Справа №635/8730/20
Провадження по справі 1-в/635/117/2021
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 лютого 2021 року Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю прокурора ОСОБА_2 ,
секретар судового засідання ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Покотилівка Харківського району Харківської області клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтави, громадянина України, з неповною середньою освітою, розлученого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 07 травня 1996 року Київським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 145, ч. 2 ст. 141, ч. 2 ст. 142, ч. 3 ст. 81, ч. 2 ст. 140, ст. 42 КК України в редакції 1960 року до 6 років позбавлення волі; 24 січня 2001 року звільненого з Полицької виправної колонії № 76 Вінницької області за відбуттям строку покарання;
- 08 жовтня 2001 року Київським районним судом м. Полтави за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 140, ст. 42 КК України до 3 років позбавлення волі, звільненого 27 серпня 2003 року звільненого умовно-достроково з Кременчуцької виправної колонії № 69 Полтавської області на не відбутий строк 11 місяців;
- 29 червня 2005 року Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі;
- 30 березня 2007 року Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 187, ст. 69, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі;
- 14 грудня 2007 року Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі;
- 22 серпня 2008 року Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі;
- 23 липня 2009 року Октябрським районним судом м. Полтави за 2 ст. 309, ст. 75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік;
- 28 серпня 2009 року Диканським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 309, ч. 3 ст. 357, ч. 2 ст. 310, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі;
- 26 жовтня 2009 року Зіньківським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі;
- 21 жовтня 2009 року Диканським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі;
- 19 травня 2011 року Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 263, ч. 2 ст. 309, ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, звільненого 28 серпня 2013 року з Калинінської виправної колонії № 27 Донецької області за відбуттям строку покарання;
- 17 квітня 2014 року Диканським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 263 КК України до 240 годин громадських робіт;
- 07 листопада 2014 року Диканським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 389 КК України до 2 місяців арешту;
- 10 грудня 2015 року Ленінським районним судом м. Полтави за ч.2 ст.190, ст. 75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки, на підставі ч.2 ст. 78 КК України направлений для відбування покарання згідно ухвали Київського районного суду м. Полтави від 05 листопада 2017 року у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі,

про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання,

В С Т А Н О В И В:

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Прокурор ОСОБА_2 у судовому засіданні вважав задоволення клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання передчасним.

Представник Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність.
Засуджений ОСОБА_4 надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, клопотання підтримав.
Суд, дослідивши матеріали клопотання та матеріали особової справи засудженого, вважає клопотання таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 23 грудня 2015 року за ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358, ч.1 ст. 263, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70, ст. 75 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки.

Вирок набрав законної сили 25 січня 2016 року.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 05 листопада 2017 року ОСОБА_4 направлено для відбування покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі згідно вироку Октябрського районного суду м. Полтави від 23 грудня 2015 року.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_4 05 листопада 2017 року, кінець строку 05 травня 2021 року.

Засуджений з 24 квітня 2018 року відбуває покарання в Державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)».

