УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2021 року м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря: - ОСОБА_4
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 02.07.2021р.

Учасники судового провадження:
прокурор: ОСОБА_6
третя особа: ОСОБА_7 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Апелянт просить скасувати ухвалу слідчого судді.
Короткий зміст рішення слідчого судді.
Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 02.07.2021р. накладено арешт на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_5 , із забороною будь-кому розпоряджатися нею.
Узагальнені доводи апелянта.
Вважає ухвала незаконно, такою, що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Стверджує, що зазначені в ухвалі слідчого судді обставини не відповідають дійсності, не підкріплені жодними доказами.

Наголошує, що жодній особі не пред`явлена підозра у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, не зазначено, які саме документи було підроблено, не проведені відповідні експертизи документів, які заявник вважає підробленими, не встановлені обставини кримінального правопорушення, не встановлено факт протиправного заволодіння квартирою.

__________________________________________________________________
Провадження: № 11-сс/812/642 /21 Слідча суддя: ОСОБА_8
арешт майна Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1

Зазначає, що заявника не визнано потерпілим.
Окрім того, апелянт звертає увагу на те, щовін придбав вказану квартиру на підставі договору купівлі-продажу, право власності було зареєстровано відповідно до вимог закону, де при реєстрації перевірялися всі необхідні документи державним реєстратором.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
01.07.2021 р. старший слідчий в ОВС СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_9 в рамках здійснення досудового розслідування кримінального провадження №0000708, звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просив накласти арешт на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_5 та розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом заборони будь-кому розпоряджатися ним, зокрема здійснювати будь-які дії купівлі продажу, відчуження, або інші форми розпорядження, які можуть призвести до переходу власності на вказане майно, до скасування арешту у порядку, встановленому КПК України.
Задовольняючи клопотання прокурора, слідчий суддя зазначив, що наявні обґрунтовані підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 190 КК України, зазначене у клопотанні слідчого майно може мати доказове значення у кримінальному провадженні, відповідає критеріям ст. 98 КПК України, у зв`язку із чим є необхідність його збереження.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора та третьої особи ОСОБА_7 , які вважали ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу ОСОБА_5 просили залишити без задоволення, вивчивши надані матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд встановив наступне.
В провадженні СУ ГУНП в Миколаївській області знаходиться кримінальне провадження № 0000708, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.05.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, за фактом заволодіння шляхом обману квартирою АДРЕСА_1 .
Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, квартира АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_5 .
Зважаючи, що на даний час у органу досудового розслідування є всі підстави вважати, що в діях певних осіб, вбачаються ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.190 КК України, слідчий суддя наклав арешт на вищезазначене майно з метою його збереження.
З ухвали слідчого вбачається, що наведені в клопотанні слідчого доводи про накладення арешту на майно перевірялись судом першої інстанції, при цьому було вислухано доводи слідчого, досліджені матеріали справи, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на нерухоме майно, а саме квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , з тих підстав зазначене майно може мати доказове значення , відповідає критеріям ст.98 КПК України.
Як вважає колегія суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту.
Колегія суддів погоджується з такими висновками слідчого судді.
З огляду на положення п.1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Оскільки, у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що майно, а саме квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , може бути передано або відчужено, арешт на це майно слідчим суддею накладено обґрунтовано, за наявності для цього достатніх правових підстав.
Арешт майна з підстав передбачених п.1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.
При цьому слід зауважити, що до завдань суду на даному етапі провадження не належить оцінювати, наскільки повно органом досудового розслідування зібрано докази, що стосуються зазначеного кримінального провадження. Його завдання полягає в тому, щоб дослідити ті обставини кримінального провадження, про які органу досудового розслідування відомо на даний час та які дають достатньо обґрунтовані підстави для звернення до суду з відповідним клопотанням про арешт майна.
Як вбачається з ухвали слідчого судді, суд дослідив зазначені обставини та не знайшов у висновках органу досудового розслідування при зверненні з клопотанням про накладення арешту на майно, порушень вимог КПК України.
Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.
Всі інші підстави підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.
За такого, апеляційна скарга ОСОБА_5 не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 376,405, 407, 422, 532 КПК України, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 02.07.2021 року без зміни.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: