Справа № 158/819/21
Провадження № 1-кс/0158/276/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2021 року м. Ківерці

Слідчий суддя Ківерцівського районного суду Волинської області ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши клопотання слідчого СВ ВП №1 (м. Ківерці) Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 за погодженням прокурора Ківерцівського відділу Луцької окружної прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у зв`язку з досудовим розслідуванням кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000124 від 22.03.2021р. за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

перевіривши наданні матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, слідчий суддя,-

в с т а н о в и в :

23.03.2021р. до слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області надійшло клопотання слідчого СВ ВП №1 (м. Ківерці) Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області ст. лейтенанта поліції ОСОБА_3 за погодженням прокурора Ківерцівського відділу Луцької окружної прокуратури ОСОБА_4 на підставі матеріалів кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № №0000124 від 22.03.2021р. за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а саме: ножовку металеву із пластмасовим утримувачем та металеву частину сокири, які в подальшому поміщено до полімерного мішка білого кольору, тимчасово позбавивши можливості власника майна відчужувати його, розпоряджатися та користуватися будь-яким чином ним до набрання судовим рішенням по кримінальному провадженні законної сили.

Клопотання обґрунтовує тим, що в період часу із 13 год. 00 хв. 15.03.2021р. по 13 год. 00 хв. 20.03.2021р., невідома особа, діючи умисно, з корисливих мотивів, керуючись метою таємного викрадення чужого майна, шляхом відкриття металевої защіпки (накидки), проникла в приміщення господарської споруди (сараю), що за адресою: АДРЕСА_1 , звідки таємно викрала речі домашнього вжитку (сокира та ножовка), чим було спричинено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительці АДРЕСА_1 , матеріальну шкоду на загальну суму близько 500 грн.

22.03.2021р. слідчим СВ ВП №1 (м. Ківерці) Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області відомості про дане кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000124 за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

В ході проведення огляду місця події від 22.03.2021р. на території житлового господарства АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено речі домашнього вжитку, а саме: ножовку металеву із пластмасовим утримувачем та металеву частину сокири, які в подальшому поміщено до полімерного мішка білого кольору, який відповідним чином опечатано.

Постановою слідчого СВ ВП №1 (м. Ківерці) Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 від 22.03.2021р. вищевказані речі й предмети визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000124.

Слідчий СВ ВП №1 (м. Ківерці) Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд клопотання про арешт майна у його відсутності, клопотання підтримує, просить його задовольнити.

Власник майна ОСОБА_5 24.03.2021р. до Ківерцівського районного суду Волинської області подала заяву у якій вказує, що вона є потерпілою у кримінальному провадженні №0000124 від 22.03.2021р. Просить розгляд клопотання про арешт майна проводити у її відсутності, щодо накладення арешту на майно не заперечує.

Дослідивши додані до клопотання докази, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що СВ ВП №1 (м. Ківерці) Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0000124 від 22.03.2021р. за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

22.03.2021р. слідчим СВ ВП №1 (м. Ківерці) Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області відомості про дане кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000124 за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

В ході проведення огляду місця події від 22.03.2021р. на території житлового господарства АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено речі домашнього вжитку, а саме: ножовку металеву із пластмасовим утримувачем та металеву частину сокири, які в подальшому поміщено до полімерного мішка білого кольору, який відповідним чином опечатано.

Постановою слідчого СВ ВП №1 (м. Ківерці) Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 від 22.03.2021р. вищевказані речі й предмети визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000124.

Частиною 1 ст. 167 КПК України визначено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

В силу ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

З урахуванням положень ст. ст. 2, 7 КПК України, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст. ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати мету, правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні органу досудового розслідування та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах, «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

У своєму рішенні від 23.01.2014р. у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (Заява №19336/04) ЄСПЛ також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A № 98).

На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України слідчим доведено необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абз. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України, а тому клопотання про накладення арешту на вказане майно, шляхом заборони його користування, розпорядження та відчуження підлягає задоволенню.

Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у такий спосіб - арешту майна, слідчий суддя вважає доцільним, оскільки в даному випадку такий спосіб забезпечує запобіганню можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. Слідчий суддя вважає розумним та співрозмірним обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи, що у матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що вказане майно може мати суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, слідчий суддя вважає за необхідне накласти арешт на речі й предмети, які визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000124.

Керуючись ч. 2 п. 7 ст. 131, ст. 132, 170-175, 376 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: ножовку металеву із пластмасовим утримувачем та металеву частину сокири, які в подальшому поміщено до полімерного мішка білого кольору, тимчасово позбавивши можливості власника майна відчужувати його, розпоряджатися та користуватися будь-яким чином ним до набрання судовим рішенням по кримінальному провадженні законної сили.

Виконання даної ухвали покласти на слідчого, прокурора.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ківерцівського районного суду ОСОБА_1