У Х В А Л А

Справа № 184/810/21
Номер провадження 1-кс/184/198/21

29 квітня 2021 рокум. Покров

Слідчий суддя Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчого СВ ВП №2 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 від 26.04.2021 року про арешт тимчасово вилученого майна по кримінальному провадженню № 0000058 від 26.04.2021 року, за попередньою правовою кваліфікацією, передбаченою ч. 1 ст. 203-2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

26.04.2021 року до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області надійшло клопотання слідчого СВ ВП №2 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна по кримінальному провадженню № 0000058 від 26.04.2021 року, за попередньою правовою кваліфікацією, передбаченою ч. 1 ст. 203-2 КК України КК України.

Клопотання слідчий обґрунтовує тим, що в провадженні СВ ВП №2 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до ЄРДР за № 0000058 від 26.04.2021 року, за попередньою правовою кваліфікацією, передбаченою ч. 1 ст. 203-2 КК України, за заявою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який звернувся з метою інформування, що 25.04.2021 о 14.00 в приміщенні по АДРЕСА_1 , він проводив вільний час, після чого до нього підійшла невідома жінка та зробила зауваження, з чим він не погодився, таким чином остання його утримувала словесною розмовою.

25.04.2021 слідчим проведено огляд місця події, а саме: приміщення, розташоване за адресою АДРЕСА_1 . В ході огляду якого виявлено п`ять системних блоків та три ноутбуки, які опечатано та вилучено до ВП №2 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області.

За даним фактом СВ ВП №2 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області було розпочато кримінальне провадження, відомості про яке 26.04.2021 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000058, за фактом того, що у нежитловому приміщенні, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 , невідомою особою був організований гральний заклад, у якому, в порушення Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні» від 15.05.2009 року, надаються послуги у сфері грального бізнесу. За ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.203-2 КК України.

Постановою слідчого СВ ВП №2 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 від 26 квітня 2021 року вилучене майно (п`ять системних блоків ти три ноутбуки) визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні, та залишено на зберігання у приміщенні відділення поліції №2 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області.

Клопотання мотивоване тим, що вилучене 25.04.2021 зазначене майно має суттєве значення при розслідуванні даного кримінального правопорушення, а саме з метою їх збереження, оскільки воно було предметом вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі сліди кримінального правопорушення і, відповідно до ч.1 ст.98 КПК України, за цими ознаками є речовими доказами.

Під час досудового розслідування виникла необхідність в накладені арешту на це майно, для подальшого проведення з ним слідчих дій (в тому числі і експертного дослідження) для отримання доказів причетності певної особи до надання послуг у сфері грального бізнесу. Залишити зазначене майно у осіб, які ним користувалися не допустимо, у зв`язку з тим, що розслідується кримінальне провадження за фактом зайняття гральним бізнесом і саме це майно є доказом вчинення зазначеними особами кримінального правопорушення. Тому є обґрунтований ризик того, що зазначені особи з метою уникнення кримінальної відповідальності знищать, приховають і перетворять вищевказані речові докази.
Слідчий та прокурор в судовому засіданні клопотання підтримали та просили задовольнити.

Свідок ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилася. Згідно рапорту старшого лейтенанта поліції Є.Клокова від 28.04.2021 року, останню, зі слів сусідів, вже близько одного місяця за місцем мешкання не бачили; номер мобільного телефону, який був залишений як контактний вимкнутий.

Слідчий суддя, заслухавши слідчого, прокурора, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Як встановлено в судовому засіданні, тимчасово вилучене майно, на яке слідчий просить накласти арешт, було вилучено в ході проведення огляду приміщення, розташоване за адресою АДРЕСА_1 .

При цьому ч. 2 ст. 170 КПК України передбачає, що Арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
В свою чергу, п.1, 3 ч.2 ст. 171 КПК України встановлює, що у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.
Відповідно до ч.1 статті 223 КПК України, слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 237 КПК України, з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів. Огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.
Відповідно до ст. 233 КПК України встановлено, що ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді. Винятком з цього правила є невідкладні випадки, пов`язані із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення, в разі чого прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді, а останній, розглядаючи таке клопотання згідно з вимогами ст. 234 КПК, зобов`язаний перевірити, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. Відповідно до п.1) ч.5 ст. 234 КПК України, слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про обшук, якщо прокурор, слідчий не доведе наявність достатніх підстав вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення.
Проте, як встановлено в судовому засіданні, володільця майна, розташованого в приміщенні за адресою АДРЕСА_1 , не встановлено перед початком проведення огляду вказаного приміщення. Добровільний дозвіл на проведення зазначеної слідчої дії слідчому ОСОБА_3 по кримінальному провадженню № 0000058 від 26.04.2021 року надала свідок ОСОБА_6 , котра, згідно її письмових пояснень, стажується в інтернет кафе за вказаною адресою і не є власником чи володільцем зазначеного приміщення. Всупереч ч. 2 ст. 171 КПК України, до клопотання про арешт тимчасово вилученого майна не додано документів, які підтверджують право власності на майно, що належить арештовувати або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваними, обвинуваченими, третіми особами таким майном. А отже, проведений огляд і здійснене вилучення майна не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону. Крім того, слідчому судді не доведено наявність ризиків, передбачених абзацом 2 ч.1 ст. 170, а саме: можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вказаного майна.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 167, 170-173, 309, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя, ?
ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ ВП №2 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 від 26.04.2021 року про арешт тимчасово вилученого майна по кримінальному провадженню № 0000058 від 26.04.2021 року, за попередньою правовою кваліфікацією, передбаченою ч. 1 ст. 203-2 КК України відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст ухвали виготовлено о 16 год. 00 хв. 29.04.2021 року.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_1