В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"31" травня 2021 р. м.Київ

Дніпровський районний суд м.Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Дніпровського районного суду м.Києва, кримінальне провадження №0001013 відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, громадянина України, студента 2 курсу КВПУ ТДО в м.Києві, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
за обвинуваченням в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
законного представника обвинуваченого ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
В С Т А Н О В И В:
Неповнолітній ОСОБА_3 , 06 вересня 2020 року, приблизно о 10 годині 00 хвилин, перебував поблизу будівлі по вул.Челябінська, 2-А, в м.Києві, де вирішив незаконно придбати для подальшого власного вживання особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, МДМА.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне придбання для подальшого власного вживання особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено, - МДМА, неповнолітній ОСОБА_3 через мережу інтернет знайшов на сайт та замовив у невстановленої досудовим розслідуванням особи психотропну речовину, обіг якої заборонено, МДМА, вартість якої складала 800 гривень. 06.09.2020 року, приблизно о 11 годині 10 хвилин, ОСОБА_3 пішов до платіжного терміналу банку, за адресою: м.Київ, вул.Челябінська, 2, та за його допомогою перерахував на вказаний невстановленою досудовим слідством особою номер розрахункового рахунку, власні грошові кошти в сумі 800 гривень, про що відразу за допомогою мобільного телефону повідомив останній.

Після цього, приблизно о 11 годині 25 хвилин, неповнолітній ОСОБА_3 , отримав повідомлення про місцезнаходження придбаної ним особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої обмежено, - МДМА, за адресою: м.Київ, вул.Челябінська, 2-А. Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на незаконне придбання для подальшого власного вживання особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено, -МДМА, неповнолітній ОСОБА_3 підійшов до будинку по АДРЕСА_3 , де на землі знайшов поліетиленовий пакет, всередині якого знаходилась особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено, МДМА. Після чого, неповнолітній ОСОБА_3 підняв із землі знайдений ним поліетиленовий пакет, всередині якого знаходилась особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено, - МДМА та відразу ж сховав до лівої кишені штанів, в які він був одягнений та став незаконно зберігати його при собі, для власного вживання без мети подальшого збуту.

Того ж дня, тобто 06.09.2020 року, приблизно о 11 годині 30 хвилин, за адресою: м.Київ, вул.Челябінська, 2-А, працівниками Дніпровського УП ГУ НП в м.Києві, було зупинено неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який повідомив, що зберігає при собі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, - МДМА. В подальшому, 06.09.2020 року, в період часу з 13 години 50 хвилин до 13 години 53 хвилин, за адресою: м.Київ, вул.Челябінська, 2, співробітниками поліції, у присутності двох понятих було проведено огляд місця події, в ході якого неповнолітній ОСОБА_3 добровільно дістав з лівої кишені штанів та видав працівникам поліції поліетиленовий зіп-пакет, всередині якого знаходилась особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено - МДМА, масою 0,484 г, яку він незаконно придбав та зберігав для власного вживання без мети збуту.

Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/111-20/44378-МРВ від 01.12.2020 року:

1. У наданих на дослідження фрагментах таблетках рожевого кольору виявлено особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено.

2. У наданих на дослідження фрагментах таблетках рожевого кольору виявлено особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, - МДМА.

3. Маса МДМА у фрагментах таблеток становить 0,484г.

МДМА згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 №770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» «Список №2 Психотропні речовини, обіг яких заборонено» в «Таблиці І», є психотропною речовиною, обіг якої заборонено.

