ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/2866/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" липня 2021 р. слідчий суддя Дарницького районного суду міста Києва ОСОБА_1 з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , за участі слідчого Дарницького управління поліції ГУ НП міста Києва ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві заяву представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про відвід слідчого Дарницького управління поліції ГУ НП міста Києва ОСОБА_6 від кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001335 від 02 травня 2021 року за ознаками злочину передбаченого за ч. 1 ст. 122 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

22 липня 2021 року від представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 надійшла до слідчого судді заява про відвід слідчого Дарницького управління поліції ГУ НП м. Києва ОСОБА_6 від кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001335 від 02 травня 2021 року за ознаками злочину передбаченого за ч. 1 ст. 122 КК України.

Заява вмотивована тим що слідчий ОСОБА_6 заінтересований у результатах вказаного криміналнього провадження, його процесуальна поведінка викликає сумніви у неупередженості кримінального провадження у межах досудового розслідування, а також з підстав некомпетентності такого слідчого, критично оцінюючи його процесуальні дії, та як на підставі відводу посилається на положення п.3 ч.1 ст. 77 КПК України - існування інших обставин, які викликають обґрунтовані сумніви в неупередженості такого слідчого.

В судове засідання заявник та його представник повторно не з`явились, про час та місце якого повідомлені належним чином судовою повісткою, телефонограмою.

Так, як у призначене судове засідання на 23 липня 2021 року, так й на 26 липня 2021 року заявником подані заяви про відкладення розгляду поданої ним заяви.

Слідчий суддя, надавши оцінку наведеній заявником підставі для повторного відкладення розгляду заяви, визнав її необгрутнованою за відсутності доказів про поважність такого неприбуття до суду.

Юридична невизначеність наслідків неявки в судове засідання заявника про відвід слідчого, позбавляє слідчого суддю можливості вжити правових заходів реагування і відповідно прийняти законне процесуальне рішення, зумовлене неприбуттям такого заявника, зокрема, залишити його без розгляду чи закрити провадження, й з метою забезпечення процесуального права заявника, слідчого, який прибув до зали суду, слідчий суддя визнав за можливе розглядати заяву за відсутності такого заявника.

Слідчий Дарницького управління поліції ГУ НП м. Києва ОСОБА_3 , який входить до групи слідчих у кримінальному провадженні за № 0001335 від 02 травня 2021 року, в судовому засіданні заяву про відвід слідчого не визнав, вважаючи, що підстав для відводу слідчого ОСОБА_6 немає, а доводи заяви про відвід слідчого є необгрутованими, такими, що не заслуговують на увагу, будь-якої заінтересованості у криміналньому провадженні такий слідчий немає.

У порядку підготовки заяви про відвід слідчого до розгляду слідчим суддею витребувані матеріали кримінального провадження № 0001335 від 02 травня 2021 року за ознаками злочину передбаченого за ч. 1 ст. 122 КК України, які стали предметом для їх дослідження в межах розляду заяви про відвід слідчого.

Слідчий суддя, оголосивши заяву про відвід слідчого, зважаючи, що заявник не прибув до зали суду, вивчивши її доводи, додані до неї матеріали, а також згідно ч.3 ст. 81 КПК України вислухавши особу, якій заявлено відвід, а також дослідивши матеріали кримінального провадження № 0001335, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 02 травня 2021 року за ознаками злочину передбаченого за ч. 1 ст. 122 КК України, приходить до настувного висновку.

