справа № 208/2957/18
№ провадження 1-кс/208/124/21
УХВАЛА
Іменем України

03 лютого 2021 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Дніпродзержинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 слідчого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого, погоджене з прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах кримінального провадження № 0000776 від 10.05.2018 року за ч. 2 ст. 186 КК України, відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, 11.07.2018 р. оголошено в розшук ,-

в с т а н о в и в:

Слідчий звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, 11.07.2018 р. оголошено в розшук.

Слідчий у своєму клопотанні посилається на те, що ОСОБА_6 може переховуватись від органу досудового розслідування та / або суду, так як підозрюваний впродовж однієї доби вчинив три тяжкі кримінальні правопорушення, незаконно впливати на свідків зазначеного кримінального провадження, вчините інше кримінальне правопорушення.

В судовому засіданні слідчий підтримав своє клопотання, посилався на обставини зазначені в клопотанні, наполягав на застосуванні щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор підтримав клопотання слідчого та просив його задовольнити з підстав, наведених у клопотанні, наполягав на застосуванні щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя, вислухавши слідчого, прокурора, вивчивши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

У провадженні СВ Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000776 від 10.05.2018 року за ч. 2 ст. 186 КК України.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 02.05.2018 приблизно о 20.00 год. (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував біля території КВНЗ «Кам`янський медичний коледж» ДОР», що розташований за адресою: м. Кам`янське, вул. Медична, 7. Там він побачив як раніше незнайомих йому свідка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з якими у них виник конфлікт, в ході якого свідок ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , вдарив ОСОБА_8 , після чого у нього з кишені випав мобільний телефон «Sony Xperia XA Dual F3112» IMEI НОМЕР_1 , НОМЕР_2 . В цей момент ОСОБА_5 побачив, як ОСОБА_7 підібрав зазначений мобільний телефон, який належить потерпілому ОСОБА_8 та сховав його до своєї кишені. В цей момент у ОСОБА_5 раптово виник протиправний умисел, спрямований на відкрите, із корисливого мотиву, викрадення у ОСОБА_7 зазначеного вище належного ОСОБА_8 мобільного телефону.

02.05.2018 приблизно о 20.00 год. (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено), перебуваючи біля території КВНЗ «Кам`янський медичний коледж» ДОР», що розташований за адресою: м. Кам`янське, вул. Медична, 7, реалізуючи свій раптово виниклий протиправний умисел, спрямований на відкрите, із корисливого мотиву, викрадення у ОСОБА_7 зазначеного вище належного ОСОБА_8 мобільного телефону, діючи із прямим умислом, цілковито усвідомлюючи протиправний та відкритий характер свого діяння, розуміючи при цьому, що своїми діями він вчиняє відкрите протиправне вилучення чужого майна поза волею власника, ОСОБА_5 підійшов до ОСОБА_7 та сказав йому, щоб останній віддав ОСОБА_5 мобільний телефон «Sony Xperia XA Dual F3112» IMEI НОМЕР_1 , НОМЕР_2 . Однак ОСОБА_7 вимогу ОСОБА_5 проігнорував. Продовжуючи реалізацію свого протиправного умислу, з метою придушення волі ОСОБА_7 до супротиву протиправним діям, ОСОБА_5 наніс останньому не більше трьох ударів рукою по голові ОСОБА_7 , від чого останній відчув фізичний біль. Таким чином ОСОБА_5 застосував до ОСОБА_7 насильство, що не є небезпечним для його життя та здоров`я, чим придушив його волю до супротиву протиправним діям. Внаслідок застосування до ОСОБА_7 насильства, останній, побоюючись за свої життя та здоров`я, дістав з кишені штанів мобільний телефон «Sony Xperia XA Dual F3112» IMEI НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_8 , та передав його ОСОБА_5 . Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №2449-18 від 22.05.2018 вартість мобільного телефону «Sony Xperia XA Dual F3112» IMEI НОМЕР_1 , НОМЕР_2 становить 1 350, 00 грн.