Допитаний у судовому засіданні неповнолітній обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, визнав повністю та пояснив суду, що йому зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, він погоджується з обставинами, встановленими під час досудового розслідування, із зібраними у кримінальному провадженні доказами, як достовірними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбачені КК України за вказаний кримінальний проступок, і його заява про винуватість не є результатом якихось погроз або обіцянок. Так, дійсно, 06 вересня 2020 року, приблизно о 10 годині 00 хвилин, він перебував поблизу будівлі по вул.Челябінська, 2-А, в м.Києві, де вирішив незаконно придбати для подальшого власного вживання МДМА. Через мережу інтернет він знайшов на сайт та замовив у невідомої йому особи МДМА, за 800 гривень, після чого 06.09.2020 року, приблизно о 11 годині, він пішов до платіжного терміналу банку, за адресою: м.Київ, вул.Челябінська, 2, та за його допомогою перерахував на вказаний цією особою номер розрахункового рахунку грошові кошти, про що відразу за допомогою мобільного телефону повідомив вказаній особі. Після цього, він отримав повідомлення про місцезнаходження придбаної ним психотропної речовини, підійшов до будинку по АДРЕСА_3 , де на землі знайшов поліетиленовий пакет, всередині якого знаходилась МДМА, який підняв із землі та сховав до лівої кишені штанів, в які він був одягнений для власного вживання без мети збуту. Пізніше, за адресою: АДРЕСА_3 , його було зупинено працівниками поліції, яким він повідомив, що зберігає при собі МДМА, яку в подальшому було ними вилучено. Протиправні діяння, які ставляться йому в провину, він не оспорює, в скоєному щиросердно розкаюється. В даний час вона не вживає наркотичні засоби, проживає разом з батьками, навчається на 2 курсі, зробив для себе висновки після скоєного, багато разів розмовляв з батьками та запевнив, що більше такого не вчинить.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст.349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349 КПК України, обмеживши дослідженням доказів, допитом обвинуваченого та матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого.

За таких обставин, оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає «поза розумним сумнівом» доведеним пред`явлене ОСОБА_3 обвинувачення та кваліфікує дії останнього за ч.1 ст.309 КК України як незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту.
Відповідно до ст.487 КПК України суд під час судового розгляду даного кримінального провадження з`ясував умови життя та виховання неповнолітнього обвинуваченого:

1) склад сім`ї неповнолітнього, обстановку в ній, взаємини між дорослими членами сім`ї та дорослими і дітьми, ставлення батьків до виховання неповнолітнього, форми контролю за його поведінкою, морально-побутові умови сім`ї;

2) обстановку в школі, іншому навчальному закладі, де навчається або працює неповнолітній, його ставлення до навчання, взаємини з вихователями, учителями, однолітками, характер і ефективність виховних заходів, які раніше застосовувалися до нього;

3) зв`язки і поведінку неповнолітнього поза домом, навчальним закладом та роботою.

Крім того, судом досліджено досудову доповідь органу пробації, згідно якої повторне вчинення обвинуваченим злочинів має низький ступінь вірогідності, його виправлення можливе в умовах без ізоляції від суспільства, на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має достатні умови для виховання та розвитку, проживає у благонадійній родині.

Законний представник обвинуваченого ОСОБА_3 ОСОБА_6 суду пояснив, що його син добре навчається, неконфліктна людина, відповідальний, проте легко підпадає під вплив оточуючих. Разом з цим, він має гарні довірливі стосунки з батьками, які можуть забезпечити його належну та правомірну поведінку.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_5 заявила клопотання про застосування до неповнолітнього обвинуваченого примусових заходів виховного характеру, а саме передачу неповнолітнього ОСОБА_3 під нагляд його батьку ОСОБА_6 .

Обвинувачений та його законний представник підтримали дане клопотання, просили задовольнити, оскільки неповнолітній щиро розкаявся у скоєному, зробив для себе висновки, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення. На даний час проходить курс психо-соціальної реабілітації.

Прокурор у судовому засіданні не заперечувала проти звільнення від покрання та передачі неповнолітнього ОСОБА_3 під нагляд його батька ОСОБА_6 .

Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали провадження, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення даного клопотання, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.497 КПК України якщо суд під час судового розгляду дійде висновку про можливість виправлення неповнолітнього обвинуваченого без застосування кримінального покарання, то може прийняти рішення про застосування до неповнолітнього обвинуваченого примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Частиною 1,2 статті 105 КК України передбачено, що неповнолітній, який вчинив кримінальний проступок або нетяжкий злочин, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки на момент постановлення вироку неповнолітній не потребує застосування покарання.

