01.07.2021 363/3498/18
В И Р О К
Іменем України

01 липня 2021 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
потерпілої - ОСОБА_9 ,
захисника - ОСОБА_10 ,
обвинуваченої ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Вишгорода обвинувальний акт по кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000414 за обвинуваченням:
ОСОБА_12 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Лебедівка, Вишгородського району, Київської обл., українки, громадянки України, який має середньо спеціальну освіту, одружена, працює медсестрою КМКЛ №8, раніше не судима, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_11 умисно нанесла легке тілесне ушкодження потерпілій ОСОБА_9 , за наступних обставин.
Так, 09.05.2018 року близько о 16 годині 30 хвилин, ОСОБА_11 та ОСОБА_9 перебували на території домоволодіння за місцем проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Під час словесної суперечки між останніми, яка виникла на ґрунті сталих неприязнених відносин ОСОБА_11 , маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та суспільно-небезпечні наслідки, бажаючи їх настання, нанесла останній один удар кулаком правої руки в область обличчя в результаті чого ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження у вигляді параорбітальна гематома зліва, гематома обличчя зліва в ділянці ока, які відповідно до висновку експерта, у своїй сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Обвинувачена ОСОБА_11 вину у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.125 КК України не визнала у повному обсязі.
У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_11 від надання показань на підставі ст.63 Конституції України та ст.18 КПК України відмовилась, зазначивши лише, що провину не визнає у повному обсязі.
Суд зазначає, що обвинувачена вправі мовчати й факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення, коли прокурор під час судового розгляду зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа (ст.ст.17,18,474 КПК України).
Не дивлячись на невизнання вини, винуватість обвинуваченої у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення доведена сукупністю зібраних і досліджених у суді доказів, які узгоджуються між собою.
Потерпіла ОСОБА_9 у судовому засіданні надала показання, що 09.05.2018 року вона перебувала вдома за адресою: АДРЕСА_2 . Приблизно о 16.00 год. вона вийшла на подвір`я по господарським справам та в неї виник конфлікт із братом чоловіка який проживає у цьому ж будинку, в цей час на подвір`я вийшов її чоловік, який почав знімати даний конфлікт на власний мобільний телефон, через деякий час підійшла обвинувачена з дітьми та перебуваючи поблизу неї, нанесла їй один удар кулаком правої руки в обличчя з лівої сторони вище виска. Після чого обвинувачена разом із своєю родиною пішли до своєї будівлі. Після даної події потерпіла викликала швидку допомогу, їй надали допомогу та порадили звернутися до травмпункту. Після чого вона проїхала до лікарні, де її оглянули та визначили ушкодження, з зазначенням їх у довідці, після чого вона лікувалась вдома, на стаціонарному лікуванні вона не перебувала. Під час судового засідання наголошувала на тому, що при призначені покарання обвинуваченій просить врахувати що дана подія сталась на очах дітей та обвинувачена спричинила ушкодження їй, як особі яка має інвалідність.
Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні надав показання, що обвинувачена по справі є його дружиною, а потерпіла по справі є дружиною його брата. В травні 2018 року, за адресою: АДРЕСА_2 , близько 14.00 години чи 15.00 години між ним та ОСОБА_14 і ОСОБА_15 відбулась словесна суперечка, яку спровокували ОСОБА_16 та ОСОБА_17 та фільмували її на власні телефони. Під час сварки підійшла його дружина ОСОБА_18 з дітьми та намагалась його забрати та в цей час ОСОБА_17 продовжувала словесну суперечку та щось говорила про його з ОСОБА_19 дітей та він побачив як ОСОБА_18 повернулась до ОСОБА_20 та почув звук ляпасу. Пояснив, що сварки між ними відбуваються постійно, ОСОБА_17 та ОСОБА_16 постійно провокують суперечки та знімають на відео дані сварки.

Свідок ОСОБА_21 у судовому засіданні надав показання, що потерпіла є його дружиною, а обвинувачена є дружиною його брата. Пояснив, що між їх сім`ями склались складні відносини та постійно виникають суперечки з приводу спадщини. 09.05.2018 року за адресою: АДРЕСА_2 , близьк о 16.00 годині між ним, ОСОБА_15 , ОСОБА_19 та ОСОБА_22 відбулась сварка, яку він фільмував на власний телефон, в ході якої ОСОБА_18 нанесла удар кулаком в ліву верхнюю частину голови ОСОБА_20 , після чого він викликав швидку допомогу та після рекомендації фельдшера, який приїхав за викликом, повіз дружину до травмпункту.

Свідок ОСОБА_23 у судовому засіданні надав показання, що він перебуває у дружніх стосунках з ОСОБА_22 та ОСОБА_19 . Пояснив, що часто був свідком сварок, які виникали між сім`ями ОСОБА_13 , ОСОБА_24 та ОСОБА_25 , ОСОБА_20 . Зазначає, що всі сварки, свідком яких він був, відбувались з ініціативи ОСОБА_25 та ОСОБА_20 , вони провокували конфлікти та постійно погрожували ОСОБА_13 та ОСОБА_26 .

Свідок ОСОБА_27 у судовому засіданні надала показання, що вона є сестрою ОСОБА_24 . З ОСОБА_15 також знайома. Пояснила, що у ОСОБА_24 та ОСОБА_20 погіршились відносини після переїзду ОСОБА_24 з чоловіком та дітьми до с. Вища Дубечня. Зазначила, що була свідком конфліктів між ОСОБА_19 і ОСОБА_28 та ОСОБА_15 і ОСОБА_29 , які були викликані з боку ОСОБА_25 та ОСОБА_30 з причин суперечок з приводу розподілу майна.

Неповнолітній свідок ОСОБА_31 , який був допитаний у судовому засіданні за участі законного представника ОСОБА_13 та спеціаліста педагога ОСОБА_32 , надав показання що є сином ОСОБА_24 та ОСОБА_13 та вони проживають на одному подвір`ї з ОСОБА_15 та ОСОБА_14 . Повідомив, що сварки між їх сім`ями відбуваються не часто. Зазначив, що інколи ОСОБА_16 та ОСОБА_33 ображають його батьків та були випадки коли вони ображали його.

Свідок ОСОБА_34 у судовому засіданні надав показання, що він є працівником швидкої медичної допомоги та пам`ятає виклик, на який він прибув в с. Вища Дубечня, а саме за викликом ОСОБА_20 . Під час огляду у останньої було виявлено почервоніння лівої щоки. Ознак ЗЧМТ, струсу головного мозку та підстав для госпіталізації не було. Помаз ОСОБА_35 були надані рекомендації для звернення до травмпункту. Також пояснив, що у разі наявності ознак ЗЧМТ та струсу головного мозку ним було б прийнято рішення щодо обов`язкової госпіталізації ОСОБА_20 .

Вина обвинуваченої ОСОБА_11 також підтверджується сукупністю зібраних та досліджених у судовому засіданні, достатніх та взаємопов`язаних між собою, доказів кримінального провадження.
Даними з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, про те, що 18.05.2018 р. були внесені відомості за ознаками ч.1 ст.125 КК України, а саме про те, що 09.08.2018 р. у с.В.Дубечня ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження (а.с.112).

Даними з протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 17.05.2018р. від ОСОБА_9 , відповідно до якого остання зазначила про те, що 09.05.2018р. ОСОБА_11 нанесла їй тілесне ушкодження та заяви ОСОБА_9 з аналогічним змістом від 09.05.2018р. (а.с.116).

Даними про реєстрацію заяви ЄО №5709 від 09.05.2018р.. відповідно до якої за адресою: АДРЕСА_2 , неповнолітній ОСОБА_36 , 2008 року народження, повідомив, що знайомий сім`ї ображає його батьків (а.с.115).

Даними з протоколу огляду компакт диску отриманого від УАЗОР ГУНП в Київській області, на якому зафіксований виклик поліції 09.05.2018р. за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.125-126).

Даними з протоколу проведення слідчого експерименту від 01.06.2018р., за участі потерпілої ОСОБА_9 , яка вказала на механізм нанесення їй ушкодження ОСОБА_11 09.08.2018р. приблизно о 16.30 год., а саме, що під час словесної суперечки ОСОБА_11 знаходилась перед потерпілою, повернута спиною, після чого різко розвернулась та нанесла удар кулаком правої руки в область лівого виска потерпілої (а.с.120-123).

Так суду був наданий протокол огляду документа від 22.05.2018 року, а саме компакт диску білого кольору, який було надано потерпілою ОСОБА_9 , на якому розміщений відео файл тривалістю 2 хв.34 с. щодо події від 09.05.2018р., а саме щодо нанесення тілесного ушкодження потерпілій ОСОБА_9 та долучений диск у паперовому конверті. Під час допиту у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_9 та свідок ОСОБА_21 надали показання, що дійсно останнім здійснювався запис події на мобільний телефон, та даний запис вони надали працівникам поліції під час їх приїзду 09.05.2018р., не надали даних щодо того де зберігається оригінал відеозапису, не зазначено за яких обставин та ким було зроблено його копію , процес перебігу записів на даний диск не зафіксовано, одже в матеріалах кримінального провадження відсутня інформація про їх здобуття органами досудового розслідування в порядку установленому КПК України. Відтак відомості, що містяться в цих доказах не можуть бути визнанні допустимими, відповідно до ст.86 КПК України, на доведення винуватості ОСОБА_11 за висунутим їй звинуваченням.

