печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2021 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Києві) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

В С Т А Н О В И В :

Старший слідчий другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Києві) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_6 звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обґрунтовуючи клопотання слідчий посилається на наступні обставини.

В провадженні другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Києві) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві перебувають матеріали кримінального провадження під №0000237 від 07.03.2021, за підозрою ОСОБА_7 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

У клопотанні вказано, що 26.07.2019 ОСОБА_5 наказом начальника Національної академії Національної гвардії України № 168 с/ч призначено на посаду курсанта Національної академії Національної гвардії України.

Статтями 4, 6 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі Статут) передбачено, що повсякденне життя і службова діяльність військовослужбовців регулюються Конституцією України, законами України, цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами. Внутрішня служба здійснюється з метою підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни, належного морально-психологічного стану, які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу, збереження здоров`я військовослужбовців, організоване виконання інших завдань.

Згідно зі ст. 26 Статуту військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний захищати Вітчизну, незалежність та територіальну цілісність України, шанувати її державні символи, неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, поводитися з гідністю й честю,

не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Однак, в порушення вищевказаних нормативно-правових актів, ОСОБА_5 вирішив стати на злочинний шлях та вчинив злочин за наступних обставин.

Так, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , перебуваючи в невстановлену досудовим розслідуванням місці, у невстановлений досудовим розслідуванням дату та час, вступили між собою у злочинну змову, метою якої було вчинення незаконного заволодіння транспортного засобу, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

06.03.2021 ОСОБА_5 здійснив телефонний дзвінок потерпілому ОСОБА_8 , та у ході телефонної розмови домовився про зустріч з останнім задля огляду та подальшої покупки автомобіля марки «Audi» моделі «А6» н.з. НОМЕР_1 (Литовської реєстрації), яким на законних підставах користувався та розпоряджався потерпілий ОСОБА_9 .

У подальшому, того ж дня приблизно, о 15 год. 15 хв. ОСОБА_5 у порушення ст. ст. 27, 28, 65 Конституції України, ст. ст. 4, 6, 26 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, маючи умисел на заволодіння транспортним засобом, разом із ОСОБА_7 , перебуваючи на території АЗС «Амік», що розташована за адресою: Київська обл., Бучанський р-н, с. Капітанівка, вул. Соборна, 23, почали огляд вказаного автомобіля разом із потерпілим ОСОБА_10 . У ході огляду ОСОБА_7 повідомив потерпілому про бажання здійснити поїздку за кермом вказаного автомобіля, з метою випробування його технічного стану.

Після цього, ОСОБА_5 та потерпілий ОСОБА_9 розмістились на пасажирських сидіннях автомобіля марки «Audi» моделі «А6» н.з. НОМЕР_1 (Литовської реєстрації), а ОСОБА_7 сів за кермо та проїхав прилеглою до АЗС «Амік» територоією та повернувся назад до АЗС «Амік».

Після цього ОСОБА_5 та потерпілий ОСОБА_9 вийшли з автомобіля та направились у бік приміщення АЗС «Амік», у ході їх руху ОСОБА_5 повернувся назад та сів у автомобіль марки «Audi» моделі «А6» н.з. НОМЕР_1 (Литовської реєстрації). У свою чергу ОСОБА_7 , який в цей час перебував за кермом вказаного автомобіля, за допомогою ключа до замка запалення, який йому надав потерпілий привів у дію двигун та рушив з місця, у результаті чого заволодів автомобілем марки «Audi» моделі «А6» н.з. НОМЕР_1 (Литовської реєстрації), яким на законних підставах користувався та розпоряджався потерпілий ОСОБА_9 .

Після цього, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 з місця скоєння злочину зникли, однак того ж дня, приблизно о 16 год. 00 хв., за адресою: м. Київ, автодорога Дніпровський проїзд, на відстані близько 1-го кілометра в напрямку руху до «Мосту метро» були затримані співробітниками поліції.

08.03.2021 ОСОБА_5 та ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

У судовому засіданні прокурор підтримав внесене клопотання, посилаючись на його обґрунтованість та необхідність у застосуванні відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Захисник у судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання, вказавши на те, що клопотання не містить виклад обставин, які б свідчили про наявність ризиків визначених ст. 177 КПК України.

Підозрюваний у кримінальному проваджені у судовому засіданні підтримала позицію свого захисника.

Вивчивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, заслухавши пояснення підозрюваної, його захисника, прокурора, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд згідно змісту вимог ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, але не доведе обставин щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначено у клопотанні.