У цьому разі суд застосовує до неповнолітнього такі примусові заходи виховного характеру:
1) застереження;
2) обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього;
3) передача неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання;
4) покладення на неповнолітнього, який досяг п`ятнадцятирічного віку і має майно, кошти або заробіток, обов`язку відшкодування заподіяних майнових збитків;
5) направлення неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків до його виправлення, але на строк, що не перевищує трьох років. Умови перебування в цих установах неповнолітніх та порядок їх залишення визначаються законом.
Таким чином, суд управі звільнити неповнолітнього від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру за наявності сукупності таких умов: а) неповнолітній вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, незалежно від того чи скоєний цей злочин вперше, був він умисним чи необережним; б) неповнолітній щиро розкаявся; в) поведінка неповнолітнього після скоєння злочину була бездоганною. Під бездоганною поведінкою слід розуміти таку поведінку особи в сім`ї, побуті, трудовому чи навчальному колективі, коли вона свідомо й добровільно дотримується загальноприйнятих правил людського співжиття; г) на момент постановлення вироку неповнолітній не потребує застосування покарання. У разі встановлення трьох попередніх умов на момент постановлення вироку суд управі вважати неповнолітнього таким, що не потребує застосування покарання.
Рішення про звільнення від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру ухвалюється за результатами судового розгляду обвинувальним вироком суду. При цьому слід зазначити, що системний аналіз вжитих у кримінальному законі формулювань "звільнення від покарання" (ч.ч.4 і 5 ст.74, ч.1ст.105 КК України), "звільнення від відбування покарання" (ст.ст.75, 79, 104 КК України), "звільнення від призначеного покарання" (ст.78 КК України) дає підстави зробити висновок, що під звільненням від покарання із застосуванням інших заходів примусу слід розуміти звільнення не від конкретного покарання, визначеного в санкції статті чи призначеного судом, а від його призначення як виду примусових заходів в цілому. Іншими словами, суд, ухвалюючи рішення про звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру відповідно до ч.2 ст.373 КПК України, постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому злочині (кримінальному правопорушенні), керуючись ст.105 КК України звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру (правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду України від 05 грудня 2019 року у справі №754/5884/19).
З досудової доповідівідносно обвинуваченого вбачається, що його виправлення можливе без позбавлення або обмеження волі.

Відповідно до п. 5 Постанови пленуму Верховного Суду України №2 від 15.05.2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» застереження (п.1 ч.2 ст.105 КК України), яке є одним із найм`якших заходів виховного характеру, може бути зроблено шляхом роз`яснення судом неповнолітньому наслідків його дій - шкоди, завданої охоронюваним законом правам особи (осіб), інтересам суспільства або держави, - та оголошення неповнолітньому осуду за ці дії, а також попередження про більш суворі правові наслідки, які можуть настати в разі продовження ним протиправної поведінки чи вчинення нового злочину.

З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, обставин справи, наведених виключно позитивних даних про особу неповнолітнього ОСОБА_3 , який вчинив кримінальний проступок, ставлення обвинуваченого до скоєного, його щире каяття, вік обвинуваченого, позицію прокурора, клопотання сторони захисту, враховуючи положення кримінального кодексу, якими встановлено особливості відповідальності неповнолітніх та покарання неповнолітніх, суд приходить до висновку про можливість виправлення неповнолітнього обвинуваченого без застосування кримінального покарання, та про можливість звільнення неповнолітнього ОСОБА_3 від покарання із застосуванням до нього примусових заходів виховного характеру, передбачених ч.2 ст.105 КК України, а саме застереження.

Цивільний позов у справі не заявлявся, потерпілих немає, майнова шкода нікому не заподіювалася.
Процесуальні витрати згідно матеріалів кримінального провадження складають 1307 гривень 60 копійок за проведення судової хімічної експертизи матеріалів, речовин і виробів у кримінальному провадженні №0001013 (висновок №CЕ-19/111-20/44378-МРВ від 01.12.2020 року). Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України з обвинуваченого підлягають стягненню на користь держави витрати, пов`язані з проведенням судових експертиз.

У кримінальному провадженні щодо неповнолітнього суд може покласти процесуальні витрати на батьків, опікунів або піклувальників. Ухвалення судом обвинувального вироку зі звільненням від покарання не є підставою для звільнення засудженого від відшкодування процесуальних витрат на користь держави.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ч.9 ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст.368, 373-376, ч.3 ст.497 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України.

На підставі ч.1 ст.105 КК України звільнити неповнолітнього ОСОБА_3 від покарання, без визначення його виду, застосувавши примусовий захід виховного характеру, передбачений п.1 ч.2 ст.105 КК України, у виді застереження.

Стягнути з законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 батька ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової експертизи матеріалів, речовин і виробів 1307 гривень 60 копійок.
Речові докази: спеціальний пакет №5323627, у якому знаходиться особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено МДМА, масою 0,484 г, а також особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс, масою 0,95 г, який знаходиться на зберіганні в камері схову речових доказів Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м.Києві, знищити.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Дніпровський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя Дніпровського районного суду
м.Києва ОСОБА_1