В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" лютого 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарях: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

за участю прокурорів: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

захисника: ОСОБА_11

потерпілої: ОСОБА_12 ,

обвинуваченого: ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва кримінальне провадження №0011296 на підставі обвинувального акту за обвинуваченням

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, громадянина України, з вищою освітою, непрацюючого, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , станом на момент інкримінованих дій не судимого в силу ст.89 КК України, судимого:
1)15 грудня 1998 року вироком Залізничного районного суду м.Києва за ч.2 ст.140, ч.2 ст.86 КК України (в редакції 1960 року), із застосуванням ст.42 КК України (в редакції 1960 року) на 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;
2)25 вересня 2008 року вироком Деснянського районного суду м.Києва за ч.2 ст.185 КК України (в редакції 2001 року) на 1 рік 3 місяці позбавлення волі;
3)13 січня 2011 року вироком Деснянського районного суду м.Києва за ч.1 ст.121 КК України (в редакції 2001 року) на 6 років позбавлення волі;
4)13 березня 2018 року вироком Деснянського районного суду м.Києв за ч.2 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі;
5)27 березня 2018 року вироком Дніпровського районного суду м.Києва за ч.2 ст.185 КК України на 6 місяців арешту,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186ч.2 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_13 12.08.2017 року, приблизно о 22 годині 50 хвилин, діючи за попередньою змовою з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , біля дитячого майданчика, звернули увагу на раніше незнайому ОСОБА_12 , яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння, при цьому у ОСОБА_13 та особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, належного ОСОБА_12 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою власного протиправного збагачення, ОСОБА_13 за попередньою змовою з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, скориставшись тим, що потерпіла ОСОБА_12 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, відкрито викрали, належне останній майно, а саме: золотий ланцюжок з хрестиком, золотий браслет та мобільний телефон марки «LG D 724» (IMEI: НОМЕР_1 ) на загальну суму 26000 гривень.

Після цього, ОСОБА_13 з відкрито викраденим майном, що належало потерпілій ОСОБА_12 зникли з місця вчинення злочину, однак невдовзі неподалік були затримані свідками даної події.

Своїми злочинними діями ОСОБА_13 , разом з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження завдав потерпілій ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 26000 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_13 , будучи допитаним в судовому засіданні, свою вину у відкритому заволодінні чужим майном за попередньою змовою групою осіб не визнав, заперечив свою причетність до вчинення даного кримінального правопорушення, при цьому пояснив, що в день події, приблизно о 23 годині 00 хвилин, він знаходився в кафе по АДРЕСА_2 , де відпочивав зі своїми знайомими, серед яких була свідок ОСОБА_14 . Під час відпочинку, він разом з останньою вийшов з кафе попалити, при цьому почув крики жінки про допомогу, у зв`язку з чим, побіг в напрямку дитячого майданчика, звідки лунали крики, де побачив молодого чоловіка, зростом, приблизно 170-172 см, який побіг від дитячого майданчика, звідки лунали крики, а тому став переслідувати останнього. В ході переслідування, особа, яку він переслідував, щось викинула на землю. В подальшому, на місце події приїхали працівники поліції, які його затримали та забрали до управління поліції.

Провівши судовий розгляд лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, виходячи з наступного.

Так, потерпіла ОСОБА_12 , будучи допитаною в судовому засіданні пояснила, що в день події вона знаходилась за адресою: АДРЕСА_2 , поряд з дитячим майданчиком, який освітлювався штучним освітленням ліхтарів. Приблизно о 21 годині 00 хвилин, в той час, як вона розмовляла по телефону, до неї підійшли ззаду невідомі особи та здійснили напад, в ході якого вирвали з рук мобільний телефон, а також зірвали з шиї золотий ланцюжок з хрестиком та заволоділи золотим браслетом, при цьому обвинувачений вирвав у неї з рук мобільний телефон, наказавши їй мовчати. Після цього, особи, які вчинили напад стали тікати з місця події, однак їх почали переслідувати свідки даної події, які затримали обвинуваченого, приблизно на відстані 200 метрів від місця події. При затриманні у обвинуваченого, який був одягнутий в куртку сірого кольору та кепку чорно-червоного кольору, було виявлено лише телефон, а золотих прикрас при ньому не було. Надалі, обвинувачений в присутності свідків, які його затримали та працівників поліції вибачився перед нею та звернувся з проханням не розголошувати обставин даної події, а також, повідомив, що до цього був неодноразово судимим. Крім того, в судовому засіданні, потерпіла ОСОБА_12 зазначила і вказала на обвинуваченого ОСОБА_13 , як на особу, яку вона впізнає за голосом та за дефектом мовлення, яка вчинила відносно неї кримінальне правопорушення та відкрито заволоділа її майном.

