Справа № 191/3639/20
Провадження № 1-кп/191/285/20
У Х В А Л А
іменем України

09 лютого 2021 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

Головуючого-судді ОСОБА_1 ,

За участі секретаря- ОСОБА_2 .

Розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні , внесеному в ЄРДР №0001098 від 21.09.2020 року, відносно:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Васильківка, Дніпропетровської області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживає АДРЕСА_2 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -

За участі в судовому засіданні: прокурора: ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисників- ОСОБА_5 , ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001098 від 21.09.2020 року, відносно ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 строку тримання під вартою, оскільки строк дії ухвали слідчого судді від 14.12.2020 р. про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчується 11 лютого 2021 року.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що ОСОБА_3 , обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років, ніде не працює, не має усталених соціальних зв`язків у зв`язку з чим виникають ризики, передбачені ч. 1 п.п. 1,5 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, або продовжити злочинну діяльність, обґрунтовуючи це тим, що обвинувачення у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення можуть зумовити ОСОБА_3 спробувати уникнути передбаченої законом відповідальності шляхом переховування від органів досудового розслідування або суду, або продовжити злочинну діяльність.

Метою застосування запобіжного заходу до ОСОБА_3 , є забезпечення виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, перешкодити кримінальному провадженню чи вчинити інше кримінальне правопорушення.

Захисник ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, оскільки воно жодним чином не обґрунтовано, посилався на відсутність доказів щодо наявності ризиків передбачених ст.177 КПК. Також зазначив про те, що ОСОБА_3 є особою раніше не судимою і суд не може враховувати наявність підозри в іншій справі, оскільки це не свідчить про причетність ОСОБА_3 до вчинення інших кримінальних правопорушень. ОСОБА_3 має постійне місце проживання в Васильківському районі, допомагає матері в обробленні земельної ділянки. Просив застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_6 підтримав позицію захисника ОСОБА_7 та просив змінити його підзахисному запобіжний захід на більш м`який.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав своїх захисників та просив змінити йому запобіжний захід на більш м`який.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали обвинувальний акт та клопотання та оцінивши їх в сукупності, дійшов такого висновку.

Відповідно до ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого також слід обов`язково враховувати вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише у передбачених законом випадках за встановленою процедурою, при цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно вимог ст.177 КПК України підставою для застосування та продовження запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою злочину, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що обвинувачений може переховуватись від органів досудового слідства та суду, а також незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні.

Під час досудового розслідування проводились слідчі дії в ході яких були вилучені речові докази, які перебувають в розпорядженні у сторони обвинувачення. На підставі вилучених в ході досудового розслідування речових доказів були проведені експертизи, висновки експертів наявні в матеріалах кримінального провадження і досліджені судом .
Станом на 09 лютого 2021 року розпочатий судовий розгляд, досліджені письмові та речові докази у справі.

Інших обґрунтувань, окрім тих, які прокурор зазначав в своїх клопотаннях протягом перебування даної кримінальної справи в провадженні суду, які б свідчили про необхідність та доцільність продовження ОСОБА_3 строку тримання під вартою- суду не надано.
Згідно з ч.1 ст.183 КПК України- тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Частиною 1 ст.194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які , втому числі, свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.( ч.4 ст.194 КПК України).
Обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише у передбачених законом випадках за встановленою процедурою, при цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Згідно з ч.5 ст.199 КПК України суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

При таких обставинах суд вважає, що прокурор , у встановленому законом порядку, не довів суду, що застосування більш м`якого запобіжного заходу до обвинуваченого ОСОБА_3 є неможливим.
Оскільки прокурором не наведено переконливого і підтвердженого доказами обґрунтування ризиків, які є підставою для подальшого тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою, то суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 строку тримання під вартою.

Одночасно з відмовою в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою суд вважає за необхідне задовольнити клопотання захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_3 про заміну йому запобіжного заходу на більш м`який.

З врахуванням обставин справи, особи обвинуваченого ОСОБА_3 суд вважає доцільним та обґрунтованим замінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт.

Таким чином, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні клопотання прокурора.

Відповідно, клопотання захисника ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_3 про заміну йому запобіжного заходу з тримання під вартою набільш м`який необхідно задовольнити.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 331 КПК України суд, -

Постановив:

В задоволенні клопотання прокурора Синельниківської місцевої прокуратури ОСОБА_8 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 - відмовити.
Клопотання захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_3 про заміну запобіжного заходу - задовольнити.
Змінити обвинуваченому ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Васильківка, Дніпропетровської області, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Обвинуваченого ОСОБА_3 звільнити з під варти в залі суду.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 такі обов`язки:

1) прибувати до суду , прокурора або слідчого за першою вимогою;

2) не залишати місце проживання : АДРЕСА_2 без дозволу суду , прокурора, слідчого за винятком перебування на лікуванні в медичних закладах та участі в судових засіданнях або слідчих діях;

3) утримуватись від спілкування зі свідками та експертами у справі;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт ( паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

В разі невиконання вищевказаних зобов`язань може бути застосований більш жорстокий запобіжний захід.

Направити копію ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту для виконання та контролю органу внутрішніх справ за місцем проживання обвинуваченого.

Строк дії ухвали в частині обрання запобіжного заходу - 2 місяці з дня її проголошення, тобто до 09 квітня 2021 року .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1