Відповідно до даних з ухвали слідчого судді Вишгородського районного суду Київської області від 19.06.2018р., відповідно до якої було задоволено клопотання слідчого та призначено проведення судово-медичної експертизи (а.с.124).

Висновком судово-медичної експертизи від 19.06.2018 року № 106/Д-2018р., відповідно до якого, ОСОБА_9 зверталась до травмпункту Вишгородської ЦРЛ 09.05.2018р., де їй було встановлено діагноз: «ЗЧМТ, СГМ? Параорбітальна гематома зліва. Забій м/тканин обличчя, правого н/щелепного суглобу. Гематома обличчя зліва в ділянці ока» та знаходилась на амбулаторному лікуванні з 10.05.2018р. по 14.05.2018р. з діагнозом «ЗЧМТ.Струс головного мозку. Цефалгічний синдром». Вищезазначені тілесні ушкодження могли виникнути від дії тупого предмета, можливо у час та за обставин, викладених у постанові про призначення даної експертизи, та у своїй сукупності, відносяться до легких тілесних ушкоджень. Виключається можливість утворення вказаних тілесних ушкоджень внаслідок падіння з вертикального положення тіла. Не виключається можливість утворення тілесних ушкоджень, що мали місце у ОСОБА_9 , за обставин, на які вказала остання в ході проведення слідчого експерименту (а.с.110-111).

За таких обставин, суд вважає безпідставними доводи сторони захисту в частині порушення процедури проведення даної експертизи, а саме за відсутності ухвали слідчого судді, оскільки така експертиза проведена на підставі ухвали суду від 19.06.2018р., про що також зазначено експертом у висновку (а.с.110).

Експерт ОСОБА_37 у судовому засіданні надав показання, що ним, на підставі ухвали слідчого судді, виконувалось експертне дослідження тілесних ушкоджень, завданих ОСОБА_38 . Для проведення вказаного дослідження йому було надано медичну документацію, зокрема медичну довідку від 09.05.2018 року з травмпункту, відповідно до якої діагнози ЗЧМТ, СГМ, Забій м/тканин обличчя, правого н/щелепного суглобу не підтвердились. Щодо діагнозу параорбітальна гематома зліва, пояснив, що вказаний діагноз відноситься до легких тілесних ушкоджень.

У зв`язку із наданими експертом поясненнями у судовому засіданні суд вважає за необхідне виключити з обвинувачення посилання на спричинення потерпілій ОСОБА_9 обвинуваченою ОСОБА_11 таких ушкоджень як ЗЧМТ, СГМ, Забій м/тканин обличчя, правого н/щелепного суглобу, оскільки вказані діагнози не підтверджені жодним медичним документом та спростовані під час судового розгляду експертом. В той же час, експертом зазначено, що підтвердженими медичними документами є діагноз параорбітальна гематома зліва, гематома обличчя зліва в ділянці ока, які в своїй сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Під час судового розгляду експертом ОСОБА_39 також було зазначено, що йому для проведення експертизи були надані виключно медичні документи щодо ОСОБА_9 .. Тілесні ушкодження ОСОБА_9 він не оглядав, оскільки з часу їх спричинення минув значний час, у зв`язку із чим висновок був складений виключно на підставі медичної документації. Також, оскільки слідчим протокол проведення слідчого експерименту за участі потерпілої ОСОБА_9 йому наданий не був, він його не досліджував, а відповідь на питання щодо відповідності локалізації та механізму утворення тілесних ушкоджень, даним зазначеним у протоколі, він надав на підставі медичної документації.

Показання потерпілої ОСОБА_9 , свідка ОСОБА_21 , експерта суд вважає підтвердженими сукупністю досліджених доказів, що відповідають динаміці розвитку конфлікту, причино - наслідковому зв`язку між завданим потерпілій ударом кулаком в обличчя з лівої сторони обвинуваченою та об`єктивно виявленими у неї ушкодженнями, та вважає доведеними її дії згідно спрямованості умислу на спричинення тілесного ушкодження на ґрунті сталих неприязнених відносин.

