Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/246/20
Провадження № 1-кп/376/46/2021
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" березня 2021 р. Сквирський районний суд Київської області в складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Сквира Київської області кримінальне провадження № 120 201 102 60 000 019 від 14.01.2020 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Борки Великобагачанського району Полтавської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з середньою освітою, офіційно не працюючого, неодруженого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 369 ч. 1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

14.01.2020 року, близько 13 год. 30 хв., поліцейський сектору реагування патрульної поліції № 2 Сквирського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 та поліцейський сектору реагування патрульної поліції № 4 Сквирського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_7 , відповідно до дислокації сил та засобів Сквирського ВП, заступили на денну зміну 14.01.2020 року, перебували на службі по нагляду за безпекою дорожнього руху в складі автопатруля на службовому автомобілі Renault «Duster» д. н. з. НОМЕР_1 по території оперативного обслуговування Сквирського району.
Відповідно до посадових обов`язків інспектора та поліцейського СРПП Сквирського ВП ГУНП в Київській області, затверджених начальником Сквирського ВП, поліцейський СРПП:
-виконує роботу, пов`язану з охороною громадського порядку та забезпечення публічної безпеки, профілактикою правопорушень. Сприяє дотриманню правил громадського порядку, перешкоджає антигромадським та злочинним діям громадян;
-під час патрулювання запобігає та виявляє правопорушення громадського порядку та інші адміністративні правопорушення;
-визначає найбільш імовірні місця та час можливого скоєння злочинів та інших правопорушень, забезпечує контроль за вказаними місцями;
-здійснює безпосереднє керівництво особовим складом ГРПП, несе відповідальність за ефективне виконання працівниками ГРПП покладених на них завдань та функцій;
-у разі отримання інформації про вчинення кримінальних, адміністративних правопорушень або інших подій, невідкладно організовує оперативне реагування ГРПП на них;

-складає у межах компетенції, протоколи про адміністративні правопорушення та здійснює, у визначених законом випадках провадження у справах про адміністративні правопорушення;
-у разі виявлення ознак кримінального правопорушення доповідає заступникові начальника СРПП (старшому інспектору - черговому) про необхідність направлення слідчо - оперативної групи на місце його вчинення;
-у межах своєї компетенції з метою охорони прав і свобод людини, запобігання загрозам публічній безпеці і порядку або припинення їх порушення, застосовує поліцейські превентивні заходи, визначені ЗУ «Про Національну поліцію».
Поліцейський СРПП:
-сприяє дотриманню правил громадського порядку, перешкоджає антигромадським та злочинним діям громадян;
-під час несення служби виконує покладені на нього завдання та функції, усні та письмові доручення старшого ГРПП;
-своєчасно реагує на всі звернення та повідомлення про вчиненні кримінальні, адміністративні правопорушення або події, надає населенню всебічну допомогу, здійснює профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень;
-під час патрулювання виявляє перешкоди та ускладнення в дорожньому русі, вживає в межах компетенції заходів для усунення, а у визначених законом випадках здійснює обмеження або перекриття руху транспортних засобів для забезпечення безпеки громадян, збереженню їхнього життя та здоров`я;
Згідно норм ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» працівниками правоохоронних органів є, у тому числі, працівники Національної поліції.
З урахуванням вимог ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський сектору реагування патрульної поліції № 2 Сквирського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 та поліцейський сектору реагування патрульної поліції № 4 Сквирського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_7 , виконують функції офіційних представників органу виконавчої влади, які служать суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку, тобто являються службовими особами правоохоронного органу - представниками влади, на яких ч. 2 ст. 19 Конституції України, ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» покладаються обов`язки: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових антів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати права і свободи людини.
Таким чином ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , згідно з ч. 3 ст. 18 КК України та примітки 1 до ст. 364 КК України є службовими особами, оскільки постійно здійснюють функції представників влади.
Відповідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію та відповідного наказу Сквирського ВП ГУНП в Київській області, поліцейський сектору реагування патрульної .поліції № 2 Сквирського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 був оснащений нагрудною відеокамерою.
Так, 14.01.2020 близько 13 год. 30 хв. під час здійснення автопатрулювання по вул. Центральній с. Рогізна Сквирського району Київської області, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 виявлено автомобіль «Славута» д. н. з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 .
Поліцейським ОСОБА_6 в ході розмови із ОСОБА_4 висунуто вимогу пред`явити документи на право керування транспортним засобом та реєстраційні документи на автомобіль, на що водій ОСОБА_4 повідомив, що вказані документи у нього відсутні.
В подальшому в ході розмови із ОСОБА_4 було встановлено, що останній має ознаки перебування в стані сп`яніння внаслідок вживання алкоголю, після чого водію запропоновано пройти тест на виявлення ознак алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера «Драгер» та повідомлено про порушення ним п. 2.9а правил дорожнього руху та необхідність складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в разі перевищення допустимої норми алкоголю в крові.
В цей час, у ОСОБА_4 , який усвідомлював, що не мав права керувати транспортним засобом, оскільки перебував в стані алкогольного сп`яніння, а також те, що вчинив порушення правил дорожнього руху, за яке передбачена адміністративна відповідальність, з метою уникнення настання негативних правових наслідків для себе за скоєне ним адміністративне правопорушення, у тому числі з можливим вилученням транспортного засобу та з метою уникнення адміністративної відповідальності, виник злочинний умисел спрямований на пропозицію службовій особі надати неправомірну вигоду за невчинення службовою особою дії в його інтересах з використанням службового становища, а саме не складання відносно нього адміністративного протоколу за порушення пункту 2.9а «Правил дорожнього руху».
З метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на пропозицію надати та надання службовій особі неправомірну вигоду за невчинення службовою особою дії в його інтересах з використанням службового становища, а саме не складання відносно нього адміністративного протоколу за порушення ним пункту 2.9а «Правил дорожнього руху», близько 13 години 30 хвилини, 14.01.2020 ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що поліцейський сектору реагування патрульної поліції № 2 Сквирського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 та поліцейський сектору реагування патрульної поліції № 4 Сквирського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_7 є службовими особами органів Національної поліції України, оскільки ті перебували в однострої, представились та мали при собі нагрудні жетони, в посадові обов`язки яких входить робота пов`язана із застосуванням до порушників заходів адміністративного впливу, діючи умисно, з метою уникнення адміністративної відповідальності, розуміючи незаконність своїх дій та достовірно знаючи про кримінальну відповідальність за надання неправомірної вигоди службовій особі, в ході розмови висловив словесну пропозицію надати поліцейським ОСОБА_6 та ОСОБА_7 неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів за невилучення у нього транспортного засобу.
При цьому, ОСОБА_4 , не звертаючи уваги на неодноразові попередження ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про кримінальну відповідальність за висловлення пропозиції за надання неправомірної вигоди службовій особі, продовжуючи свій злочинний намір, близько 13 год. 30 хвилин перебуваючи в службовому автомобілі Renault «Duster» д.н.з. НОМЕР_1 , діючи з прямим умислом та розуміючи, що надає неправомірну вигоду службовій особі, надав останнім грошові кошти в сумі 500 гривень, які дістав із кишені куртки та поклав на передню панель службового автомобіля.
Незаконні дії ОСОБА_4 були припинені працівниками Сквирського відділу Білоцерківської місцевої прокуратури та Сквирського ВП ГУНП в Київській області.
Під час досудового розслідування 24.01.2020 року між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5 , була укладена Угода про визнання винуватості.
Така угода відповідає вимогам ст. ст. 469, 472 КПК України. Угода про визнання винуватості, містить положення про те, що сторони визнають правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ст. 369 ч. 1 КК України, обвинувачений беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 369 ч. 1 КК України, узгоджують вид покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в розмірі 8500 грн.
Сторони розуміють наслідки вимог ст. ст. 394,424 КПК України та наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені положеннями ст. 476 КПК України, зокрема те, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості, прокурор, який затвердив угоду, має право звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку. Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом. ( ст. 389-1 КК України).
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 підтвердили добровільність укладення угоди про визнання винуватості між обвинуваченим та прокурором, просили її затвердити і призначити йому узгоджену міру покарання. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості йому зрозумілі.
Прокурор в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості і призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджену міру покарання. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості йому зрозумілі. Прокурор підтвердив, що угода укладена добровільно та просив застосувати до обвинуваченого вимоги ст. 5 КК України щодо зворотної дії в часі закону про кримінальну відповідальність, оскільки 01.07.2020 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», яким до санкції ч. 1 ст. 369 КК України внесено зміни та посилено кримінальну відповідальність.
Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників судового провадження про можливість затвердження угоди, суд приходить до висновку, що угоду про визнання винуватості слід затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену сторонами угоди міру покарання, виходячи з наступного.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 Кримінального процесуального кодексу України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди.
Відповідно до положень ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 369 ч. 1 КК України, а саме надання неправомірної вигоди за невчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, будь якої дії з використанням службового становища, що відповідно до вимог ст. 12 КК України є нетяжким злочином.
Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст.472 КПК України. Підстави для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачені положеннями ч.7 ст.474 КПК України, відсутні.
Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, визначені положеннями ст. ст. 473, 474 КПК України.
Поясненнями сторін угоди встановлено, що вони уклали угоду про визнання винуватості добровільно.
Судом встановлено, що умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам КПК України та на її основі може бути ухвалений вирок, умови угоди не порушують прав, свобод та інтересів сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань, є фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого. Крім того, суд бере до уваги той факт, що узгоджені сторонами вид і міра покарання є відповідними ступеню тяжкості кримінального правопорушення та характеристиці особи обвинуваченого, який раніше не судимий, щиро кається.
Відповідно до вимог ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття.
Відповідно до вимог ст.67 КК України обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
За таких обставин, суд вважає за необхідне затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором Сквирського відділу Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 .

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд враховує положення ст. 5 КК України щодо зворотної дії в часі закону про кримінальну відповідальність.
01.07.2020 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», яким до санкції ч. 1 ст. 369 КК України внесено зміни, а саме: в абзаці другому частини першої статті 369 слова "від п`ятисот до семисот п`ятдесяти" замінити словами "від однієї тисячі до чотирьох тисяч" неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто посилено кримінальну відповідальність.
Відповідно до ч. 2,3 ст. 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Часом вчинення злочину визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.
Відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.
Так, кримінальне правопорушення ОСОБА_4 вчинив 14.01.2020 року, тобто до набрання чинності нової редакції ч. 1 ст. 369 КК України, яка на даний час посилює кримінальну відповідальність та погіршує становище особи.
У зв`язку з чим, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 узгоджену сторонами міру покарання, у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян , передбаченому ч. 1 ст. 369 КК України, у редакції Закону, яка діяла на момент вчинення кримінального правопорушення.
Враховуючи викладене, з метою попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, враховуючи матеріальний стан обвинуваченого, суд приходить до висновку про доцільність та достатність призначення останньому покарання, необхідного для його виправлення у виді штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 гривень.

На погляд суду, враховуючи принцип індивідуалізації покарання, саме таке покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався, підстав для його застосування до набрання вироком законної сили судом не встановлено.
Цивільний позов по справі не заявлений.
Судові витрат по справі відсутні.
Питання щодо речових доказів, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження підлягають вирішенню в порядку вимог ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4,5,12,65,66,67 КК України, ст. ст. 100, 314,368 371,373,374,376,392 395,468, 469,470,472 476 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

Затвердити угоду, укладену 24.01.2020 року між прокурором Сквирського відділу Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 про визнання винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 369 ч. 1 КК України в кримінальному провадженні №0000019, яке внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 14.01.2020 року.
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ст. 369 ч. 1 КК України і призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн.
Речові докази:
Відеозапис цифрової нагрудної камери «CamPro» поліцейського СРПП Сквирського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 за період 14.01.2020 року, який зберігається в матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.
На вирок може бути подана апеляційна скарга обвинуваченим, прокурором виключно з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через Сквирський районний суд.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, а в разі її подання- після прийняття рішення апеляційним судом Київської області.
Копію вироку після його проголошення вручити учасникам процесу.

Суддя: ОСОБА_1