н/п 1-кп/490/459/2021

У Х В А Л А

21 липня 2021 року м. Миколаїв Центральний районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , провівши відкрите судове засідання щодо обвинувального акту, складеного за результатами досудового розслідування кримінального провадження № 0000431, за обвинуваченням: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеса, громадянина України, офіційно не працюючого раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,
З участю сторін кримінального провадження: сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ; сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИВ:
В провадженні суду перебуває вищевказане кримінальне провадження.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 07 червня 2021 року клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 задоволено частково та обрано останньому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на строк до 07 серпня 2021 року включно із забороною протягом дії запобіжного заходу залишати місце його проживання - АДРЕСА_2 , у період часу з 21 год. 00 хв. вечора до 06 год. 00 хв ранку наступного дня. У зв`язку із застосуванням вказаного запобіжного заходу, на строк його дії, покладено на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язки: - прибувати на першу вимогу до суду, - повідомляти суд про зміну місця роботи, проживання.
У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 , вказуючи що ризики, задля запобігання яких до останнього застосований вказаний запобіжний захід, станом на теперішній час не зникли і не зменшилися. Захисник проти клоптання прокурора заперечував, вказавши, що на теперішний час відсутній ризик, який став підставою для обрання запобіжного заходу у виглдяі домашьнього арешту, оскільки можливість переховування від суду у зв`язку із тяжкістю покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, не може бути єдиною підставою для обрання вказаного запобіжного заходу.
Окрім того, ОСОБА_3 має на утриманні непрацездатних батьків похилого віку, які є інвалідами другої групи та стан здоров`я яких погіршився, у зв`язку із чим вони потребують постійного нагляду. Тому захисник просив суд змінити запобіжний захід обранний відносно ОСОБА_3 із нічного домашнього арешту на особисте зобов`язання.
Обвинувачений підтримав клопотання свого захисника та просив його задовольнити.
Вислухавши думку учасників процесу, суд приходить до наступного.

Згідно ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про продовження /зміну/ запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбаченийст.177 КПК України, і на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам зазначених прокурором.
Під час досудового розслідування та судового розгляду до обвинуваченого ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком, який продовжувався судом, з покладанням обов`язків відповідно до ч.5 ст.194 КПК України. Згідно з вимогами ст.179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.
Так як ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненнітяжкого злочину, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, з огляду на тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання його винуватим у інкримінованому злочині, обвинувачений зможе ухилитися від суду та не виконувати його процесуальні рішення (ризик переховування), суд приходить до висновку, що наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, на які посилається прокурор.
Однак, суд вважає, що прокурором не доведено на момент розгляду клопотання, що більш м`який запобіжний захід, не зможе запобігти встановленим ризикам, тому, суд вважає, можливим обрати більш м`який запобіжний захід - у вигляді особистого зобов`язання з покладенням на ОСОБА_3 ряду обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, а саме: - прибувати на першу вимогу до суду, - повідомляти суд про зміну місця роботи, проживання.
Таким чином, клопотання прокурора про застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу підлягає частковому задоволенню, а клопотання сторони захисту - задоволенню.
Керуючись ст.ст. 179, 181, 194, 331, 376 КПК України,
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу задовольнити частково.

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 , - адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу - задовольнити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід із домашнього арешту на особисте зобов`язання.

У зв`язку із застосуванням вказаного запобіжного заходу, на час розгляду даного кримінального провадження, покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- прибувати на першу вимогу до суду, - повідомляти суд про зміну місця роботи, проживання.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1