Справа № 153/1528/20
Провадження №11-кп/801/603/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 липня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
з участю: прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
його захисника адвоката ОСОБА_8 ,
представника цивільного відповідача ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 та представника цивільного відповідача ПрАТ СК «ВУСО» - адвоката ОСОБА_9 на ухвалу Ямпільського районного суду Вінницької області від 30 березня 2021 року, якою звільнено обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 286 КК України на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим ОСОБА_11 , а кримінальне провадження №0000170 від 30.07.2020 відносно ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України закрито.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Томашпільського районного суду Вінницької області №146/668/20 від 03.08.2020 на автомобіль марки «Mersedes-Benz Sprinter 413 CDI» д.н.з. НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_11 , та на автомобіль марки «КАМАЗ» моделі «55102» д.н.з. НОМЕР_2 з причепом марки «СЗАП» моделі «8527» д.н.з. НОМЕР_3 , що на праві власності належить ОСОБА_12 , фактичним користувачем якого є ОСОБА_7 скасовано.
Речові докази, а саме: автомобіль «Mersedes-Benz Sprinter 413 CDI» д.н.з. НОМЕР_1 - повернуто власнику (законному володільцю) ОСОБА_11 ; автомобіль «КамАЗ55102» д.н.з. НОМЕР_2 , причеп «СЗАП8527» д.н.з. НОМЕР_3 - повернуто власнику (законному володільцю) ОСОБА_12 .
Заявлений потерпілим ОСОБА_11 цивільний позов до цивільного відповідача ОСОБА_7 залишено без розгляду.
Заявлений потерпілим ОСОБА_11 цивільний позов до цивільного відповідача Приватного акціонерного товариства Страхова Компанія «ВУСО» задоволено, стягнуто із Приватного акціонерного товариства Страхова Компанія «ВУСО» (, 03150, м.Київ вул. Казимира Малевича,31), на користь ОСОБА_11 , грошові кошти на відшкодування матеріальної шкоди у сумі 127500 (сто двадцять сім тисяч п`ятсот) гривень,

в с т а н о в и в:
До Ямпільського районного суду Вінницької області надійшло кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

