Справа №549/89/21
Провадження №1-кп/549/17/21
ВИРОК
Іменем України

05 квітня 2021 року Чорнухинський районний суд Полтавської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

потерпілого - ОСОБА_5

законного представника потерпілого ОСОБА_6

психолога - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Чорнухи кримінальне провадження №0000087 від 07.06.2020 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, народився в м.Полтава, зареєстрований в АДРЕСА_1 , проживаючого у АДРЕСА_2 , не працюючого, не одруженого, освіта професійно-технічна, раніше судимого:
1)20 березня 2007 року Октябрським районним судом м.Полтави за ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.187КК України до 5 років позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 3 роки;
2)29 серпня 2008 року Жовтневим районним судом м.Полтави за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі, звільнений умовно-достроково 08.04.2011, невідбутий строк 1 рік 6 місяців 25 днів;
3)20 серпня 2012 року Київським районним судом м.Полтави за ч.3 ст.185КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений умовно-достроково 30.10.2014 р., невідбутий строк 7 місяців 25 днів;
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 , 06.06.2020 близько 17 години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння у будинку ОСОБА_8 по АДРЕСА_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у виді тілесних ушкоджень та бажаючи їх настання, схопив рукою за волосся голови свого сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та двічі вдарив головою об стіну будинку. Після цього взяв потерпілого за ногу, відтягнув до іншої кімнати та кинув на стіну будинку.

В результаті таких дій обвинуваченого потерпілому було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді підшкірного крововиливу в лобно-скроневій ділянці справа з переходом на нижнє повіко правого ока, підшкірний крововилив по передній поверхні правої вушної раковини з переходом на завушну ділянку, підшкірний крововилив в проекції кута нижньої щелепи справа, підшкірний крововилив по боковій поверхні грудної клітини зліва в проекції сьомого ребра по середній пахвинній лінії, які за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Такими умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.125 КК України, а саме умисне легке тілесне ушкодження.

Обставини цього кримінального проступку встановлені судом на підставі таких доказів.

Обвинувачений ОСОБА_4 вину свою визнав частково і суду показав, що дійсно 06.06.2020 вживав горілку. Пам`ятає події того дня не повністю, оскільки перебував у стані алкогольного сп`яніння.

На прохання сина ОСОБА_9 вони пішли гратися на майданчик у с.Сухоносівка. Під сонцем він заснув. Прокинувшись виявив, що сина немає самостійно пішов додому. Це його обурило. Саме такий вчинок потерпілого викликав у нього агресію та стресовий стан.

Прийшовши до будинку, з метою виховання, вдарив рукою сина по сідницях, який стояв за спиною ОСОБА_8 - бабою його колишньої дружини. Це було у зальній кімнаті будинку. Після цього він взяв його рукою за ногу, висмикнув із-за баби та підняв. Хотів поставити сина у куток, проте не розрахував свої сили не втримав потерпілого і той впав на підлогу вдарившись головою. Саме від цього і з`явився синець на голові потерпілого. В будинку знаходились, крім нього та потерпілого, ОСОБА_8 .. Заперечує те, що він бив сина головою об стіну і по голові. Вдарив дитину вперше.

Малолітній потерпілий ОСОБА_10 суду показав, що 06.06.2020 пішов з обвинуваченим гратись на майданчику. Останній заснув і він сам повернувся до будинку. На майданчику його батько не бив. Вдома почав бити рукою в живіт, ногою по спині, тричі вдарив головою об стіну. У залі взяв за ногу, підняв догори дриґом, потягнув із зали у спальню на ліжко та кинув за ногу об стіну.

Допитана в порядку ст.225 КПК України під час досудового розслідування свідок ОСОБА_8 суду показала, що 06.06.2020 вдень обвинувачений з потерпілим грались на вигоні. Данило повернувся сам, оскільки ОСОБА_4 заснув. Прийшовши до будинку обвинувачений схватив хлопця за чуб та вдарив об стіну два рази. Потім став наближатися до неї, але не бив. Дитина кричить. Після цього обвинувачений взяв ОСОБА_9 за ногу, потягнув із зали до спальної кімнати і кинув об стіну. Потерпілий впав на ліжко, яке стояла біля стіни, і залишився лежати. Думала, що він його вб`є.

Відповідно до заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 06 квітня 2020 року ОСОБА_6 просить притягнути до відповідальності ОСОБА_4 , який 06.06.2020 близько 17-00 год наніс тілесні ушкодження її сину ОСОБА_5 .