З метою отримання реальної можливості розпоряджатись викраденим майном, тобто з метою доведення свого протиправного умислу до кінця, ОСОБА_5 разом із викраденим мобільним телефон з місця вчинення кримінального правопорушення втік та отримав реальну можливість розпоряджатись викраденим майном. Таким чином ОСОБА_10 довів свій протиправний умисел до кінця.

Таким чином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Повторно, 02.05.2018 приблизно о 22.00 год. (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив біля території ДЗ «СМСЧ №8» МОЗ України, що розташований за адресою: м. Кам`янське, пр. Аношкіна, 67. Там він побачив раніше незнайомого йому ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . В цей момент у ОСОБА_5 раптово виник протиправний умисел, спрямований на відкрите, із корисливого мотиву, викрадення у ОСОБА_11 будь-якого майна, яке було при ньому та могло мати майнову цінність.

02.05.2018 приблизно о 22.00 год. (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено), перебуваючи біля території ДЗ «СМСЧ №8» МОЗ України, що розташований за адресою: м. Кам`янське, пр. Аношкіна, 67, реалізуючи свій раптово виниклий протиправний умисел, спрямований на відкрите, із корисливого мотиву, викрадення у ОСОБА_11 його майна, діючи із прямим умислом, цілковито усвідомлюючи протиправний та відкритий характер свого діяння, розуміючи при цьому, що своїми діями він вчиняє відкрите протиправне вилучення чужого майна поза волею власника, ОСОБА_5 підійшов ззаду до ОСОБА_11 та лівою рукою наніс один удар останньому по голові, від чого ОСОБА_11 відчув фізичний біль, втратив рівновагу та впав на асфальт. Таким чином ОСОБА_5 застосував до ОСОБА_11 насильство, що не є небезпечним для його життя та здоров`я, чим придушив його волю до супротиву протиправним діям. Усвідомлюючи, що внаслідок застосування до ОСОБА_11 насильства, останній не міг чинити опір протиправним діям, ОСОБА_5 дістав з правої кишені шортів ОСОБА_11 мобільний телефон «Huawei» золотистого кольору (майнової цінності для потерпілого не становить), зняв з голови навушники «Koss Porta Pro» (вартість яких згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №2448-18 від 22.05.2018 становить 396, 80 грн.), а також зняв з правої руки наручний годинник кварцевий, марка та модель якого в ході досудового розслідування не встановлені (майнової цінності для потерпілого не становить).

З метою отримання реальної можливості розпоряджатись викраденим майном, тобто з метою доведення свого протиправного умислу до кінця, ОСОБА_5 разом із викраденим мобільним телефон з місця вчинення кримінального правопорушення втік та отримав реальну можливість розпоряджатись викраденим майном. Таким чином ОСОБА_10 довів свій протиправний умисел до кінця.

Таким чином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому повторно, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Повторно, 03.05.2018 приблизно о 02.30 год. (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував у дворі буд. АДРЕСА_2 , де у нього виник конфлікт із раніше незнайомим йому ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в ході якого ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_12 тілесні ушкодження невстановленої тяжкості (за даним фактом ОСОБА_12 відмовився від написання заяви, у зв`язку із чим, на підставі ст.477 КПК України відомості про зазначений факт до ЄРДР не вносились). При цьому ОСОБА_12 лежав біля стіни будинку та не міг чинити опір будь-яким протиправним діям. В цей момент у ОСОБА_5 раптово виник протиправний умисел, спрямований на відкрите, із корисливого мотиву, викрадення у ОСОБА_12 будь-якого майна, яке було при ньому та могло мати майнову цінність.

03.05.2018 приблизно о 02.30 год. (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено), перебуваючи дворі буд. АДРЕСА_2 , реалізуючи свій раптово виниклий протиправний умисел, спрямований на відкрите, із корисливого мотиву, викрадення у ОСОБА_12 його майна, діючи із прямим умислом, цілковито усвідомлюючи протиправний та відкритий характер свого діяння, розуміючи при цьому, що своїми діями він вчиняє відкрите протиправне вилучення чужого майна поза волею власника, ОСОБА_5 підійшов до ОСОБА_12 та рукою дістав з правої кишені штанів ОСОБА_12 мобільний телефон «APPLE iPhone 5» IMEI НОМЕР_3 (вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №2780-18 від 11.06.2018 становить 4 464, 00 грн).

