Житомирський апеляційний суд
Справа №283/314/19 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч. 2 ст. 286 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2021 року. Житомирський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_2 головуючого, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6 , представника потерпілого ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_9 , -
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Малинського районного суду Житомирської області від 30 червня 2020 року у кримінальному провадженні № 0000709 за ч. 2 ст. 286 КК України щодо ОСОБА_8 (далі - ОСОБА_10 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , одруженого, не судимого.

в с т а н о в и в:

Цим вироком ОСОБА_10 визнано винним за ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.
Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_10 вирішено обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Вирішено стягнути з ОСОБА_10 на користь держави витрати на проведення експертиз в розмірі 2288 гривень.

Вирішено долю речових доказів.

Скасовано арешт, накладений на автомобіль «ВАЗ-21063» реєстраційний номер НОМЕР_1 та причіп легковий-В реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Частково задоволено цивільний позов ОСОБА_11 та вирішено стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_11 витрати на поховання в розмірі 9316 гривень. В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_11 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» відмовлено за безпідставністю.

Відмовлено у задоволенні цивільного позову ОСОБА_11 до ОСОБА_10 за безпідставністю.

Згідно вироку, о 09 год. 08 листопада 2018 року по вул. Вінниченка в м. Малині Житомирської області ОСОБА_10 , керуючи автомобілем «ВАЗ-21063» реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись в напрямку с. Пиріжки Малинського району Житомирської області зі швидкістю 55 км/год, порушив вимоги п. п. 2.3. "б", 12.4., 12.9. "б", 18.1. ПДР України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, - не вибрав безпечної швидкості, проявив неуважність, будучи об`єктивно спроможним виявити перешкоду для руху - пішохода ОСОБА_12 , яка рухалась по пішохідному переходу, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу та здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_12 , яка внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди отримала тяжкі тілесні ушкодження та загинула.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_10 просить змінити вирок в частині покарання, - звільнити його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України. Твердить про неповне врахування судом при призначенні покарання тих обставин, що він щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, намагався добровільно відшкодувати збиток потерпілій, від чого остання відмовилася, а також те, що він є інвалідом 3-ї групи - переніс інсульт, позитивно характеризується, має на утриманні малолітню дитину. Тому вважає, що призначене судом покарання є надто суворе, тому враховуючи всі пом`якшуючі покарання обставини вважає, що покарання йому має бути призначене з випробуванням з застосуванням ст. 75 КК України.

У запереченнях на апеляційну скаргу представник потерпілої ОСОБА_11 , - адвокат ОСОБА_7 твердить про необґрунтованість апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а вирок - без змін.

Заслухавши доводи обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника в підтримання апеляційної скарги, міркування прокурора та представника потерпілої ОСОБА_7 в заперечення апеляційної скарги, перевіривши справу, колегія суддів приходить до таких висновків.

Висновки суду першої інстанції про фактичні обставини справи та кваліфікацію дій обвинуваченого є обґрунтованими та не оспорюються в апеляційному порядку.

Призначаючи обвинуваченому реальне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки, суд першої інстанції обґрунтовано врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, виходячи з усіх обставин справи, у тому числі, доведеність порушення ОСОБА_10 вказаних у вироку вимог ПДР, внаслідок чого сталася смерть потерпілого пішохода, що переходив дорогу по пішохідному переходу.

При цьому суд першої інстанції обґрунтовано врахував, обставини, що пом`якшують покарання, - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та наявність на його утриманні малолітньої дитини, Обставин, які відповідно до статті 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_10 , судом не встановлено.

З огляду на ці обставини покарання, призначене ОСОБА_10 судом першої інстанції, у вигляді позбавлення волі в мінімальному розмірі в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України - є необхідним та достатнім для досягнення мети покарання та не може бути визнано апеляційним судом явно несправедливим.
Тому доводи апеляційної скарги обвинуваченого є необґрунтованими.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Малиснького районного суду Житомирської області від 30 червня 2020 року щодо ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 286 КК України, - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту ухвалення.
Судді: