобільний телефон Xiaomi Mi Play, чорного кольору та перепустка у гуртожиток, яка була під прозорим чохлом телефону, які вилучено під час затримання у ОСОБА_6 (а.м.к.п.35-39).
Даними протоколу огляду предмету від 11.11.2019, з фотототаблицею до протоколу, в ході якого оглянуто два паперові конверти. У конверті № 1 - знаходився срібний ланцюжок, довжиною близько 60 см та шириною близько 0,5 см, та конверті № 2 знаходився срібний ланцюжок, довжиною близько 20 см та шириною близько 0,5 см, котрі вилучено у ОСОБА_6 (а.м.к.п. 40-44).
Даними висновку експерта № 8/784 від 27.11.2019, відповідно до якого ринкова вартість одного грамма срібла 925 проби станом на 22.10.2019 становила 12,18 грн та довідка про витрати за проведення експертизи (а.м.к.п. 45 - 48).
Даними протоколу слідчого експерименту від 12.11.2019 з фото таблицею до нього, що проведений за участю потерпілого ОСОБА_11 , яким вказано місце події та продемонстровано як до нього підійшли двоє невідомих йому чоловіків, як один з невідомих осіб брав його за руку та в якому напрямку вів. Потерпілим вказано місце, адресу де в нього вимагали особисті речі після нанесення йому ударів (а.м.к.п. 49-66).
Даними висновку експерта № 02-01/1190 від 18.11.2019, згідно якого у ОСОБА_11 , згідно даних наданих медичних документів, мали місце ушкодження: садна обличчя та лівої вушної раковини. Вказані ушкодження виникли від дії тупих предметів, могли виникнути в час та за обставин вказаних в постанові про призначення експертизи та відносяться до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень. Тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_11 , могли виникнути за обставин, на які він вказав в ході проведення слідчого експерименту від 12.11.2019 (а.м.к.п. 67-68).
Отже, вказані вище докази є логічними, послідовними, узгоджуються між собою, оцінені судом першої інстанції відповідно до вимог ст. 94 КПК України на предмет належності, допустимості та не викликають у колегії суддів сумнівів у їх правдивості.

Проаналізувавши всі досліджені у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд першої інстанції обґрунтовано визнав доведеною винуватість ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України і правильно кваліфікував їх, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно та за попередньою змовою групою осіб.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України, правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушеня, яке відносяться до категорії тяжкого злочину, а також характер діяння, обстановки, способу, місця і часу їх вчинення, відсутність обставин, що пом`якшують та наявність обставин, які обтяжують вину обвинуваченого та вчинення злочину щодо неповнолітньої особи. Також, судом враховано і особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, раніше неодноразово судимий, у тому числі за насильницькі злочини, судимість не погашена,а тому правильно дійшов висновку, що необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, буде покарання виключно в умовах ізоляції його від суспільства у призначений судом строк, обґрунтовано призначивши йому покарання у виді позбавлення волі.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно визначено ОСОБА_6 вид та розмір покарання, оскільки він будучи раніше судимим за вчинення аналогічного корисливого злочину, на шлях виправлення не став та знову вчинив тяжкий злочин, що вказує на те, що його виправлення можливе лише виключно в умовах ізоляції від суспільства.

При обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 судом першої інстанції також, враховано ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, зокрема, характер діяння, обстановки, способу, місця і часу їх вчинення, з урахуванням форми, виду, ступеня вини, мотивів і мети кримінального правопорушення, відсутність обставин, що пом`якшують та наявність обставин, що обтяжуюють покарання, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря-психіатра чи нарколога не перебуває, раніше не судимий, а тому суд правильно дійшов висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_7 можливе при призначенні покарання у вигляді позбавлення волі.
Доводи викладені в апеляційних скаргах захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з приводу того, що суд першої інстанції при розгляді справи допустив порушення вимог кримінального процесуального та кримінального закону, розглянув кримінальне провадження не повно та упереджено, не належним чином оцінив зібрані докази по справі, а в діях обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відсутній склад інкримінованого їм кримінальниого правопорушення є необґрунтованими та безпідставними. На переконання колегії суддів суд першої станції при розгляді даного кримінального провадження дотримався вимог кримінального процесуального та кримінального закону, розглянув кримінальне провадження повно, всебічно та неупереджено. Будь-яких порушень вимог закону при цьому не допустив.
Так, згідно до вимог ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Відповідно до ст.ст. 85, 86 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Отже, колегія суддів визнає безпідставними доводи захисників щодо недопустимості як доказів даних протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі потерпілого ОСОБА_11 та свідка ОСОБА_12 , оскільки з протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками вбачається, що вони оформлені відповідно до приписів ст. 104 КПК, а зазначену слідчу дію проведено в присутності понятих із дотриманням вимог ст 228 КПК. Перед пред`явленням для впізнання потерпілий ОСОБА_11 та свідок ОСОБА_12 пояснили, що зможуть впізнати особу, вказали про її зовнішній вигляд та описали обставини, за яких вони бачили цю особу. У ході проведення впізнання за фотознімками потерпілий ОСОБА_11 та свідок ОСОБА_12 впізнали за фотознімками особу, котра наносила удари потерпілому ОСОБА_11 та заволоділа його майном, назвавши сукупність ознак, за якими її впізнають, і цією особою, згідно з довідок, доданих до протоколів, виявився ОСОБА_6 (а.м.к.п. 21-23, 29-31) а також ОСОБА_7 (а.м.к.п. 18-20, 32-34). Поряд з тим, при проведенні пред`явлення особи для впізнання за фотознімками потерпілому ОСОБА_11 та свідку ОСОБА_12 було пред`явлено для впізнання разом з фотознімком, де були зображені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ще три фотознімки, при цьому всі особи, зображені на них, а також самі фотознімки не мали різких відмінностей між собою та інших особливостей, що могли би суттєво вплинути на сприйняття зображення особою, яка впізнає. Так, відповідно до ч. 2 ст. 228 КПК особа, яка підлягає впізнанню, пред`являється особі, яка впізнає, разом з іншими особами тієї ж статі, яких має бути не менше трьох і які не мають різких відмінностей у віці, зовнішності та одязі. Тому безпідставними є доводи захисників про відсутність підстав згідно з ч. 6 ст. 228 КПК для проведення впізнання за фотознімками. Крім того, слід зазначити, що допитані в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_11 та свідок ОСОБА_12 підтвердили скоєння злочину саме обвинуваченими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .
Щодо доводів захисників з приводу недопустимості доказів, а саме: висновку експерта товарознавця № 8/784 від 27.11.2019, видаткової накладної № ФЕЧКШ - 0127-29771599 та фіскального чеку від 17.04.2019, а саме не визначення розміру шкоди завданої кримінальним правопорушенням, колегія суддів також вважає їх безпідставними виходячи з наступного.
Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 242 КПК України експертиза призначається для визначення розміру матеріальних збитків, якщо потерпілий не може їх визначити та не надав документ, що підтверджує розмір такої шкоди заподіяної кримінальним правопорушенням. У матеріалах кримінального провадження наявні докази щодо вартості мобільного телефону. Тому посилання захисників на обов`язковість залучення експерта для встановлення розміру шкоди не знайшли свого підтвердження.
Що стосується посилань захисників щодо неправильного визначення виду і розміру вартості срібних виробів, то вони також не заслуговують на увагу, оскільки по кримінальному провадженню проведено судово-товарознавчу експертизу, якою визначено ринкова вартість одного грама срібла 925 проби станом на 22.10.2019.
Щодо різниці вартості мобільного телефону, то відповідно до видаткової накладної № ФЕЧКШ -0127-29771599, вартість телефону вказана 3720,75 грн без ПДВ, а фіскальним чеком від 17.04.2019, (вартість телефону вказано з ПДВ 20%), вказана 4464,90 грн, як того і вимагає Закон України від 06.07.95 № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».
Таким чином, надаючи оцінку дослідженому в судовому засіданні висновку експерта, видаткової накладної № ФЕЧКШ -0127-29771599 та фіскального чеку від 17.04.2019, колегія суддів не вбачає підстав для визнання зазначених даказів недопустимим або неналежними.
Отже, позиція сторони захисту з приводу відсутності доказів, які б доводили винуватість обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, яке ставиться їм у провину, ґрунтується виключно на їх суб`єктивних судженнях та взагалі не підтверджена будь-якими доказами.

При цьому, слід зазначити, що частинами 1 та 2 статті 22 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що стороною обвинувачення надані вичерпні докази, які доводять вину обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України. При цьому, стороною захисту не надано жодних доказів, які б спростовували позицію сторони обвинувачення, чи ставили під сумнів надані нею докази.

Отже, перевіривши матеріали справи в межах апеляційних скарг захисників, колегія суддів істотних порушень кримінально - процесуального законодавства під час досудового розслідування та судового слідства по даному кримінальному провадженню, які б могли призвести до прийняття судом першої інстанції неправильного рішення, не встановила.

За таких обставин апеляційні скарги захисників задоволенню не підлягають, а вирок суду першої інстанції слід залишити без зміни.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги захисників-адвокатів ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 18.12.2020 стосовно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , за ч. 2 ст. 186 КК України залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_6 , який утримується під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .
З оригіналом згідно:

Суддя Кропивницького
апеляційного суду ОСОБА_2