Із показань свідка ОСОБА_15 вбачається, що в день події, він разом з дружиною та дитиною знаходились поряд з дитячим майданчиком, що розташований по АДРЕСА_2 , який був освітлений штучним освітленням. При цьому, почув крик жінки та побачив двох чоловіків, які тікали з місця події. Надалі, він став переслідувати їх та кричав в ході переслідування вимогу зупинитись. Одним із чоловіків, яких він переслідував є обвинувачений, який зупинився біля другого під`їзду будинку, інша невідома йому особа залишила місце події. Поряд з цим, свідок зазначив, що в той час, коли обвинувачений зупинився, останній зробив вигляд, що він непричетний до вчинення протиправних дій, при цьому поводився спокійно та зазначив, що начебто переслідував осіб, які вчинили протиправні дії. Поряд з цим, свідок також зазначив, що бачив мобільний телефон потерпілої на землі на відстані, приблизно 7 метрів від обвинуваченго.

Допитаний свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні показав, що в день події, приблизно о 22 годині, за адресою: м.Київ, вулиця Райдужна, 2а, він разом з дружиною відпочивали поряд з дитячим майданчиком, при цьому почули крики жінки про допомогу, після яких, з кущів вибігли два чоловіка, один з яких став тікати, а інший викинув невідомий предмет під автомобіль. Надалі, приїхали працівники поліції, які дістали з-під автомобіля мобільний телефон, що впізнала потерпіла. Поряд з цим, свідок зазначив, що в ході переслідування, особи, які вчинили правопорушення завжди знаходились в його полі зору, нікуди не зникали. Обвинувачений під час переслідування скинув речі під припаркований автомобіль, з під якого в ході огляду місця події було вилучено мобільний телефон. Крім того, вказав, що було затримано саме ту особу, яка тікала від потерпілої з місця події та скинула в ході переслідування мобільний телефон, що впізнала потерпіла, як такий, що належить їй. Також, свідок зазначив, що на місці затримання потерпіла, крім іншого, звинувачувала обвинуваченого, в тому числі у викраденні виробів із золота.

Із показань, допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_14 вбачається, що в день події, приблизно о 22 годині 00 хвилин, вона перебувала в кафе, що розташоване по вулиці Райдужній у м.Києві разом з обвинуваченим та іншими знайомими. В подальшому, в ході відпочинку вони вийшли з приміщення кафе та почули крик жінки про допомогу. Обвинувачений одразу побіг на крик жінки, після чого, вона повернулася до приміщення кафе за своїми речами та побігла за обвинуваченим, при цьому на місці події побачила обвинуваченого, який заперечував свою причетність свою причетність до вчинення кримінального правопорушення.

Вищенаведені показання потерпілої про вчинення ОСОБА_13 відкритого викрадення, належного їй мобільного телефона «LG D 724» біля дитячого майданчика по АДРЕСА_2 за обставин, встановлених органом досудового розслідування, є чіткими, послідовними, детальними та підтверджуються показаннями свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , що узгоджуються між собою щодо факту заволодіння ОСОБА_13 вказаним мобільним телефоном та виробами із золота, а також об`єктивно підтверджуються:

- даними рапорту інспектора роти №4 батальйону №3 УПП в м.Києві ОСОБА_17 , ОСОБА_18 від 12.08.2017 року про те, ще прибувши за місцем виклику за адресою: м.Київ, вулиця Райдужна, 2б було виявлено двох свідків події ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які переслідували та затримали, чоловіка, який тікав з місця події та представився ОСОБА_13 , при цьому потерпіла ОСОБА_12 вказала на останнього, як на особу, що разом з іншим чоловіком відкрито заволоділа її мобільним телефоном та золотими прикрасами;

-даними протоколу проведення слідчого експерименту від 13.08.2017 року за участю свідка ОСОБА_15 , який в ході слідчого експерименту добровільно в присутності двох понятих розповів про те, що 12 серпня 2017 року, приблизно о 22 годині 50 хвилин двоє раніше невідомих осіб за адресою: АДРЕСА_2 відкрито заволоділи майном потерпілої, після чого, один з вказаних чоловіків в ході безперервного переслідування свідками був затриманий, біля якого в подальшому було виявлено та вилучено мобільний телефон потерпілої працівниками поліції;

