Справа № 441/971/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/515/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Суховоля Городоцького району Львівської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на ухвалу Городоцького районного суду Львівської області від 12 травня 2021 року про продовження останньому строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні про його обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 289, ч. 2 ст. 194 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,
його захисника - адвокатаОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

вищевказаною ухвалою продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 строк тримання під вартою до 08.07.2021 року включно.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, адвокат ОСОБА_6

в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Городоцького районного суду Львівської області від 12 травня 2021 року та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог адвокат покликається на те, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою, оскільки станом на сьогодні відсутні будь-які обставини, що могли б свідчити про наявність ризиків, які б давали підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_7 при обранні до нього більш м`якого виду запобіжного заходу не виконуватиме своїх процесуальних обов`язків.
На переконання апелянта, усі докази у справі в сукупності за винятком протоколу допиту свідка ОСОБА_9 , протоколу слідчого експерименту за участю цього ж свідка та даних НСРД, які вказують хіба на незаконність дій сторони обвинувачення, можуть підтвердити лише факт кримінального правопорушення, а не особу, яка його вчинила, оскільки у своїй сукупності не несуть інформації щодо об`єктивних обставин, які б вказували на причетність ОСОБА_7 до вчинення вказаного кримінального правопорушення.
Захисник звертає увагу на той факт, що до клопотання прокурора не додано жодних доказів на підтвердження ризиків, зазначених у клопотанні чи обставин, які враховуються при обранні запобіжного заходу.
Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника на підтримання поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційних вимог, перевіривши матеріали провадження та доводи скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає до задоволення.
Згідно зі ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.
Згідно з матеріалами справи, в провадженні Городоцького районного суду Львівської області перебуває кримінальне провадження № 0000066 від 16.01.2013 про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 289, ч. 2 ст. 194 КК України.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 31 січня 2020 року обвинуваченому ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, який 23.03.2020, 14.05.2020, 19.08.2020, 13.10.2020, 08.12.2020, 29.01.2021 та 24.03.2021 було продовжено, востаннє до 20.05.2021 включно.

У зв`язку із закінченням строку раніше продовженого запобіжного заходу та неможливістю завершити розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_7 прокурором подано клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Згідно з положеннями ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно зі ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею, за умови доведення прокурором в клопотанні, поданому до суду в порядку ст.199 КПК України, обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою за положеннями ч.1 ст.183 КПК України, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст.3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.176-178 КПК України, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у виді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства»запобіжний захід тримання під вартою має застосовуватися лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатися ухилятися від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.

Дані вимоги закону при розгляді клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 районним судом були дотримані в повній мірі.

При розгляді в суді першої інстанції клопотання про продовження запобіжного заходу прокурор довів обставини, які свідчать про наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, наявність достатніх підстав вважати про існування хоча б одного із ризиків про те, що обвинувачений ОСОБА_7 може вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, що застосований до нього запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, що вірно встановив суд.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що підставами для продовження строку тримання під вартою стали наявність обвинувачення у вчиненні злочинів, а метою - запобігання спробам переховуватись від суду, незаконного впливу обвинуваченого на свідків та потерпілих.

На переконання колегії суддів апеляційного суду, з моменту взяття обвинуваченого під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання, не змінилися обставини, які стали підставою для продовження щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не змінились обставини, які дають суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити і більш м`який запобіжний захід.

Так, наведені прокурором в клопотанні та в судовому засіданні суду першої інстанції підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та вмотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не змінилися.

Суд першої інстанції обґрунтовано продовжив запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а тому законних підстав для скасування ухвали апеляційний суд не вбачає.

Доводи, які викладені в апеляційній скарзі захисника обвинуваченого, не зменшують доведених стороною обвинувачення ризиків, і не є підставою для відмови у задоволенні клопотання прокурора та обрання щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою.

Окрім того, оцінка доказів винуватості, їх належність та допустимість на даній стадії судового розгляду апеляційним судом перевірці не підлягають, а тому доводи апелянта і в цій частині є такими, що не заслуговують на увагу.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування судового рішення, колегія суддів апеляційного суду не вбачає.

Ураховуючи вищенаведене, на переконання колегії суддів апеляційного суду, оскаржувана ухвала є законною, обґрунтованою, відтак підстав для скасування ухвали суду першої інстанції з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:
ухвалу Городоцького районного суду Львівської області від 12 травня 2021 року, якою продовжено строк раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , залишити без змін, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в його інтересах - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4