Справа № 362/1711/21
Провадження № 1-кс/362/355/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2021 року слідчий суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області - ОСОБА_1 , за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові Київської області клопотання дізнавача СД відділу поліції №1 Обухівського РУП Головного управління Національної поліції в Київській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно,-

В С Т А Н О В И В:

02.04.2021 р. до Васильківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання дізнавача СД відділу поліції №1 Обухівського РУП Головного управління Національної поліції в Київській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а саме: легковий причіп, червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який був у користуванні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою збереження речових доказів та до часу встановлення фактичних обставин кримінального провадження.
Клопотання обґрунтовано наступним.

Сектором дізнання відділу поліції №1 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000145 від 29.03.2021, за ознаками кримінального проступку передбаченого ст. 290 КК України.
28.03.2021 р. до ЧЧ відділу поліції № 1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області надійшов рапорт працівника поліції ВП №1 Обухівського РУП про те, що 28.03.2021 близько 12 год. 25 хв. було зупинено водія ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на автомобілі марки «Volkswagen» н.з. НОМЕР_2 із легковим причіпом н.з. НОМЕР_3 , який має ознаки підробки номера кузова та агрегатів.
29.03.2021 р. за даним фактом внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000145 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст. 290 КК України, тобто знищення, підробка або заміна ідентифікаційного номера, номерів двигуна, шасі або кузова, або заміна без дозволу відповідних органів номерної панелі з ідентифікаційним номером транспортного засобу.
28.03.2021 р. дізнавачем СД відділу поліції №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області проведено огляд легкового причепа, червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_4 , який був у користуванні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та виявлено що номер кузова(рами) не співпадає з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, в звязку з чим вищевказаний причіп було вилучено до майданчику тимчасового утримання транспортних засобів відділу поліції №1 Обухівського РУП.
29.03.2021 р. дізнавачем СД відділу поліції №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області винесено постанову про визнання речовим доказом легкового причепа, червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 .
В зв`язку з вищевикладеним, з метою подальшого проведення експертизи легкового причепа, червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який був у користуванні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виникла необхідність у накладенні арешту на вказаний причіп.
Відповідно до п. 1 ст. 168 КПК України тимчасово вилучити майно може здійснюватися під час обшуку, огляду.
Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно до п.1 ч.5 ст. 171 КПК клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
На підставі вище викладеного з всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального правопорушення проведення експертиз, а також з урахуванням того, що вказане у клопотанні майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України, а саме, могло зберегти на собі сліди злочину та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, визнано постановою слідчого речовими доказами, а не накладення арешту може призвести до його приховування, пошкодження, псування, знищення, відчуження, або подальшого використання.

Слідчий в судове засідання не з`явилася, надавши заяву про розгляд даного клопотання у її відсутності, клопотання підтримала, просила його задовольнити.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали у їх сукупності, слідчий суддя доходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Одним із заходів забезпечення кримінального провадження являється арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України). При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, заподіяну діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.
Відповідно до ст. 96-1 КК України - спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Спеціальна конфіскація застосовується на підставі: обвинувального вироку суду; ухвали суду про звільнення особи від кримінальної відповідальності; ухвали суду про застосування примусових заходів медичного характеру; ухвали суду про застосування примусових заходів виховного характеру.
Відповідно до ст. 96-2 КК України - спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: 1) одержані внаслідок вчинення злочину та/або є доходами від такого майна; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення злочину, фінансування та/або матеріального забезпечення злочину або винагороди за його вчинення; 3) були предметом злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави; 4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Статтею 64-2 КПК України, яка внесена в КПК України законом України № 1019-VIII від 18.02.2016 p., встановлено, що третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особа, які виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна, та мають права та обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосується арешту майна.
Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до переконання, що з метою всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального правопорушення проведення експертиз, отримання доказів, збереження речових доказів, щодо вчинення кримінального правопорушення, виявлення осіб, що причетні до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, а також з урахуванням того, що вказане у клопотанні майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України, а саме, вищевказаний причіп є знаряддям вчинення злочину та міг зберегти на собі сліди злочину та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, вищевказаний причіп було вилучено до майданчику тимчасового утримання транспортних засобів відділу поліції №1 Обухівського РУП, а тому, не накладення арешту може призвести до його приховування, пошкодження, псування, знищення, відчуження, або подальшого використання, щонезастосування даного заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до зникнення або втрати цього майна, чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 131, 132, 170, 172, 173, 376 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: легковий причіп, червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який був у користуванні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою збереження речових доказів та до часу встановлення фактичних обставин кримінального провадження.
Ухвала про арешт майна виконується негайно, слідчим, прокурором.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1