З метою отримання реальної можливості розпоряджатись викраденим майном, тобто з метою доведення свого протиправного умислу до кінця, ОСОБА_5 разом із викраденим мобільним телефон з місця вчинення кримінального правопорушення втік та отримав реальну можливість розпоряджатись викраденим майном. Таким чином ОСОБА_10 довів свій протиправний умисел до кінця.

Таким чином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненому повторно, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

27.06.2018 р. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень. Відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК України ОСОБА_5 є підозрюваним у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки слідчим відділом Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області вручено повідомлення про підозру в спосіб, передбачений Кримінальним процесуальним кодексом України для вручення повідомлень.

Враховуючи відсутність ОСОБА_5 за місцем мешкання слідчим було здійснено його повідомлення про підозру та вручення йому повісток відповідно до вимог ч.ч.1,2 ст.135 КПК України.

Згідно листа Генерального консульства України в Санк-Петербурзі від 02.12.2019 р. за № 6113/14/548-4072 ОСОБА_5 пересік державний кордон України та поїхав до Російської Федерації. Перебуваючи на території Російської Федерації ОСОБА_5 вчинив злочин, у зв`язку із чим був засуджений до позбавлення волі строком на 5 років за скоєння злочину, передбаченого ст.158 КК РФ (крадіжка). На даний час ОСОБА_5 відбуває покарання у пенітенціарному закладі що розташований у Республіці Карелія.

Таким чином встановлено, що ОСОБА_5 переховується від органів досудового розслідування та на даний момент перебуває за межами України, що є достатніми підставами для оголошення підозрюваного ОСОБА_5 в міжнародний розшук. У зв`язку із вищевикладеним ОСОБА_5 було оголошено у міжнародний розшук.

Обов`язковою умовою для здійснення міжнародного розшуку з метою екстрадиції є процесуальне рішення про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що передбачено нормою національного законодавства, а саме, ст. 575 КПК України передбачено, що видача особи в Україну може бути запитана лише на підставі ухвали слідчого судді або суду про тримання особи під вартою, якщо така видача запитується для притягнення до кримінальної відповідальності.

Зазначена вимога міститься й у ч. 2 ст. 58 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року, згідно з якою до запиту про видачу особи для здійснення кримінального переслідування в обов`язковому порядку повинна долучатись завірена постанова про взяття під варту. Аналогічні вимоги передбачені Європейською конвенцією про видачу правопорушників 1957 року.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканність.

В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Враховуючи вимоги ч.1 та ч.2 ст.177 КПК України, на стадії досудового розслідування кримінального провадження слідчий суддя вважає, що він не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування відносно неї запобіжного заходу.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30.08.1990, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, що забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість обвинувачення або підозри самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення або підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд вважає обґрунтованим клопотання слідчого про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення визначених вище ризиків, що узгоджується з вимогами вказаних норм закону та правовими позиціями ЄСПЛ.

Згідно ч.4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Слідчий суддя враховуючи викладене приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню та жодний із більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить виконання підозрюваним виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, оскільки останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, а також підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, так як перебував у розшуку; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується, що дає суду вважати, що останній може продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення, що достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Керуючись статтями 176-179, 184, 186, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя,-

у х в а л и в:

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати у рамках кримінального провадження 0000776 від 10.05.2018 року до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України у відношенні підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, 16 січня 2021 р. оголошено в міжнародний розшук, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Після затримання підозрюваного, не пізніше як через сорок вісім годин з часу його доставки до місця кримінального провадження, слідчий суддя повинен розглянути за участю ОСОБА_5 питання про застосування обраного щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його заміну на більш м`який запобіжний захід.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1