Справа № 755/2203/21
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" лютого 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.06.2020 року за № 0003812 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Чернігівської області, Козелецького району, м. Козелець, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого неофіційно на шиномонтажі, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-04.09.2015 року Оболонським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 190 КК України до 1 року позбавлення волі;

-29.10.2015 року Козелецьким районним судом Чернігівської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років 3 місяці позбавлення волі;

-19.01.2021 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 місяців арешту;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,

за участю учасників кримінального провадження

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 будучи раніше судимим, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та маючи не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість за умисний корисливий злочин, повторно вчинив новий умисний корисливий злочин за наступних обставин.

Близько 13 год 51 хв, 09 червня 2020 року, ОСОБА_3 , перебував біля торгівельного центру «Епіцентр-К», що за адресою: м. Київ, вул. Братиславська 11, та побачив, що біля входу до вказаного торгівельного центру знаходиться припаркований велосипед марки «Leon» номер рами НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 .

Реалізуючи свої злочинні наміри, направлені на таємне викрадення чужого майна повторно, діючи з корисливих мотивів з метою власного незаконного збагачення. ОСОБА_3 , впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, заволодів велосипедом марки «Leon» номер рами НОМЕР_2 , та мав реальну можливість розпоряджатися даним майном.

В подальшому близько 13 год 55 хв, 09 червня 2020 року, за адресою: м. Київ, вул. Стальського 32, був затриманий працівниками поліції.

Так, ОСОБА_3 своїми умисними протиправними діями, що виразились у крадіжці чужого майна повторно, завдав ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 7500 грн. 00 коп.

Будучи допитаним в судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) визнав повністю, дав покази, підтвердив вищевикладені обставини їх скоєння, зокрема в частині часу, місця та способу вчинення, щиро розкаявся у вчиненому.

Вказав, що дійсно, 09.06.2020 приблизно о 13 год. 51 хв. перебуваючи біля торгівельного центру «Епіцентр-К», що за адресою: м. Київ, вул. Братиславська 11, побачив біля входу до вказаного торгівельного центру припаркований велосипед та впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, заволодів велосипедом. Проте близько 13 год 55 хв. 09 червня 2020 року, за адресою: м. Київ, вул. Стальського 32, був затриманий працівниками поліції.

Останній виразив готовність понести покарання за вчинене у межах своєї вини.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення просив суд визнати недоцільним дослідження доказів в частині обставин вчинення даних злочинів, так як повністю погоджується з встановленими обставинами.

Покази обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують його особу, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження та інших з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого. Суд, у відповідності до положень Кримінального Кодексу України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст.185 КК України, а саме таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, за вище встановлених обставин.

При цьому, з урахуванням, висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах відображеного у постанові Верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 22 березня 2018 року у справі № 521/11693/16-к, судом установлено, що обставини визнані судом у вироку як доведені, з числа регламентованих ст. 91 КПК України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені ст. 84 того ж Кодексу, та містяться у матеріалах цього провадження, як наслідок, суд вважає, встановленими всі обставини, що мають значення для кримінального провадження шляхом обсягу та порядку дослідження доказів на їх підтвердження, у порядку ст. 349 КПК України.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_3 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 суд визнає щире каяття у вчиненому злочині.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Також, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше судимий, вчинив новий злочин маючи непогашену судимість, одружений, який має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого неофіційно на шиномонтажі, має задовільний стан здоров`я, не є інвалідом І чи ІІ групи, спосіб життя, позицію потерпілого, викладену у заяві щодо повернення викраденого майна, та сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання; відношення обвинуваченого до вчиненого, а саме наявність у нього розуміння неприйнятності вчинених ним дій у цивілізованому суспільстві; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції частини другої статті 185 КК України у виді арешту із урахуванням вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 19.01.2021 року, та скоєння нового злочину обвинуваченим за даним вироком до постановлення попереднього вироку, у порядку ч.4 ст. 70 КК України, оскільки суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Підстав для звільнення від кримінальної відповідальності, звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді арешту є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Дане остаточне покарання (позбавлення волі), на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09 червня 2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24 березня 2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29 листопада 2007 р.).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню.

Питання доцільності обрання обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу суд не розглядає з огляду на відсутність з цього питання відповідного клопотання прокурора, та у світлі того, що відповідно до ст.ст. 22, 26 КПК України, суд розглядає тільки ті питання, які винесені на такий розгляд сторонами.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді арешту строком на 5 (п`ять) місяців.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 19.01.2021 року більш суворим за даним вироком, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді арешту строком на 5 (п`ять) місяців.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відраховувати з моменту його затримання з 18.01.2021 року, зазначеного у вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 19.01.2021 року.

Запобіжний захід не обирався.

Речовий доказ у кримінальному провадженні - велосипед марки «Leon» номер рами НОМЕР_1 чорного кольору, зі вставками чорного кольору, модель «TN90», що належить потерпілому ОСОБА_6 та переданий йому під зберігальну розписку - залишити у володінні власника.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Обвинуваченому роз`яснюється право подати клопотання про помилування, а також роз`яснюється учасникам кримінального провадження право ознайомитись із журналом судового засідання.

Суддя