Надаючи оцінку доводам заяви, визначеній підставі для відводу слідого (п.3 ч.1 ст. 77 КПК України), слідчий суддя виходить з того, що порядок відводу слідчого від участі у кримінальному провадженні врегульований ч.1 ст. 77 КПК України, відповідно до якої прокурор, слідчий не має права брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, членом сім`ї або близьким родичем сторони, заявника, потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому ж провадженні як слідчий суддя, суддя, захисник або представник, свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

Відповідно до ч. 5 ст. 40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Частиною 2 статті 9 КПК України визначено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Аналогічні положення відображені і у ч. 4 ст. 38 КПК України щодо зобов`язань самого органу досудового розслідування, які вказують, що останній має застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Тобто, повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

Неупередженість означає пізнання органами, що ведуть процес, обставин кримінального провадження у точній відповідності з дійсністю, неупередженість їх у збиранні, перевірці та оцінці доказів, безсторонність щодо всіх учасників процесу та інших осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, оскільки на прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого покладається обов`язок надати доказам належну правову оцінку за правилами ч. 1 ст. 94 КПК, та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

У відповідності до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

З норм ст. 26 КПК України вбачається, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Згідно положень ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

У свою чергу, слідчий, прокурор під час досудового розслідування, зобов`язаний детально та всебічно перевірити доводи особи, що подала таку заяву.

Згідно ч. 2 ст. 91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Практика Європейського Суду з прав людини щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування … має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь - який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (рішення у справі «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

А в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бучинська проти України» Суд констатував факт того, що не може дійти висновку, що органи влади зробили усе від них залежне для забезпечення оперативного та всебічного вжиття заходів для збору доказів, встановлення місцезнаходження та притягнення до відповідальності винних (рішення у справі « Бучинська проти України» заява № 3549/10 від 30 квітня 2015 року, п. 49), бо за потреби зростаючих високих стандартів у сфері захисту прав людини та основоположних свобод, неминуче вимагається більша рішучість при оцінці порушень основоположних цінностей демократичного суспільства (рішення у справі «Сельмуні проти Франції, заява № 235803 / 94, параграф 95, «Нечипорук і Йонкало проти України », заява № 42310/04, параграфи 148, 149 ), оскільки тягар доведення можна покласти на органи влади, адже саме вони мають надати задовільні та переконливі пояснення (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини, заява № 21986/93, п. 100, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310 / 04, параграф 150).

В свою чергу, встановлення доказового значення тих чи інших відомостей є правом слідчого, прокурора; закон надає йому можливість оцінювати докази за своїм внутрішнім переконання з урахуванням всіх обставин кримінального провадження (ст. 94 КПК України).

Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Згідно з ч. 5 ст. 80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим.

Вмотивованість відводу означає, перш за все, спроможність представлених заявником аргументів обґрунтувати сумніви у неупередженості прокурора, можливість впливу вказаних факторів (підстав) на вирішення даної справи та/або об`єктивну неможливість його участі в цьому кримінальному провадженні. Будь-який учасник кримінального провадження може не погоджуватися з вчиненими діями або постановленими рішеннями прокурора і оцінювати їх з позиції свого процесуального статусу і власного процесуального інтересу. Однак тлумачення таких дій і рішень у сенсі підстав для відводу має базуватися не лише на власному переконанні в їх умисній необ`єктивності, а й на фактичних обставинах, за допомогою яких відповідні обставини стануть очевидними і для судді, який розглядає заяву про відвід.

Враховуючи, що об`єктивних сумнівів щодо упередженості слідчого Дарницького управління поліції ГУ НП міста Києва ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001335 від 02 травня 2021 року за ознаками злочину передбаченого за ч. 1 ст. 122 КК Україні в розумінні положень ст. 77 КПК України не вбачається, а доводи, викладені в заяві заявника, належного обґрунтування не знайшли, слід дійти висновку, що заява представника представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про відвід слідчого задоволенню не підлягає.

Водночас, слідчий суддя зазначає, що непогодження сторони кримінального провадження з процесуальними діями слідчого не є підставою для відводу такого слідчого.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 77, 80 81, 83, 110, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про відвід слідчого Дарницького управління поліції ГУ НП міста Києва ОСОБА_6 від кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001335 від 02 травня 2021 року за ознаками злочину передбаченого за ч. 1 ст. 122 КК України, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ: