Ухвала
Іменем України
30 березня 2021 року
м. Київ
Провадження № 51-1574 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 інтересах засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 23 грудня 2020 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про поновлення строку апеляційного оскарження вироку Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 квітня 2020 року,
встановив:
Вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 квітня 2020 року ОСОБА_5 засуджено за: ч. 2 ст. 185 КК України на 4 роки позбавлення волі; ч. 3 ст. 185 КК України на 5 років позбавлення волі; ч. 2 ст. 186 КК України на 5 років 10 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_5 покарання у виді 5 років 10 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі, призначеного вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 1 березня 2018 року більш суворим, призначеним цим вироком, остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді 5 років 10 місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 визначено відраховувати з моменту його фактичного затримання 25 квітня 2019 року, та на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано йому, у строк відбування покарання відбуте повністю покарання за вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 1 березня 2018 року у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі, та період попереднього ув`язнення з 25 квітня 2019 року по день набрання вироком законної сили включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжено ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили, але не більше, ніж на 60 днів з дня ухвалення вироку.
Вирішені питання про цивільні позови, процесуальні витрати та речові докази у провадженні.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, засуджений ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку районного суду.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 23 грудня 2020 року відмовлено ОСОБА_5 в задоволенні клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження вироку Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 квітня 2020 року та повернуто йому апеляційну скаргу.
Захисник ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 звернувся з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Перевіривши доводи касаційної скарги та надані до неї копії судових рішень, суд не вбачає підстав для її задоволення.
Відповідно до вимог ст. 395 КПК України, апеляційна скарга на вирок суду першої інстанції може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Згідно п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України апеляційна скарга повертається, якщо її подано після закінчення строку апеляційного оскарження і якщо особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
Доводи засудженого про поважність причин пропуску на апеляційне оскарження були належно перевірені апеляційною інстанцією. Колегія суддів зазначила, що матеріали провадження свідчать про те, що оскаржуваний вирок ухвалено місцевим судом 17 квітня 2020 року за участі обвинуваченого ОСОБА_5 , що підтверджується журналом судового засідання від 17 квітня 2020 року. Того ж дня, копію вироку судом першої інстанції було направлено на адресу Дніпропетровської УВП для належного вручення обвинуваченому ОСОБА_5 , і який копію цього вироку отримав 6 травня 2020 року, що підтверджується особистим підписом в розписці.
27 листопада 2020 року після закінчення строку на апеляційне оскарження, засуджений ОСОБА_5 звернувся з апеляційною скаргою та клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.
Посилання засудженого ОСОБА_5 на те, що оскаржити в строк, визначений законом вирок суду першої інстанції не виявилось можливим, оскільки з його повним текстом він ознайомився в установі виконання покарань лише наприкінці листопада 2020 року, обґрунтовано не визнані апеляційним судом поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження, а тому не можуть бути підставами для його поновлення.
Враховуючи наведене, суд касаційної інстанції вважає, що відмовляючи у поновленні строку на апеляційне оскарження вироку Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 квітня 2020 року та повертаючи апеляційну скаргу, апеляційний суд дотримався вимог кримінального процесуального закону.
З урахуванням викладеного, підстав для задоволення касаційної скарги захисника засудженого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 суд не вбачає та вважає, що у відкритті провадження за його касаційною скаргою слід відмовити на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 інтересах засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 23 грудня 2020 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 квітня 2020 року
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_6