Справа № 314/1684/21
Провадження № 1-в/314/559/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.05.2021 м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді- ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у дистанційному судовому засіданні матеріали про умовно-дострокове звільнення за клопотанням засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває покарання у Державній установі «Софіївська виправна колонія (№ 55)».
за участю прокурора ОСОБА_4 ,

представника адміністрації установи ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
До Вільнянського районного суду Запорізької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває покарання у Державній установі «Софіївська виправна колонія (№ 55)», про умовно-дострокове звільнення.
У судовому засіданні засуджений ОСОБА_3 на задоволенні клопотання наполягав, просив його задовольнити на підставах, що в ньому зазначені.
Представник адміністрації колонії в судовому заперечував проти задоволення клопотання засудженого, вказав що засудженого 16.05.2021 поміщено в ДІЗО, оскільки той перешкоджав проведенню обшуку.

Прокурор проти задоволення клопотання заперечувала, вважає, що клопотання засудженого не підлягає задоволенню, оскільки засуджений не довів своє виправлення.
Розглянувши матеріали справи, вислухавши засудженого ОСОБА_6 , представника адміністрації колонії, висновок прокурора, суд вважає, що у клопотанні слід відмовити з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Суд звертає увагу на те, що під виправленням розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Виправлення полягає в тому, щоб шляхом примусового впливу на засудженого внести корективи в його соціально-психологічні властивості, нейтралізувати негативні настанови, змусити додержуватися положень закону про кримінальну відповідальність, а ще краще, нехай навіть під страхом покарання, прищепити повагу до закону. Досягнення такого результату визнається юридичним виправленням, що само по собі важливий результат застосування покарання, суттєвий показник його ефективності.

Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2020 № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливо лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Таким чином, зі змісту ст. 81 КК України можна зробити висновок, що умовно-дострокове звільнення від покарання можливо при обов`язковій та одночасній наявності в їх сукупності підстав та умов. При цьому головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а виправлення засудженого, яке підтверджується саме сумлінною поведінкою і ставленням до праці засудженого.

Одним з найважливіших засобів виправлення засуджених виступає суспільно корисна праця. Залучення до праці спрямоване, насамперед, на приучення засуджених ставитися до праці, як до позитивної та необхідної складової їх життя, у тому числі й подальшого життя на волі. Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах.

З матеріалів встановлено, що ОСОБА_3 з 26.12.2017 відбуває покарання у Державній установі «Софіївська виправна колонія (№ 55)», працевлаштований днювальним відділення. Шість разів заохочувався правами начальника установи, має вісім знятих та погашених стягнень. 16.05.2021 засудженого поміщено в ДІЗО на три доби, оскільки він перешкоджав проведенню обшуку.
Крім того, при вирішенні клопотання суд, приймає до уваги ті факти, що засуджений ОСОБА_3 на профілактичному обліку установи не перебуває, однак не приймає участі в організації виховних заходів, які провадяться в установі, зокрема, участі в реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених, які, відповідно до розділу XXIV Правил внутрішнього розпорядку установи виконання покарань, спрямовані на формування та закріплення у засуджених прагнення до заняття суспільно-корисною діяльністю, сумлінного ставлення до праці, дотримання вимог законодавства та прийнятих у суспільстві правил поведінки, підвищення їх загальноосвітнього і культурного рівнів, так само засуджений не приймає участі у роботі самодіяльних організацій тощо.

При вивчених обставинах на теперішній час суд погоджується з висновком комісії Державної установи «Софіївська виправна колонія (№ 55)» та не знаходить досить підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_3 , оскільки він до теперішнього часу не проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання, а встановлені в судовому засіданні дані у своїй сукупності не можуть свідчити, на погляд суду, про його перевиховання та виправлення.

Керуючись ст. 81 КК України, п. 2 ч. 1 ст. 537, п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, суд-
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває покарання у Державній установі «Софіївська виправна колонія (№ 55)», про умовно-дострокове звільнення, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 діб з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1
18.05.2021