-даними протоколу проведення слідчого експерименту від 16.09.2017 року за участю свідка ОСОБА_16 , який в ході слідчого експерименту також добровільно в присутності двох понятих розповів про те, що 12 серпня 2017 року, приблизно о 22 годині 50 хвилин двоє раніше невідомих осіб за адресою: АДРЕСА_2 відкрито заволоділи майном потерпілої, після чого, один з вказаних чоловіків в ході безперервного переслідування свідками був затриманий, біля якого в подальшому було виявлено та вилучено мобільний телефон потерпілої працівниками поліції;

- даними протоколу огляду речей від 04.09.2017 року про те, що в ході даної слідчої дії було оглянуто вилучений телефон марки «LG D 724» (IMEI: НОМЕР_1 ), який потерпіла впізнала, як такий, що належить їй;

- даними довідки ФОП ОСОБА_19 від 12.08.2017 року про те, що вартість належного потерпілій мобільного телефону «LG-D724» з урахуванням зносу, становить 3500 гривень;

- іншими зібраними по справі та дослідженими в судовому засіданні доказами.
Аналізуючи вищенаведені показання обвинуваченого ОСОБА_13 , потерпілої ОСОБА_12 , свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та вищевказані письмові докази, надані стороною обвинувачення у їх сукупності, що були досліджені судом під час судового розгляду, суд приходить до наступного.

Так, відповідно до вимог ч.1 ст.84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно з положеннями ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні поряд з іншим підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення, а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення.

Відповідно до вимог ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права, що в тому числі закріплено положеннями ч.5 ст.9 КПК України щодо застосування кримінального процесуального законодавства України з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, як один з принципів законності, визначених серед інших засадами кримінального провадження.

Разом з тим, згідно з рішенням Конституційного Суду України №12 рп/2011 від 20 жовтня 2011 року, визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

А тому, відповідно до вимог ст.94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке грунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до висновку, що під час судового розгляду знайшла підтвердження та доведеність винуватість обвинуваченого ОСОБА_13 у відкритому викраденні чужого майна за попередньою змовою групою осіб.

Посилання обвинуваченого на те, що він не вчиняв дій, направлених на відкрите заволодіння чужим майном, суд визнає необґрунтованими, оскільки вони спростовуються в цій частині показаннями потерпілої ОСОБА_12 , яка в судому засіданні надала чіткі, логічні послідовні показання та вказала на ОСОБА_13 як на особу, яка разом з невстановленою слідством особою вчинила щодо неї грабіж, при цьому зазначила, що впізнала обвинуваченого по голосу та за дефектами мовлення, який 12.08.2017 року, приблизно о 21 годині 00 хвилин, за адресою: м.Київ, вулиця Райдужна, 2а, поблизу дитячого майданчика, підійшов до неї та, діючи відкрито з іншою особою вирвали з рук її мобільний телефон, а також зірвали золотий ланцюжок з хрестиком та заволоділи золотим браслетом.

Крім того, вказані твердження ОСОБА_13 , також спростовуються вищезазначеними показаннями свідків ОСОБА_15 і ОСОБА_16 , які переслідували осіб, що тікали з місця події та в ході безперервного переслідування затримали саме обвинуваченого ОСОБА_13 , біля якого було вилучено мобільний телефон, що впізнала потерпіла.

А тому, з наведених підстав, суд не приймає до уваги показання свідка ОСОБА_14 про те, що ОСОБА_13 непричетний до вчинення вказаного злочину, оскільки показання даного свідка також спростовуються вищенаведеними показаннями потерпілої, свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та сукупністю зібраних по справі доказів, що були досліджені судом.

У суду немає підстав не довіряти показанням потерпілої ОСОБА_12 , в тому числі щодо переліку та вартості викраденого майна, а також показанням свідківОСОБА_15 і ОСОБА_16 , оскільки в судовому засіданні не встановлено обставин для обмови вказаними особами обвинуваченого ОСОБА_13 .
Аналізуючи наведене, суд визнає доведеною вину ОСОБА_13 у вчиненні інкримінованого йому злочину за ч.2 ст.186 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив відкрите викрадення чужого майна /грабіж/ за попередньою змовою групою осіб.
Поряд з цим, слід зазначити, що матеріали кримінального провадження свідчать про наявність в діях ОСОБА_13 такої кваліфікуючої ознаки як повторність, разом з тим, обвинувачення останньому в цій частині не висувалось, а тому суд, розглядаючи справу лише в межах висунутого обвинувачення позбавлений можливості вийти за межі висунутого обвинувачення та самостійно кваліфікувати дії обвинуваченого за додатковою кваліфікуючою обставиною.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_13 покарання, суд відповідно до вимог ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу обвинуваченого, який не працював, не одружений, немає соціальних зв`язків, має незадовільний стан здоров`я, раніше неодноразово судимий, майно власнику повернуто.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_13 , судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_13 , судом визнано рецидив злочинів.

З урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до тяжких злочинів, враховуючи обставини кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_13 , який раніше неодноразово судимий та схильний до вчинення злочинів, з метою забезпечення ефективного виховного впливу на обвинуваченого, його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, суд вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі

На думку суду, таке покарання буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів (кримінальних правопорушень).

У зв`язку з наведеним, підстав для застосування ст.75 КК України суд не вбачає.

Крім того, остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_13 слід призначити за правилами ч.4 ст.70 КК України, оскільки кримінальне правопорушення, за яке ОСОБА_13 засуджується цим вироком вчинив до постановлення вироку Дніпровського районного суду м.Києва від 27 березня 2018 року та вироку Деснянського районного суду м.Києва від 13 березня 2018 року.

Поряд з цим, також суд вважає за необхідне відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_13 частково відбуте ним покарання за вироком Деснянського районного суду м.Києва від 13 березня 2018 року а саме: з 03 жовтня 2017 року по 04 лютого 2021 року, у період якого було фактично ОСОБА_20 відбуто покарання, призначене вироком Дніпровського районного суду м.Києва від 27 березня 2018 року у виді 6 (шести) місяців арешту.

Речові докази по справі: компакт-диск типу DVD-RW, на якому міститься відеозапис з карти пам`яті «SanDisc» відеокамери «JVC», на яку здійснювався безперервний відеозапис проведення слідчого експерименту, за адресою: м.Київ, вул. Райдужна, 2-А, що приєднаний до матеріалів кримінального провадження слід зберігати при матеріалах кримінального провадження як джерело доказів; мобільний телефон марки «LG D724», з білою кришкою та акумуляторною батареєю, в середині якого знаходились 2 сім карти мобільних операторів МТС та Київстар, та карта пам`яті на 4 Гб, який повернутий під зберігальну розписку потерпілій ОСОБА_12 слід залишити у володінні та розпорядженні потерпілої.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Керуючись ст.ст.368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,-

засудив:
ОСОБА_13 визнати винними у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК Україниі призначити йому покарання за цей злочин у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ст.70ч.4 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення більш суворим покаранням, призначеним вироком Дніпровського районного суду м.Києва від 04.02.2021 року у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, менш суворого покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, призначеного вироком Деснянського районного суду м.Києва від 13 березня 2018 року та покарання у виді 6 (шести) місяців арешту, призначеного вироком Дніпровського районного суду м.Києва від 27 березня 2018 року, призначити остаточно до відбуття ОСОБА_13 покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_13 обчислювати з дати постановлення вироку 04 лютого 2021 року та зарахувати в строк відбування покарання частково відбуте ним покарання за вироком Деснянського районного суду м.Києва від 13 березня 2018 року а саме: з 03 жовтня 2017 року по 04 лютого 2021 року, у період якого було фактично ОСОБА_20 відбуто покарання, призначене вироком Дніпровського районного суду м.Києва від 27 березня 2018 року у виді 6 (шести) місяців арешту.

ОСОБА_13 на момент постановлення даного вироку знаходиться під вартою та відбуває покарання за вироком Деснянського районного суду м.Києва від 13 березня 2018 року.

Речові докази по справі: компакт-диск типу DVD-RW, на якому міститься відеозапис з карти пам`яті «SanDisc» відеокамери «JVC», на яку здійснювався безперервний відеозапис проведення слідчого експерименту, за адресою: м.Київ, вул. Райдужна, 2-А, що приєднаний до матеріалів кримінального провадження зберігати при матеріалах кримінального провадження як джерело доказів; мобільний телефон марки «LG D724», з білою кришкою та акумуляторною батареєю, в середині якого знаходились 2 сім карти мобільних операторів МТС та Київстар, та карта пам`яті на 4 Гб, який повернутий під зберігальну розписку потерпілій ОСОБА_12 залишити у володінні та розпорядженні потерпілої.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Суддя: