Білоцерківський міськрайонний суд Київської області
Справа № 357/2683/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2021 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,
представника ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№35)» ОСОБА_4
засудженого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Біла Церква в режимі відоконференції клопотання начальника Державної установи «Білоцерківська виправна колонія (№35)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Суховоля, Новоград-Волинського району Житомирської області, громадянина України, освіта середня, неодруженого, до засудження не працював, учасник АТО в Донецькій області, раніше неодноразово судимого, засудженого 21.02.2019 року Новоград Волинським районним судом Житомирської області за ч.1 ст.187 КК України із застосуванням ч.1 ст.71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання 26.06.2018 року.
Кінець строку відбування покарання 26.12.2021 року,-

В С Т А Н О В И В:

Начальник ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№ 35) звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 посилаючись на те, що він відбув 3/4 частини призначеного судом покарання, станом на 03.03.2021 року засуджений відбув: 2 роки 8 місяців 05 днів., в порядку ст.154 КВК був розглянутий на комісії установи 02.03.2021 року, за наслідками якої було прийнято рішення про клопотання перед судом в умовно-достроковому звільненні останнього. В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_5 за час свого перебування в колонії, де відбуває покарання з 26.04.2019 року, характеризується позитивно, до праці ставиться добре, порушень вимог режиму відбування покарання не допускав. Дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, був заохочений 6 разів за сумлінну поведінку та ставлення до праці, стягнень немає. Вину у скоєнні злочину визнав повністю, у вчиненому розкаявся. Таким чином, сумлінною поведінкою і ставленням до праці засуджений ОСОБА_5 довів своє виправлення.

З клопотання вбачається, що ОСОБА_5 відбуває покарання призначене вироком Новоград Волинським районним судом Житомирської області за ч.1 ст.187 КК України із застосуванням ч.1 ст.71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Відповідно до характеристики від 03.03.2021 року, початок строку відбування покарання засудженому рахується з 26.06.2018 року з часу фактичного затримання.

В клопотанні зазначено, що існують підстави для звільнення засудженого ОСОБА_5 передбачені ст. 81 КК України, так як останній відбув більше 3/4 строку призначеного за вироком покарання, а також сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

В судовому засіданні прокурор заперечив щодо задоволення вказаного клопотання, посилаючись на те, що засуджений раніше неодноразово судимий, всі злочини засудженим вчинені в період умовно-дострокового звільнення, що суперечить вимогам ст.50 КК України, а також звернув увагу на зростання суспільної небезпечності вчинених злочинів.

Представник ДУ «БВК (№35)» та засуджений підтримали вимоги клопотання в повному обсязі.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши думку учасників, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що вироком Новоград Волинським районним судом Житомирської області від 21.02.2019 року, ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК України та призначено покарання із застосуванням ч. 1 ст.71 КК України у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

Вирок Новоград Волинського районного суду Житомирської області від 21.02.2019 року набрав законної сили 26.03.2019 року.

Початок строку відбування покарання засудженому рахується з 26.06.2018 року, з часу фактичного затримання, кінець строку 26.12.2021 року.

Під час відбування покарання засуджений отримав 6 заохочень, добросовісно відноситься до праці, позитивно сприймає заходи виховного характеру та вимоги режиму в колонії.

Окрім того, судом також встановлено, що засуджений ОСОБА_5 протягом 2005-2019 років 5 разів засуджувався за умисні злочини, в тому числі проти власності. Неодноразово відбував покарання у місцях позбавлення волі. Вперше, до нього застосовувалося звільнення від відбування покарання з іспитовим строком, а пізніше три рази поспіль звільнявся з місць позбавлення волі умовно-достроково. Однак кожного разу після звільнення знову вчиняв нові умисні злочини проти власності.

Так, 04.10.2005 року Новоград-Волинським районним судом Житомирської області за ст.ст. 296 ч.4, 75,76 КК України на 4 роки позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців.

