Справа № 305/1883/20
Номер провадження 1-кп/305/234/21
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.2021. Рахівський районний суд Закарпатської області

в складі головуючої судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рахів обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР 03.09.2020 за №0000552 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Богдан, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною середньою освітою, робітника ПП «Прохазка», одруженого, на утриманні має одну малолітню дитину, військовозобов`язаного, раніше несудимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 , 02 вересня 2020 року, близько 21 години 00 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем марки «Ваз», моделі «2109», із державним реєстраційним номером « НОМЕР_1 », рухаюсь по автодорозі міського значення сполученням «Рахів - Луги», на відрізку дороги в с. Богдан, по вул. Героїв Небесної Сотні, Рахівського району Закарпатської області, неподалік житлового будинку № 54, в напрямку із центра с. Богдан до с. Видричка, грубо порушив вимоги пунктів 1.2, 1.5, 2.3, 11.2, 11.3 Правил дорожнього руху України, тобто, під час руху водій ОСОБА_4 , маючи можливість оцінити дорожні умови і дорожню обстановку, здійснюючи маневр об`їзду вибоїни на дорозі, виїхав на зустрічну смугу руху, не надав дорогу водію мотоцикла, який рухався у зустрічному напрямку, чим створив водію мотоцикла «Viper 150», із державним реєстраційним номером « НОМЕР_2 », ОСОБА_7 , небезпеку для руху на такій відстані, що останній вже не мав технічної можливості зупинити свій транспортний засіб до місця зіткнення шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування, внаслідок чого ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді епідурального крововиливу, закрито черепно - мозкової травми, забою головного мозку важкого ступеню, перелому склепіння та основи черепа, гострої епідуральної гематоми справа дислокаційним синдромом, перелому грудного хребця, рівень ТЗ та Т4, перелому тіла та остистого відростка Th3 (1 ст.) ASIA E.

З огляду на викладене, отримані потерпілим ОСОБА_7 тілесні ушкодження знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з діями водія ОСОБА_4 та з порушенням останнім вимог Правил дорожнього руху України, а саме п. 1.2 «В Україні установлено правосторонній рух транспортних засобів»; п. 1.5 «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»; п. 2.3 «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: (б): бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»; п. 11.2 «Нерейкові транспортні засоби повинні рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини»; п. 11.3 «На дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу».

Обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні вину свою у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим у повному обсязі у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, приймаючи до уваги, що прокурор та обвинувачений не оспорювали обставини, встановлені органом досудового розслідування, учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позицій, суд, учасникам кримінального провадження роз`яснив положення ч.3 ст.349 КПК України, так як прокурор запропонував саме у такому порядку досліджувати докази у цьому кримінальному провадженні.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

Обвинувачений ОСОБА_4 , в судовому засіданні ствердив, що 02 вересня 2020 року, близько 21 години, був за кермом належного йому автомобіля марки «ВАЗ», моделі «2109», рухався по автодорозі «Рахів-Луги», в с. Богдан. Попереду побачив глибокі вибоїни, вирішив їх об`їхати, бачив як назустріч рухається мотоцикл, який був досить далеко, він подумав, що встигне об`їхати вибоїни, тому виїхав на зустрічну смугу руху, де відчув великий удар у автомобіль. Він вийшов з автомобіля, відразу викликав швидку і поліцію. Розкаюється у скоєному, дуже шкодує, що так сталося. Просив, його суворо не карати та не позбавляти волі, оскільки не бажав настання таких тяжких наслідків.

Потерпілий ОСОБА_5 у судовому засіданні ствердив, що ОСОБА_7 , який отримав тяжкі тілесні ушкодження, у результаті ДТП є його сином. Обставини ДТП йому невідомі, так як він не був очевидцем дорожньо-транспортної пригоди. Як потерпілий цивільного позову не заявляв. Обвинувачений, з моменту дорожньо-транспортної пригоди надав матеріальну допомогу на лікування сина у ромірі 7 (сім) тисяч гривень. Просить суворо не карати та не позбавляти обвинуваченого волі.

Суд, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_4 , дослідивши матеріали, що стосуються речових доказів та характеризуючих особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах викладених в обвинувальному акті, доведена повністю, його дії суд кваліфікує, як скоєння кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України - порушення Правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 під час досудового розслідування і в судовому засіданні послідовні, не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції, оскільки вони достатньо вагомі, чіткі, узгоджені між собою, отже достовірні і відповідають критеріям якості доказів, встановленим п.150 рішення ЄСПЛ в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» та п.57 рішення ЄСПЛ в справі «Яременко проти України».

Частина 2 ст.61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

При призначенні покарання ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним кримінального првопорушення, його суспільну небезпечність, вік та здоров`я обвинуваченого (на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, не є інвалідом), характеризуючі особистість обвинуваченого обставини раніше не судимий, має постійне місце проживання та реєстрації, одружений, має на утриманні одну малолітню дитину, за місцем проживання характеризується позитивно. Також, суд враховує думку потерпілого щодо призначення покарання без ізоляції ОСОБА_4 від суспільства.

З досудової доповіді органу пробації на обвинуваченого ОСОБА_4 , слідує, що виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.

У відповідності з п.20 Постанови пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року/ із наступними змінами/ «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» суд при призначенні покарання за ст.286 КК України має врахувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, особу винного, а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання.

Відповідно до п.4 Постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року, виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставить у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, до кримінальної відповідальності притягується вперше. Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відсутні.

Враховуючи викладене, виходячи з принципів: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства і відбування покарання, оскільки такі за даних обставин справи були б надмірно суворим покаранням, обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання в межах санкції ч.2 ст.286 КК України, у виді позбавлення волі, із застосуванням положень ст.75 КК України та покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.1 п.1 п.2 ст.76 КК України.

Водночас, суд враховує, що кримінальне правопорушення було вчинене обвинуваченим через грубе порушення правил безпеки дорожнього руху, в тому числі, водій ОСОБА_4 не забезпечив безпеку дорожнього руху, проявив неуважність до дорожньої обстановки, не реагував на її зміну, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, здійснив виїзд на смугу зустрічного руху у недозволенному випадку. Такі дії водія стали причиною отримання потерпілим ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень.

З урахуванням наведеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 2 роки, що прямо передбачено санкцією ч.2 ст.286 КК України.

Саме таке покарання, на думку суду, є необхідним і буде достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Запобіжний захід, в межах кримінального провадження, обраний відповідно до ухвали слідчого судді Рахівського районного суду відносно ОСОБА_4 , у виді особистого зобов`язання закінчився. Клопотань про обрання (продовження) такого до суду не надходило.

Арешт, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Рахівського районного суду від 04.09.2020 на автомобіль марки «Ваз», моделі «2109», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , по вступу вироку в законну силу, відповідно до ч.4 ст.174 КПК України слід скасувати.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити покарання - 4 (чотири) роки позбавлення волі, з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 від відбування основного покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки та з покладенням відповідно до ст.76 КК України обов`язків періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Речовий доказ: автомобіль марки «Ваз» моделі «2109», із державним реєстраційним номером « НОМЕР_1 », який зберігається на майданчику тимчасового утримання Рахівського ГУНП в Закарпатській області, по вступу вироку в законну силу- повернути законному володільцю, ОСОБА_4 .

Арешт, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Рахівського районного суду від 04.09.2020 на автомобіль марки «Ваз», моделі «2109», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 по вступу вироку в законну силу - скасувати.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Закарпатської області через Рахівський районний суд, протягом 30 (тридцяти) днів з моменту його проголошення з підстав передбачених ст. 394 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити ОСОБА_4 та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуюча: ОСОБА_1