Згідно нього, водій ОСОБА_7 29 липня 2020 року приблизно о 14 годині 20 хвилин керуючи технічно справним автопоїздом у складі автомобіля «КамАЗ55102» д.н.з. НОМЕР_2 та причепа «СЗАП-8527» д.н.з. НОМЕР_3 , рухався автодорогою сполученням «Шпиків-Комаргород-Ямпіль» в напрямку с.Комаргород Томашпільського району Вінницької області. У цей час, виконуючи лівий поворот, з головної дороги на другорядну, в напрямку с.Комаргород Томашпільського району, біля недіючої АЗС, порушив п.16.14 Правил дорожнього руху України «Якщо головна дорога на перехресті змінює напрямок, водії транспортних засобів, які рухаються по ній, повинні керуватися між собою правилами проїзду перехресть рівнозначних доріг» та п.16.12 ПДР «На перехресті рівнозначних доріг водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч, крім перехресть, де організовано круговий рух». При цьому, обвинувачений ОСОБА_7 не врахував дорожньої обстановки, а саме при зміні напрямку руху ліворуч не переконався, що даний маневр буде безпечним та не створить небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, не надав перевагу в русі автомобілю «Mercedes-Benz Sprinter 413 CDI» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням потерпілого ОСОБА_11 , що виїжджав на перехрестя праворуч та допустив зіткнення з вказаним автомобілем. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter 413 CDI» д.н.з. НОМЕР_1 потерпілий ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №49 від 17.08.2020 у потерпілого ОСОБА_11 виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому правого променя у типовому місці без зміщення, гемартрозу правого колінного суглобу, крововиливів обличчя і першого пальця правої стопи, які відносяться до середнього ступеня тяжкості, які призвели до тривалого розладу здоров`я більше як 21 доба. Відповідно до висновку судової експертизи технічного стану транспортного засобу №530 від 17.08.2020 на момент експертного огляду гальмівна система автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter 413 CDI» д.н.з. НОМЕР_1 знаходяться у працездатному стані. У деталях та вузлах гальмівної системи автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter 413 CDI» д.н.з. НОМЕР_1 на момент експертного огляду експлуатаційних несправностей, які б виникнули до ДТП та могли впливати на можливий некерований рух чи керованість даного автомобіля до початку розвитку події ДТП не виявлено. Відповідно до висновку судової експертизи технічного стану транспортного засобу №529 від 17.08.2020 на момент експертного огляду рульове керування, гальмівна система, ходова частина та освітлювальні прилади автопоїзда у складі автомобіля «КамАЗ-55102» д.н.з. НОМЕР_2 та причепа «СЗАП-8527» знаходяться у працездатному стані. У деталях та вузлах рульового керування, гальмівної системи, ходової частини та освітлювальних приладів автомобіля автопоїзда у складі автомобіля «КамАЗ-55102» д.н.з. НОМЕР_2 та причепа «СЗАП-8527» на момент експертного огляду експлуатаційних несправностей, які б виникнули до ДТП та могли впливати на можливий некерований рух чи керованість даного автомобіля до початку розвитку події ДТП не виявлено. Відповідно до висновку судової авто технічної експертизи №666 від 22.09.2020 в заданій дорожній обстановці, в діях водія автопоїзда в складі автомобіля «КамАЗ-55102» та причепа СЗАП-8527 обвинуваченого ОСОБА_7 вбачається невідповідність вимогам п.16.14 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди. У заданій дорожні обстановці, дії водія автопоїзда в складі автомобіля «КамАЗ-55102» д.н.з. НОМЕР_2 та причепа СЗАП-8527 д.н.з. НОМЕР_3 обвинуваченого ОСОБА_7 з технічної точки зору регламентувались вимогами п.16.14 Правил дорожнього руху. У заданій дорожній обстановці, можливість попередження зіткнення з автомобілем «Mercedes-Benz Sprinter 413 CDI» д.н.з. НОМЕР_1 у водія автопоїзда в складі автомобіля КамАЗ-55102 та причепа СЗАП-8527 обвинуваченого ОСОБА_7 полягала у виконанні ним вимог п.16.14 Правил дорожнього руху, для чого у нього були відсутні будь-які перешкоди технічного характеру. У ситуації, яка склалася, в діях водія автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter 413 CDI» д.н.з. НОМЕР_1 потерпілого ОСОБА_11 не вбачається невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходилися б в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди. У заданій дорожній обстановці, дії водія автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter 413 CDI» д.н.з. НОМЕР_1 потерпілого ОСОБА_11 з технічної точки зору регламентувалися вимогами п.12.3 Правил дорожнього руху (У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди). У ситуації яка склалася, водій автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter 413 CDI» д.н.з. НОМЕР_1 потерпілий ОСОБА_11 не мав технічної можливості попередити зіткнення з автопоїздом в складі автомобіля КамАЗ-55102 та причепа НОМЕР_4 шляхом термінового гальмування, з зупинкою автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter 413 CDI» д.н.з. НОМЕР_1 до смуги руху автопоїзда в складі автомобіля КамАЗ-55102 та причепа НОМЕР_4 , тобто шляхом виконання вимог п.12.3 Правил дорожнього руху.
30 березня 2021 року обвинувачений ОСОБА_7 подав до суду письмове клопотання про закриття кримінального провадження відносно нього за ч.1 ст.286 КК України, у зв`язку з його примиренням із потерпілим ОСОБА_11 .

