ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 629/4613/20 Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11/818/1463/21 Головуючий апеляційної інстанції ОСОБА_2
Категорія: продовження строку тримання під вартою
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , без участі сторін, належним чином повідомлених про розгляд справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові дану справу, в порядку ч.4 ст.422-1 КПК України, тобто без виклику сторін, за умови, що ніхто із учасників не заявив клопотання про розгляд справи з участю сторін, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого на ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 19.01.2021 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаною ухвалою, продовжено дію запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою до 19.03.2021 року, включно.

В обґрунтування прийнятого рішення, суд першої інстанції вказав, що ризики передбачені п.1,2 КПК України ст. 177 КПК України, продовжують існувати на теперішній час, та застосування біль м`якого запобіжного заходу не забезпечить належне виконання обвинуваченим його обов`язків.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, захисник подав апеляційну скаргу, в якій просив переглянути оскаржувану ухвалу, та застосувати до нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Також просить поновити строк на апеляційне оскарження обґрунтовуючи його тим, що на протязі всього часу розгляду справи перебувала в занепокоєному, пригніченому стані, у зв`язку з хворобою її дядька, який згодом помер - ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що додає свідоцтво про смерть.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник вказала, що обвинувачений працевлаштований, має родину, постійне місце проживання, двох неповнолітніх дітей, раніше не судимий, вину у вчиненому правопорушенні визнав, намагався відшкодувати завдану шкоду потерпілим.

Також вважає, що прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та не доведено неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Враховуючи, що ніхто із учасників не заявив клопотання про розгляд справи з участю сторін в порядку ч.4 ст.422-1 КПК України, колегія суддів вважає за можливе розпочати розгляд без участі сторін.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що клопотання захисника про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, оскільки повідомлені причини пропуску такого строку є поважними, та відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів провадження, апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 на ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 19.01.2021 року подано 26.01.2021 року, тобто з пропуском строку, передбаченого п.1-1 ч.2 ст. 395 КПК України на 1(один) день.

Відповідно до ч.7 ст. 115 КПК України при обчисленні процесуального строку в нього включаються вихідні і святкові дні, а при обчисленні строку годинами - і неробочий час. Якщо закінчення строку, який обчислюється днями або місяцями, припадає на неробочий день, останнім днем цього строку вважається наступний за ним робочий день, за винятком обчислення строків тримання під вартою та перебування в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи.
Враховуючи, що останній день на подачу апеляційної скарги на ухвалу від 19.01.2021 року припадає на неділю, а наступного дня у захисника ОСОБА_7 помер близький родич, її дядько, про що вона додає свідоцтво про смерть від 25.01.2021 року, колегія суддів, вважає, що причина пропуск на апеляційне оскарження на 1день є поважною, який підлягає поновленню.
Суд апеляційної інстанції, відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України, переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам : переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення ; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію обвинуваченого; майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей у обвинуваченого; дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані в повному обсязі.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо продовження існування ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, зокрема можливість вчинити вплив на свідків.

Крім того, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 186, ч.1 ст. 135 КК України, за один з яких, законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років, що відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, беручи до уваги те, що в судовому засіданні ще не були допитані свідки, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано було встановлено ризик, передбачений п.3 ч.1 ст. 177 КПК України.

Крім того колегія суддів зазначає, що апеляційні доводи захисника щодо наявності у ОСОБА_6 місця роботи, родини, двох неповнолітніх дітей, відсутність судимостей, намір відшкодувати потерпілим спричинену злочином шкоди, не можуть слугувати підставами для зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 на більш м`який, який міг би гарантовано запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.
Окрім цього слід зазначити, що обвинувачений скоївши злочин, передбачений ч.2 ст. 286 КК України зник з місяця його скоєння, залишивши потерпілу у небезпеці, чим вчинив інший злочин, передбачений ч.1 ст. 135 КК України, що ще раз підтверджує наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Даних щодо захворювань, які перешкоджають або унеможливлюють перебування ОСОБА_6 під вартою суду не надано.
Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням конкретних обставин вчинення злочинів, які інкримінуються обвинуваченому ОСОБА_6 , даних про його особу, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у кримінальних правопорушень, колегія суддів вважає, що у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.

Вище викладене свідчить про неспроможність доводів апелянта про не доведеність існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим, колегія суддів не бере їх до уваги.
Тому колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції на підставі всебічно з`ясованих обставин дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 .

Також колегія суддів, вважає, що застосування інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання обвинуваченим його процесуальних прав та обов`язків, що безпосередньо впливає на дотримання розумних строків судового розгляду.

Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 під час апеляційного розгляду не встановлено.
З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого та відсутності жодних підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги.

Керуючись ч.2 ст. 376, ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Клопотання захисника,- задовольнити.

Поновити адвокату ОСОБА_7 строк на оскарження ухвали Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 19.01.2021 року як пропущений з поважних причин.

Ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 19 січня 2021 року про задоволення клопотання прокурора та про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 19 березня 2021 року, включно, щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , 1988 року народження,- залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:

_____________ ______________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3