Згідно характеристики на засудженого, наданої начальником відділення СПС лейтенантом внутрішньої служби ОСОБА_6 , погодженої заступником начальника установи із соціально-виховної роботи «Темнівської виправної колонії (№100)» ОСОБА_7 від 26 січня 2021 року, засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 06 листопада 2017 року. Під час тримання в державній установі «Полтавська установа виконання покарань (№23)» режим тримання не порушував, стягнень та заохочень не мав. З 24 квітня 2018 року відбуває покарання покарання в державній установі «Темнівська виправна колонія (№ 100)», за час відбування покарання характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок і умови відбування покарання та розпорядок дня установи, за що був заохочений п`ять разів, стягнень не має. Засуджений ОСОБА_4 працевлаштований до промислової зони установи, до дільниці з виготовлення крісла, розкладачки, до праці ставиться з розумною ініціативою, поставленні завдання виконує своєчасно та якісно. Засуджений підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику у свою адресу, дотримується правомірних та ввічливого ставлення з персоналом установи, до виконання робіт з благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. Засуджений бере особисту участь в організації виховних заходів, у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Фізкультура і спорт», до реалізації програми ставиться із зацікавленістю, прагне до підвищення та вдосконалення загальноосвітнього рівня, відвідує бібліотеку установи, бере участь у роботі самодіяльних організацій, входить до складу ради колективу засуджених. Соціально-корисні зв`язки з сестрою підтримує шляхом листування, телефонних розмов, отримання посилок та передач, стосунки доброзичливі, позитивно впливають на процес виправлення. За вироком суду засуджений має судові витрати в розмірі 613,80 гривень, які відшкодовані достроково у повному обсязі. На профілактичних обліках установи засуджений не перебуває.
Адміністрація виправної колонії вважає, що засуджений ОСОБА_4 за час відбування покарання сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, на підставі ст. 81 КК України його можливо звільнити від відбування покарання умовно-достроково.
Відповідно до положень ст. 81 КК України особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Виконання призначеного покарання є доцільним тільки за тієї умови, що ним досягається поставлена в законі мета: крім кари ще і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів. Якщо ця мета може бути досягнута ще до закінчення призначеного судом строку покарання, то в подальшому у його виконанні відпадає необхідність. З огляду на це, закон передбачає можливість застосування судом умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
За змістом кримінального закону умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду і можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а умовно-достроковому звільненню підлягають лише ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення. Для цього всі дані про особу беруться у сукупності, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а саме виправлення засудженого.

У відповідності до положень п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміни не відбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 року, суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.
Згідно до положень ст.6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя у суспільстві.
Сумлінна поведінка засудженого означає зразкове дотримання вимог режиму, правил внутрішнього розпорядку; додержанні дисципліни; виконанні вказівок і розпоряджень адміністрації пенітенціарної установи; наявності заохочень і відсутності стягнень; участі у самодіяльних організаціях засуджених; товариському ставленні до інших засуджених.

Крім того, сумлінна поведінка передбачає не тільки наявність у засудженого заохочень, застосованих у порядку, визначеному законодавством, а і те, що він подає позитивний приклад для поведінки інших засуджених.

Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти добропорядне, відповідальне та чесне ставлення до покладених на особу трудових обов`язків; працьовитість, додержання правил трудового розпорядку, вимог трудового законодавства, правил охорони праці та техніки безпеки; бережливе використання певного обладнання, інструментів, матеріалів тощо.

При визначенні сумлінності в поведінці засудженого та його ставленні до праці мають значення не окремі вчинки, а стабільна, постійна лінія поведінки та спосіб життя засудженого за весь час відбування ним покарання.

Судом встановлено, що згідно довідки про заохочення та стягнення на засудженого ОСОБА_4 , останній мав п`ять заохочень та жодного стягнення.

З травня 2018 року ОСОБА_4 працевлаштований до промислової зони установи.

Відповідно до довідки про майновий позов, який підлягає відшкодуванню за вироком суду, ОСОБА_4 станом на 27 січня 2021 року достроково відшкодував процесуальні витрати за вироком суду у розмірі 613,80 гривень.

Водночас, з матеріалів особової справи засудженого вбачається, що ОСОБА_4 протягом майже всього часу відбування покарання характеризувався посередньо, позитивно характеризується лише останнім часом, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи останній ставився не завжди сумлінно через особисту неорганізованість, не приділяв уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи та предметів, якими користувався під час виконання дорученої роботи, не завжди сумлінно ставився до праці, потребував контролю з боку персоналу установи.

Крім того, ОСОБА_4 неодноразово судимий, в тому числі за вчинення тяжких злочинів.

Зазначені факти свідчать про те, що ОСОБА_4 має стійку тенденцію на систематичне вчинення злочинів, а також про неефективність застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Враховуючи характеристики засудженого, його поведінку та спосіб життя за час відбуття покарання, ставлення засудженого до праці, суд приходить до висновку про відсутність даних, які б свідчили про виправлення засудженого та досягнення цілей покарання в більш короткий термін, а тому суд приходить до висновку про неможливість застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.
Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а засудженим в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1