Суд першої інстанції, розглядаючи клопотання, заслухавши потерпілого ОСОБА_11 , який підтвердив факт примирення з ним обвинуваченого, з`ясувавши думку в учасників судового розгляду щодо нього, звільнив ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 286 КК України на підставі ст. 46 КК України у зв`язку із примиренням обвинуваченого з потерпілим та закрив кримінальне провадження № 0000170 від 30.07.2020 відносно ОСОБА_7 .

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_10 , не оспорюючи встановленої юридичної кваліфікації вчиненого злочину за ч.1 ст. 286 КК України просить змінити ухвалу з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, що перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, а саме, у резолютивній частині ухвали зазначити про стягнення з ОСОБА_7 процесуальні витрати в сумі 6864, 9 грн, пов`язані із залученням експерта та виключити вказівку про задоволення цивільного позову потерпілого ОСОБА_11 до цивільного відповідача ПрАТ СК «ВУСО», зазначивши про залишення цивільного позову потерпілого ОСОБА_11 до ПрАТ СК «ВУСО» без розгляду, також просить зазначити про скасування арешту, накладеного ухвалою Ямпільського районного суду Вінницької області від 29.12.2020 на нерухоме майно, яке значиться у власності ОСОБА_7 .

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що у разі закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності суд повинен вирішити питання про стягнення процесуальних витрат. Крім того, у разі закриття кримінального провадження згідно розяснень Верховного Cуду України цивільний позов не розглядається. Крім того, судом не вирішено питання про скасування арешту на нерухоме майно, що передбачено положенням ч.4 ст. 174 КПК України.

В апеляційній скарзі представник цивільного відповідача ПрАТ СК «ВУСО» - адвокат ОСОБА_9 , вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним та невмотивованим, ухваленим з неправильним застосуванням матеріальних норм та істотним порушенням кримінального процесуального закону та загальних засад судочинства, просить скасувати частково ухвалу в частині стягнення із ПрАТ СК «ВУСО» на користь ОСОБА_11 грошових коштів на відшкодування матеріальної шкоди в сумі 127500 гривень та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_11 до ПрАТ СК «ВУСО» про стягнення на його користь матеріальної шкоди у розмірі 349 472, 00 грн за збитки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також моральної шкоди в розмірі 50000, 00 гривень. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд прийняв цивільний позов ОСОБА_11 після закінчення підготовчого судового засідання на стадії судового розгляду, а також залучив співвідповідачем ПрАТ СК «ВУСО», суд не задовольнив клопотання про залишення позовної заяви від 02.11.2020 без руху як такої, що не відповідає вимогам КПК України, крім того, суд на стадії судового розгляду цивільного позову незаконно задовольнив клопотання цивільного позивача ОСОБА_11 про витребування доказів. Суд стягнув з цивільного відповідача розмір суми без належного обґрунтування такого стягнення та без посилання на докази, що підтверджують розмір та підставу стягнення. Суд залишив цивільний позов ОСОБА_11 до ОСОБА_7 без розгляду та одночасно стягнув з ПрАТ СК «ВУСО» на користь ОСОБА_11 грошові кошти на відшкодування матеріальної шкоди в сумі 127500 гривень, однак таке рішення не відповідає процесуальному законодавству. Розгляд кримінального провадження відбувся без належного повідомлення цивільного відповідача та його представника у спосіб, передбачений ч.1 ст. 135 КПК України, чим порушив право на доступ до правосуддя та права на судовий захист.