30.08.2007 року Новоград-Волинським районним судом Житомирської області за ст.ст. 186 ч.1, 71 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 22.04.2010 умовно-достроково на 1 рік 5 місяців 8 днів, ст.81 КК України.

02.08.2011 року Сквирським районним судом Київської області за ст.ст. 185 ч.2, 71 КК України на 2 роки 1 місяць позбавлення волі. Звільнений 13.03.2013 умовно-достроково на 3 місяці 25 днів, ст.81 КК України.

17.02.2016 року Ємільчинським районним судом Житомирської області за ст.ст. 186 ч.3, ч.5 ст.72 КК України на 4 роки позбавлення волі. Звільнений 19.04.2018 умовно-достроково на 1 рік 2 місяці 10 днів, ст.81 КК України.

21.02.2019 року Новоград-Волинським районним судом Житомирської області за ст.ст. 187 ч.1, ч.1 ст.71 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі. У теперішній час відбуває покарання у ДУ «Білоцерківська ВК № 35».

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 пояснив, що оскільки всі злочини ним вчинялись в стані алкогольного сп`яніння, має намір у разі звільнення його з місць позбавлення волі пройти курс лікування та перестати вживати алкогольні напої, щоб не повторювати своїх помилок, на запитання прокурора щодо обставин вчинення останнього злочину та його відношення до вчиненого, не визнає себе винним щодо всіх обставин зазначених у вироці суду.

Оцінюючи вищевказане у сукупності, суд вважає що ОСОБА_5 не заслуговує на умовно-дострокове звільнення, оскільки, кожного разу після звільнення, спочатку з випробуванням з іспитовим строком, а потім неодноразово під час умовно-дострокового звільнення, вчиняв нові умисні злочини проти власності, суспільна небезпечність яких постійно зростала.

У суду відсутні законні підстави для умовно-дострокового звільнення, тобто підстави, які б беззаперечно вказували, що засуджений ОСОБА_5 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26.04.2002 р., звернути увагу судів на те, що умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким мають надзвичайно важливе значення для виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Суд також зазначає, що у статті ст. 81 КК України зазначено, що до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Зазначена норма надає право суду, а не покладає на нього обов`язок, щодо умовно-дострокового звільнення особи від відбування покарання.

При прийнятті такого рішення щодо особи, яка засуджена від імені держави за вироком суду до покарання у виді позбавлення волі, суд має обов`язково також враховувати мету покарання: запобігання вчиненню нових злочинів, як цією особою (тобто цим засудженим) так і іншими особами.

Суд зобов`язаний врахувати вищезазначене при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення особи з місць позбавлення волі, чи відмову у цьому, адже певною мірою від суду, який вироком від імені держави призначив покарання особі у виді позбавлення волі на певний строк, інший суд своєю ухвалою від імені держави, вирішує чи виправилася за час покарання ця особа, чи не вчинить нового злочину.

Враховуючи викладене, пояснення засудженого під час розгляду вказаного клопотання в частині заперечення певних обставин вчинення злочину, що були викладені у вироку суду, який набрав законної сили та не оскаржувався самим засудженим, суд приходить до переконання, що мета покарання щодо його виправлення в даному випадку не досягнута, а тому не знаходить законних підстав для задоволення клопотання. Крім того, незважаючи на неодноразові звільнення від відбування покарання умовно-достроково, проявлений неодноразово судом гуманізм до ОСОБА_5 на дав бажаних результатів, останній знову вчиняв злочини. Вказане є свідченням тривалого злочинного спрямування його поведінки та впертого небажання стати на шлях виправлення.

Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 50,74,81 КК України, керуючись ст.ст. 371,372,537,539 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні клопотання начальника Державної установи «Білоцерківська виправна колонія (№ 35)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 - відмовити.

Копію ухвали направити учасникам судового провадження для відома.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом семи днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою з моменту вручення їй судового рішення.

СуддяОСОБА_1