Крім того, під час судового засідання експертом було зазначено, що йому для проведення вказаної експертизи були надані медичні документи, а саме оригінал амбулаторної карти та медична довідка №1223 від 09.05.2018р. стосовно ОСОБА_9 . З матеріалів справи вбачається, що за клопотанням захисника, було витребувано протокол допиту потерпілої під час якого вона надала слідчому вказану медичну документацію та довідку (а.с.148).

На підставі статей 3, 56 КПК України потерпіла є стороною кримінального провадження і має право подавати докази не тільки суду, але й і слідчому. Крім того, за правилами ч. 2 ст. 84 вказаного Кодексу показання потерпілої є процесуальним джерелом доказу.

Отже, виходячи із законодавчих норм, потерпіла наділена правом безпосередньо надавати слідчому медичні документи на підтвердження фактів, які стосуються завданої злочином шкоди її здоров`ю, а слідчий зобов`язаний прийняти ці документи для виконання завдань кримінального провадження та з`ясування всіх обставин, що згідно зі ст. 91 КПК України, належать до предмета доказування, у тому числі шляхом призначення судово-медичної експертизи за медичною карткою, отриманою від указаної сторони.

За таких обставин суд не має підстав вважати, що медичну документацію надано експерту з порушенням процесуального закону.
Також суд відхиляє довід і про порушення правил ст.290 КПК України щодо медичної документації. Так, відсутність у матеріалах кримінального провадження медичних документів, на підставі яких сформовано висновок експерта, невідкриття цих документів стороні захисту на стадії виконання ст. 290 КПК України не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону в значенні ст. 412 цього Кодексу і не веде до визнання висновку експерта недопустимим доказом, якщо сторона не клопотала про надання доступу до медичних документів або під час здійснення судового провадження їй було забезпечено можливість реалізувати право на ознайомлення з такими документами. Зазначене узгоджується з правовою позицією об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 27 січня 2020 року (справа № 754/14281/17, провадження № 51-218кмо19).

Таким чином, суд визнає доведеною вину обвинуваченої ОСОБА_11 у заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження, передбаченого ч.1 ст.125 КК України. Дії обвинуваченої ОСОБА_11 правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.1 ст.125 КК України.
Обираючи покарання обвинуваченій ОСОБА_11 , суд враховує вимоги ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ст. 125 ч. 1 КК України, ступінь тяжкості вказаного кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України (чинної на час розгляду срави), відноситься до кримінальних проступків.
Дані щодо особи обвинуваченої ОСОБА_11 , раніше не судима; одружена; має на утриманні двох дітей 2008 року народження та 2013 року народження; працює медсестрою в Київській міській клінічній лікарні № 8; на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; згідно характеристики за місцем проживання та за місцем роботи характеризується з позитивної сторони.
Згідно досудової доповіді орган пробації вважає, що обвинувачена ОСОБА_11 , враховуючи її характеризуючі дані, середній рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, середній рівень ризику небезпеки для суспільства, в тому числі окремих осіб, зможе самостійно стати на шлях виправлення без ізоляції від суспільства.
Вирішуючи питання про вид та міру покарання, суд, приймає до уваги ступінь тяжкості і обставини вчиненого злочину, обставини які передували вказаним подіям, дані щодо особи обвинуваченої, враховуючи думку потерпілої та ставлення обвинуваченої до вчиненого, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій покарання, в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, чинного на час розгляду кримінального провадження, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі, і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки.
Аналізуючи викладене, враховуючи те, що даний кримінальний проступок було вчинено 09.05.2018 року та строк притягнення до кримінальної відповідальності за його вчинення сплинув 09.05.2020 року, суд приходить до висновку, що на підставі п. 1. ч. 1 ст. 49 КК України ОСОБА_11 слід звільнити від покарання.

Речові докази у відповідності до ст.100 КПК України: диск CD-R 700 MB сірого кольору та диск CD-R 700 MB білого кольору, які приєднані до матеріалів кримінального провадження необхідно залишити в матеріалах кримінального провадження.

Процесуальні витрати по справі відсутні. Цивільній позов не заявлено.
Керуючись ст.ст. 100, 119, 368-370, 373-374 КПК України, ст. 49 КК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_11 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
На підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України звільнити ОСОБА_11 від кримінального покарання у зв`язку із закінченням строків давності.
Речові докази - диск CD-R 700 MB сірого кольору та диск CD-R 700 MB білого кольору, які приєднані до матеріалів кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Обвинуваченій та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий: ОСОБА_1