Основні доводи внесеного стороною кримінального провадження клопотання зводяться до наявності кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , а наявність ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтовується тим, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків, інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до вимог п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

«Законність» тримання під вартою з погляду національного закону не завжди є вирішальним чинником. Європейський суд з прав людини зазначає, що тримання під вартою протягом зазначеного періоду має відповідати меті пункту 1 статті 5 Конвенції, яка забороняє безпідставне позбавлення свободи. [«Гаважук проти України», п. 63654]; [«Мурукін проти України», п. 34]; [«Буряга проти України», п. 54655]; [«Фельдман проти України», п. 68656].

Тримання під вартою у відповідності до пункту 1(с) статті 5 Конвенції має задовольняти вимогу пропорційності. Взяття заявника під варту має бути конче необхідним для забезпечення його присутності в суді, але водночас інші, менш суворі заходи можуть бути достатніми для досягнення цієї мети. (Рішення : «Ladent v. Poland», n. 55660; «Ambruszkiewicz v. Poland», n.n. 29-33661; «Хайредінов проти України», n. 28).

Затримання особи є настільки серйозним запобіжним заходом, що воно є виправданим, лише якщо інші, менш суворі, заходи були розглянуті та визнанні недостатніми для забезпечення захисту індивідуальних або суспільних інтересів, які можуть вимагати затримання відповідної особи. (Рішення : «X. v. Finland», n. 151).

ЄСПЛ визнав, що абстрактна можливість перешкоджання кримінальному провадженню є недостатньою для обґрунтування обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Виходячи із правової позиції ЄСПЛ при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя, суд у кожному випадку повинен принципово та критично ставитися до доводів прокурора, якими він обґрунтовує необхідність застосування саме цього запобіжного заходу, об`єктивно оцінюючи її переконливість. При цьому прокурор повинен довести, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам передбачених ст. 177 КПК України.

Разом з тим, прокурором не наведено обставин того, що підозрюваний має намір переховуватись від органу досудового розслідування та суду або вчиняє будь-які дії для цього, може впливати на хід кримінального провадження незаконними діями, натомість у судовому засіданні підозрюваний зазначив, що наміру переховуватися від органу досудового розслідування та суду він не має, будь яким чином перешкоджати здійсненню досудового розслідування не буде, а відтак приходжу до висновку, що заявлені ризики стороною обвинувачення не містять доказового обґрунтування.

В ході розгляду клопотання слідчим суддею було встановлено, що виключних обставин для тримання ОСОБА_5 під вартою немає, оскільки даних, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів у клопотанні слідчого не вказано та в судовому засіданні не доведено. Заявлені ризики в сукупності з тяжкістю злочину та даними про особу підозрюваного, не можуть слугувати підставами для тримання підозрюваного під вартою.

Враховуючи те, що прокурор не довів суду виняткових обставин, які б виправдовували обмеження права підозрюваного на свободу та свідчили б про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, слідчий суддя вважає за доцільне застосувати до підозрюваного запобіжний захід, передбачений ст. 181 КПК України, у вигляді цілодобового домашнього арешту, із забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 (казарма), який є співмірний з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю злочину та його наслідками. При цьому, такий режим може перериватись необхідністю отримання медичної допомоги та необхідності виконання процесуального обов`язку явки за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду.

Також, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

- прибувати до слідчого в провадженні якого перебуватиме дане кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом;

- не відлучатись із м. Києва, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та реєстрації;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи що дають право на виїзд з України в`їзд в Україну;

- утримуватись від спілкування із свідками та потерпілим без дозволу слідчого або прокурора.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 177, 178, 181, 193, 194, 196, 205, 206, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Києві) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною залишати місце проживання цілодобово за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням необхідності отримання медичної допомоги, строком до 04.05.2021 включно.

Роз`яснити підозрюваному, що працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого в провадженні якого перебуватиме дане кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом;

- не відлучатись із м. Києва, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та реєстрації;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи що дають право на виїзд з України в`їзд в Україну;

- утримуватись від спілкування із свідками та потерпілим без дозволу слідчого або прокурора.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого та прокурора у кримінальному провадженні № 0000237.

Визначити строк дії ухвали слідчого судді та покладених судом обов`язків в межах строків досудового розслідування у кримінальному провадженні до 04.05.2021 включно.

Звільнити з-під варти в залі суду підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1