Згідно з витягом з кримінального провадження №0000087 від 07.06.2020, до чергової частини Чорнухинського відділення поліції 06.06.2020 надійшла письмова заява від ОСОБА_6 , про те, що її колишній чоловік ОСОБА_4 близько 17 год 00 хв 06.06.2020 наніс тілесні ушкодження сину ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Як вбачається з висновку експерта №104 від 10.06.2020, при обстеженні малолітнього ОСОБА_5 виявлено такі тілесні ушкодження: підшкірного крововиливу в лобно-скроневій ділянці справа з переходом на нижнє повіко правого ока; підшкірний крововилив по передній поверхні правої вушної раковини з переходом на завушну ділянку; підшкірний крововилив в проекції кута нижньої щелепи справа; підшкірний крововилив по боковій поверхні грудної клітини зліва в проекції сьомого ребра по середній пахвинній лінії, які утворились від не менш ніж чотириразової дії тупих предметів, які діяли із достатньою силою, якими могли бути пальці рук людини, стиснуті в кулак, нога людини, або будь-які інші предмети з подібними характеристиками, утворились в короткий проміжок часу в строк, близький до 3-х діб до моменту початку проведення експертизи, що не суперечить строку, який зазначено у постанові про призначення цієї експертизи та на які посилається підекспертний, та кожне з яких може бути оцінене як легке тілесне ушкодження.

Враховуючи різнобічну анатомічну локалізацію, морфологічні характеристики та взаємне розташування виявлених тілесних ушкоджень, можливість їх утворення в результаті падіння на площині зі стоячого на ногах положення виключається.

Відповідно до висновку №97 від 06.06.2020 комунального некомерційного підприємства «Лохвицька районна лікарня» щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, ОСОБА_4 о 20 год 10 хв 06.06.2020 знаходився в стані алкогольного сп`яніння (1,86‰).

Як видно з довідки виконавчого комітету Чорнухинської селищної ради від 03.07.2020 №512, ОСОБА_4 зловживає спиртними напоями, своєю поведінкою негативно впливає на сина, приїжджає в будинок ОСОБА_8 ,, яка є власником будинку у с.Сухоносівка та бабусею його колишньої дружини, де проживає без її згоди.

За встановлених обставин та даючи оцінку наведеним вище доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, доведена повністю.

Вищевказані покази обвинуваченого суд розцінює як обраний ним спосіб захисту, намагання уникнути відповідальності за вчиненений кримінальний проступок та свідчить про намір уникнути несприятливих для себе правових наслідків.

Доводи обвинуваченого про те, що до показів свідка необхідно відноситись критично через її похилий вік, а висновок експерта містить більшу кількість тілесних ушкоджень, суд відхиляє.

Надані обвинуваченим показання об`єктивно не узгоджуються із характером легких тілесних ушкоджень, локалізованих в області голови, грудної клітки потерпілого.

Разом з тим покази свідка ОСОБА_8 є послідовними та узгоджуються з показами малолітнього потерпілого, висновком експерта.

Необхідно зазначити, що згідно з ст.101 КПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень та зроблені за їх результатами висновки, обґрунтовані відповіді на запитання, поставлені особою, яка залучила експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи.

Висновок не є обов`язковим для особи, або органу, який здійснює провадження.

Досліджені під час судового розгляду зазначені докази у своїй сукупності, динаміці та взаємозв`язку є цілком логічними і послідовними, суперечностей не містять та можуть бути покладені в основу обвинувального вироку. Висновок експерта в даному провадженні виступає лише додатковим доказом вини обвинуваченого.

Призначаючи покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують їх покарання.

Відповідно до вимог ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Згідно з ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок стосовно малолітньої дитини, характеризується негативно, даних про те, що він займається суспільно-корисною працею, офіційного працевлаштований, немає, у лікаря нарколога та психіатра на обліку не перебуває.

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_4 в силу ст.89 КК України раніше не судимий.

Як видно з довідки щодо притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності, вироком Чорнухинського районного суду від 26 липня 2017 року ОСОБА_4 визнаний винуватим та засуджений за ч.2 ст.125 КК України на 1 рік 6 місяців обмеження волі.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом повного складання покарання, призначеного даним вироком з покаранням, призначеним вироком Чорнухинського районного суду Полтавської області від 21 грудня 2016 року за ч.1 ст.309 КК України, обвинувачений остаточно засуджений на 1 рік 9 місяців обмеження волі.

Згідно з ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 07.12.2017 на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання та з під-варти в залі суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст.309 КК України, ч.2 ст.125 КК України, є кримінальними проступками.

