Справа № 712/9767/17
Провадження № 1-кс/712/2177/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про скасування арешту на майно

30 квітня 2021 року Слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ТОВ «Автокредит Плюс» про скасування арешту на майно в кримінальному провадженні № 0006288 від 02.08.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

До суду звернувся адвокат ОСОБА_4 , який діє в інтересах ТОВ «Автокредит Плюс» з клопотанням про скасування арешту на майно.

Клопотання мотивує тим, що ТОВ «Автокредит Плюс» є власником транспортного засобу автомобіля MAZDA 323, д.н.з. НОМЕР_1 , vin- НОМЕР_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 . В провадженні Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області перебувало кримінальне провадження внесене до ЄРДР 02.08.2017 року № 0006288 за ст. 290 КК України. Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 04.08.2017 року накладено арешт на вказаний автомобіль та передано на зберігання ОСОБА_5 . Товариство з обмеженою відповідальністю не був присутній під час розгляду клопотання про накладення арешту. Адвокатським запитом № 32 від 12.03.2021 року витребувано від Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області інформацію стосовно ходу розгляду кримінального провадження № 0006288, та інформацію щодо арешту автомобіля. На час складання клопотання відповіді не отримано. Вважає, що на даний час кримінальне провадження закрито, оскільки після внесення відомостей про кримінальне правопорушення минуло більше трьох років та єдиний державний реєстр судових рішень не містить ухвал про відкриття судового розгляду по даному кримінальному провадженню, що підтверджує відсутність обвинувального акту є підстави вважати, що кримінальне провадження закрито на підставі ч. 1 ст. 284 КПК України. Тому підстави для подальшого застосування засобів забезпечення кримінального провадження відсутні, оскільки кримінальне провадження закрито.

Просить скасувати арешт автомобіля марки автомобіля MAZDA 323, д.н.з. НОМЕР_1 , vin- НОМЕР_2 .

Представник ТОВ «Автокредит-Плюс» - адвокат ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, вклопотанні зазначено, що просить розглядати клопотання без його участі.
Прокурор в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні клопотання посилаючись на те, що кримінальне провадження на даний час не закрито, . Експертиза на даний час не проведена.

Заслухавши прокурора, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0006288 від 01.08.2017 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 290 КК України.
Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 серпня 2017 року накладений арешт на майно із забороною його відчуження та користування, а саме на автомобіль «MAZDA» 323, д.н.з. НОМЕР_4 , номер кузова НОМЕР_5 , 1996 року випуску, який був вилучений 01.08.2017 року у ОСОБА_5 на території центру криміналістичного дослідження транспортних засобів в м. Черкаси по вул. Лесі Українки, 21, та передано вказаний автомобіль на зберігання ОСОБА_5 , заборонивши йому використання, відчуження та будь-яку зміну права власності майна до скасування арешту у встановленому законом порядку.
В силу п. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно до п. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Так, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 серпня 2017 року, при накладенні арешту слідчий суддя виходив з того, що спірний автомобіль визнано речовим доказом у кримінальному провадженні. За таких обставин, на початковому етапі досудового розслідування, на думку слідчого судді, є необхідність накладення арешту на вказаний автомобіль з метою забезпечення збереження речових доказів.

Також при накладенні арешту було враховано, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

У відповідності до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Досліджуючи матеріали кримінального провадження, слідчим суддею встановлено, що кримінальне провадження на даний час провадженням не закрито постільки кримінальне провадження внесено до ЄРДР в 2017 році, тобто до набрання чинності змін до КПК України на які посилається заявник. Експертиза не проведена.

Тобто, підстав для скасування арешту автомобіля слідчий суддя, на даний час не вбачає. Заявником не доведено підстав, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

При таких обставинах клопотання заявника про скасування арешту є передчасним та задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1-29, 131-132, 174, 309, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя
У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ТОВ «Автокредит Плюс» про скасування арешту на майно в кримінальному провадженні № 0006288 від 02.08.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1