Заслухавши доповідь судді, прокурора ОСОБА_6 , який частково підтримав апелячційну скрагу прокурора у кримінальному провадженні лише в частині необхідності стягення з обвинуваченого процесуальних витрат та скасування накладеного арешту на майно, представника цивільного відповідача адвоката ОСОБА_9 на підтримку своєї апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які покладались на розсуд суду, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла до такого висновку.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Висновки суду першої інстанції щодо звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України на підставі ст. 46 КК України, учасниками кримінального провадження не оспорюються, а тому в цій частині оскаржувана ухвала не перевіряється.
Разом з тим наявні підстави для зміни судового рішення відповідно до вимог п.3 ч.1ст. 409 КПК України.
Так, згідно до ч.1 ст. 126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.
Відповідно до положень п.3 ч.1 ст. 118 КПК України, до процесуальних витрат належать витрати, пов`язані із залученням експертів.
Кримінальний процесуальний закон не обмежує можливість вирішення питання стягнення процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті. Звільняючи особу від кримінальної відповідальності, суд або суддя має вирішити питання про розподіл процесуальних витрат та такі витрати підлягають стягненню з обвинуваченого.
Так, згідно постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.06.2020 у справі № 598/1781/17, КПК не обмежує процесуальну форму вирішення питання щодо розподілу процесуальних витрат виключно обвинувальним вироком. Суд, ухвалюючи остаточне рішення за результатами розгляду кримінального провадження (вирок або ухвалу), вирішує питання щодо розподілу процесуальних витрат. Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Вирішення питання про розподіл процесуальних витрат полягає у висновку суду про стягнення або відмову у стягненні певної грошової суми, яка є процесуальними витратами у розумінні КПК.
Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції звільнив ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України у зв`язку із примиренням обвинуваченого з потерпілим та закрив кримінальне провадження відносно нього, при цьому в порушення ч.1 ст. 126 КПК України не прийняв рішення про стягнення з ОСОБА_7 на користь держави процесуальних витрат за проведення експертиз.
В даному випадку, недотримання судом норм ст. 126 КПК України є істотними порушеннями кримінального процесуального закону, які перешкодили суду прийняти законне, обґрунтоване рішення в частині відшкодування процесуальних витрат.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження загальний розмір процесуальних витрат на залучення експертів для проведення експертиз становить 6864,9 грн.
Таким чином, ухвалу суду першої інстанції слід змінити, доповнивши її вказівкою про стягнення з обвинуваченого процесуальних витрат на користь держави.
Крім того, судом першої інстанції при постановленні рішення не вирішено питання про скасування арешту, який накладено згідно ухвали суду від 29.12.2020 на нерухоме майно, що значиться у власності ОСОБА_7 .
Так, положеннями ч.4 ст. 174 КПК України визначено, що суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
Крім того, судом першої інстанції безпідставно задоволено цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 до цивільного відповідача ПрАТ СК «ВУСО» у розмірі 127500 гривень.

Так, у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 13 від 02.07.2004 «Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих» роз`яснено, що у разі закриття кримінальної справи з передбачених законом підстав, цивільний позов не розглядається, потерпілому необхідно роз`яснити право звернутися з позовними вимогами в порядку цивільного судочинства.
Також, Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 (справа №531/2332/14-к) вказав, що відповідно до вимог ч.4 ст. 286 КПК України, у разі закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності цивільний позов не розглядається, а вимоги потерпілого можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства. Оскільки закриття справи на підставах, зазначених у п.1 ч.2 ст. 284 КПК України, не звільняє особу від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду.
За приписами ч.7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.
У зв`язку з тим, що провадження відносно ОСОБА_7 закрито за нереабілітуючих підстав потерпілий ОСОБА_11 має право вирішити питання про відшкодування шкоди в порядку цивільного судочинства.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 409 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ПрАТ «СК «ВУСО» - адвоката ОСОБА_9 задовольнити частково.
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 задовольнити повністю.
Ухвалу Ямпільського районного суду Вінницької області від 30 березня 2021 року змінити.
Виключити з резолютивної частини ухвали рішення про задоволення цивільного позову потерпілого ОСОБА_11 до ПрАТ «СК «ВУСО».
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 до ПрАТ «СК «ВУСО» залишити без розгляду.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати в сумі 6864,9 гривень, пов`язаних із залученням експертів.
Арешт, накладений ухвалою Ямпільського районного суду Вінницької області від 29.12.2020 на нерухоме майно, яке перебуває у власності ОСОБА_7 , скасувати.
В іншій частині ухвалу залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4