Відповідно до п.2-1 ч.1 ст.89 КПК України такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені за вчинення кримінального проступку, після відбуття покарання.

За приписами ч.1 ст. 88 КК України особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості.

Згідно з ч.5 ст.90 КК України, якщо особа, що відбула покарання, до закінчення строку погашення судимості знову вчинить злочин, перебіг строку погашення судимості переривається і обчислюється заново. У цих випадках строки погашення судимості обчислюються окремо за кожний злочин після фактичного відбуття покарання (основного та додаткового) за останній злочин.

Тому, якщо особа, що відбула покарання за попередній злочин, до закінчення строку погашення судимості знову вчинить злочин, то строк погашення судимості за попередній злочин переривається та повинен обчислюватися заново.

Враховуючи положення ч.5 ст.90 КК України про наслідки переривання перебігу строку погашення судимості за попередній злочин та обчислення строків погашення судимості окремо за кожний злочин (правило про самостійний перебіг строків погашення судимості), початок перебігу перерваного строку погашення судимості за попередній злочин повинен збігатися із початком перебігу строку судимості за останній злочин.

Отже, саме з цього моменту одночасно спливатимуть два строки погашення судимості за попередній (попередні) і за наступний (останній) злочини, і особа вважається судимою за всі ці злочини. Ці строки спливають паралельно, тобто не складаються і не поглинаються один одним та закінчуються самостійно (кожний у свій час) залежно від їх тривалості.

З огляду на викладене перебіг кожного з цих строків погашення судимостей за вироками від 20 березня 2007 року Октябрського районного суду м.Полтави за ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.187КК України, від 29 серпня 2008 року Жовтневого районного суду м.Полтави за ч.2 ст.185КК України, від 20 серпня 2012 року Київського районного суду м.Полтави за ч.3 ст.185КК України, ч.2 ст.186 КК України,розпочались після відбуття покарання за вироком Чорнухинського районного суду від 26 липня 2017 року, тобто з 07.12.2017.

Згідно з п.п.7,8 ч.1 ст.89 КК України особи, засуджені до позбавлення волі або основного покарання у виді штрафу за нетяжкий злочин, якщо вони протягом трьох років з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинять нового кримінального правопорушення.

Особи, засуджені до позбавлення волі або основного покарання у виді штрафу за тяжкий злочин, якщо вони протягом шести років з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинять нового кримінального правопорушення.

Таким чином обвинувачений ОСОБА_4 є раніше судимою особою.

Обставини, що пом`якшують покарання відсутні.

Обставини, що обтяжують покарання, є вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння щодо малолітньої особи, з якою перебуває у сімейних відносинах.

Обвинувальний акт не містить обтяжуючої обставини як рецидив кримінальних правопорушень, а тому суд при призначенні покарання не враховує зазначену обставину, що обтяжує покарання.

Крім того необхідно зазначити, що у розумінні п.1 ч.1 ст.66 КК України щире каяття має полягати у належній критичній оцінці особою свого протиправного діяння, його осуді, а також готовності понести кримінальну відповідальність згідно з законом.

Щире каяття, яке характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажає виправити ситуацію, що склалася.

Крім того, щире каяття, як самостійна обставина згідно з ст.66 КК України, що пом`якшує покарання, є безумовне визнання обвинуваченим вини по всіх пунктах обвинувачення.

З урахуванням позиції ОСОБА_4 у судовому засіданні, зазначених ознак у його посткримінальній поведінці судом не встановлено.

В ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав частково, хоча його покази формально мали ознаки критичної оцінки ним своєї протиправної поведінки, але були спрямовані на ініціативну допомогу у встановленні істини у даному провадженні та не мали ознак критичної оцінки ним своєї протиправної поведінки, заперечував окремі встановлені судом фактичні обставини.

Попри часткове визнання обвинуваченим своєї вини вищенаведене свідчить про його протилежне суб`єктивне ставлення до вчиненого, небажання повідомити суду дійсні обставини скоєного, його намір уникнути несприятливих для себе правових наслідків і не дає підстав про висновку про розкаяння у вчиненому.

За таких обставин суд позбавлений змоги врахувати при призначенні покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину як обставини, які пом`якшують покарання.

Враховуючи вищенаведене в сукупності, обставини, характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального проступку, беручи до уваги дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який є раніше судимою особою, вчинив кримінальний проступок проти здоров`я малолітньої особи, яка не здатна чинити опору, суд дійшов до висновку про призначення йому покарання у виді громадських робіт, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.349, 368, 370 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кимінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України і призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду через Чорнухинський районний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1