КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 травня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,
за участю
прокурора ОСОБА_5 ,
представника власника майна ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві матеріали за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_6 , в інтересах власника майна ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 01 лютого 2021 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_8 та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 66,7 кв.м., реєстраційний номер об`єкту: 000, яка на праві приватної власності належить ОСОБА_7 , із забороною розпорядження та користування даним майном.

Згідно ухвали, слідчий суддя, враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення за фактом якого здійснюється розслідування у даному кримінальному провадженні, дійшов висновку, що наявні достатні підстави для застосування ініційованого прокурором заходу забезпечення кримінального провадження та накладення арешту на вказану квартиру з метою збереження речових доказів.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, представник власника майна ОСОБА_6 , в інтересах власника майна ОСОБА_7 , подала апеляційну скаргу в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 01 лютого 2021 року, скасувати ухвалу слідчого судді та відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна.

Щодо строку апеляційного оскарження представник зазначає, що розгляд клопотання про накладення арешту у кримінальному провадженні здійснювалося слідчим суддею без участі законного володільця майна, а про існування оскаржуваної ухвали стало відомо лише 24 березня 2021 року.
Оскаржувану ухвалу представник вважає незаконною та необгрунтованою, такою, що постановлена з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.

Як зазначає апеллянт, 18 грудня 2020 року ОСОБА_7 , на підставі договору купівлі-продажу квартири з ОСОБА_9 нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_10 та зареєстрованого в реєстрі за №5590, придбала квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . Право власності ОСОБА_7 на квартиру підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №237807824 від 18 грудня 2020 року.

Посилається на те, що квартира була придбана ОСОБА_7 на законних підставах, на момент укладення договору купівлі-продажу обмежень щодо розпорядженням продавцем - ОСОБА_9 об`єктом нерухомості не було, арешти на нерухоме майно також були відсутні.
Представник стверджує, що ОСОБА_7 не має жодного відношення до кримінального провадження, є законним володільцем майна (добросовісним вигодонабувачем).
Апелянт зазначає, що на даний час грубо порушується право власника ОСОБА_7 та її сім`ї вільно користуватися, володіти та розпоряджатися своїм майном.

Заслухавши доповідь судді, доводи представника власника майна, яка підтримала подану апеляційну скаргу та просила скасувати ухвалу слідчого судді, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити без змін ухвалу слідчого судді, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що представником власника майна не було пропущено строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 01 лютого 2021 року з огляду на положення абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, а його апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, у провадженні слідчого відділу Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 грудня 2020 року за № 0007483 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Як встановлено органами досудового розслідування, об`єкт нерухомості, а саме квартира АДРЕСА_1 , незаконно привласнена шляхом здійснення правочину стосовно перереєстрації, зміни власників та укладання фіктивних договорів, а відтак викликає сумніви щодо добросовісності набуття такого майна.

29 січня 2021 року прокурор Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 66,7 кв.м., реєстраційний номер об`єкту: 000, яка на праві приватної власності належить ОСОБА_7 , із забороною розпорядження та користування даним майном.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 01 лютого 2021 року зазначене клопотання задоволено та накладено арешт на вказану квартиру, з метою збереження речових доказів.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Приймаючи рішення, слідчий суддя місцевого суду зазначених вимог закону, в цілому, дотримався.
Задовольняючи дане клопотання, внесене в межах кримінального провадження №0007483, про накладення арешту на вищевказану квартиру, слідчий суддя, дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до обгрунтованого висновку, що вищевказане майно відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні, а тому необхідно накласти арешт на майно.

З урахуванням цього слідчий суддя, всупереч ствердженням автора апеляційної скарги, встановив належні правові підстави, передбачені ч. 1 ст. 170, ч. 3 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на вищевказану квартиру, оскільки вона, як вважає колегія суддів відповідає критеріям ст. 98 КПК України та постановою слідчого СВ Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_11 від 25 грудня 2020 року визнана речовим доказом (а.с. 84-88).

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що ухвала слідчого судді не містить обґрунтування щодо значення арештованої квартири для встановлення обставин кримінального провадження, є необгурнтованими.
Разом з тим, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що органами досудового розслідування не доведено існування правових підстав для накладення арештуна майно, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, та не надано доказів, що вказаний об`єкт нерухомості- квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 66,7 кв.м., відповідає критеріям,зазначеним у ст. 98 КПК України, то вони спростовуються матеріалами справи.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 132, 170 173 КПК України, наклав арешт на вищезазначену квартиру, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, всупереч доводам апеляційної скарги.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на зазначену квартиру, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи автора апеляційної скарги стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Заборона користування зазначеною квартирою також є обгрунтованою, оскільки згідно наданих прокурором Відомостей з державного реєстру прав на нерухоме майно, в день придбання ОСОБА_12 квартири 18.02.2020 року на цю квартиру відразу ж були накладені обтяження на користь ОСОБА_13 .

При цьому колегія суддів враховує і те, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна, а також і те, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Інші доводи, на які посилається в апеляційній скарзі представник також не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки вони спростовуються матеріалами провадження.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді не встановлено та не вбачаються такі і зі змісту апеляційної скарги.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга навіть з урахуванням усіх викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 307, 309, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 01 лютого 2021 року, якою задоволено клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_8 та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 66,7 кв.м., реєстраційний номер об`єкту: 000, яка на праві приватної власності належить ОСОБА_7 , із забороною розпорядження та користування даним майном залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 , в інтересах власника майна ОСОБА_7 ,- залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

_______________ _______________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/2468/2021
Єдиний унікальний номер 761/3435/21
Категорія: ст. 171 КПК України
Слідчий суддя у суді першої інстанції ОСОБА_14
Доповідач в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1