Справа № 740/4437/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/53/21
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 березня 2021 року Чернігівський апеляційний суд у складі:

Головуючого суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, зареєстровані в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 12.019.270.180.000.886, за апеляційною скаргою прокурора на вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 30 липня 2020 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ніжина Чернігівської області, проживаючого по АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, маючого професійно-технічну освіту, неодруженого, раніше судимого Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області 25 лютого 2019 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_6 у невстановлений досудовим розслідуванням день та час, у кінці червня 2019 року, на березі річки Остер в с. Липів Ріг Ніжинського району Чернігівської області, з метою незаконного зберігання та власного вживання, незаконно зірвав рослини коноплі, які відніс до нежитлового домоволодіння поблизу його власного місця проживання в АДРЕСА_1 , де в кущах зберігав їх без мети збуту для власного вживання, в подальшому частину цих рослин коноплі висушив, подрібнив та розклав в окремі паперові згортки.

03 липня 2019 року ОСОБА_6 забрав зазначені рослини коноплі зі вказаного місця та тримав їх при собі до вилучення, в період з 17-20 год. до 17-45 год. поблизу буд. 46 по вул. Центральній у с. Липів Ріг, працівниками Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області, під час проведення його огляду, і вони містили в собі особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено, каннабіс, загальною масою в перерахунку на висушену речовину 14,724 г, який ОСОБА_6 незаконно придбав, виготовив та зберігав без мети збуту для власного вживання.

У місцевому суді обвинувачений ОСОБА_6 свою вину визнав повністю.

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_6 визнано винуватим за ч. 1 ст. 309 КК України і призначено покарання у виді 1 року обмеження волі.

За сукупністю вироків, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, до призначеного покарання у виді 1 року обмеження волі, що відповідно до ст. 72 КК України становить 6 місяців позбавлення волі, частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 25 лютого 2019 року у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі і призначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 ухвалено обчислювати з моменту його затримання на виконання цього вироку суду.

Стягнуто із ОСОБА_6 на користь держави 942 грн 06 коп. витрат на залучення експерта.

Питання про речові докази вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи кваліфікацію дій та доведеність вини обвинуваченого, просить:

- вирок місцевого суду скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність;

- ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 призначити покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 1 року обмеження волі;

- на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, до призначеного покарання повністю приєднати невідбуте покарання за вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 25 лютого 2019 року, остаточно призначивши покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі;

- в іншій частині вирок місцевого суду залишити без змін.

Вказує, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про призначення обвинуваченому покарання із урахуванням положень ч. 1 ст. 71 КК України, однак безпідставно не взяв до уваги приписи ч. 4 ст. 71 КК України. Згідно з ч. 4 ст. 71 КК України, остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком. Невідбута частина покарання ОСОБА_6 за попереднім вироком складає 3 роки позбавлення волі, адже фактично останній призначене судом покарання не відбував, тому що був звільнений від його відбування на підставі ст.ст. 75, 76 КК України. Наразі місцевий суд, з урахуванням вимог ч. 4 ст. 71 КК України, повинен був призначити ОСОБА_6 за сукупністю вироків остаточне покарання більше за 3 роки позбавлення волі. Зазначає, що незастосування судом першої інстанції положень ч. 4 ст. 71 КК України одночасно призвело до призначення обвинуваченому покарання, яке не відповідає тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та його особі внаслідок м`якості.

Інші учасники судового провадження апеляційні скарги на вирок суду першої інстанції не подавали.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін захисту та обвинувачення, дослідивши матеріали кримінального провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотримання вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 раніше засуджений вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 25 лютого 2019 року за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, проте був звільнений від його відбування на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік і покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Місцевий суд дійшов правильного висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання за сукупністю вироків з урахуванням положень ч. 1 ст. 71 КК України, згідно з якою, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Разом з тим, невідбута частина покарання ОСОБА_6 за вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 25 лютого 2019 року складає 3 роки позбавлення волі, адже він фактично призначене судом покарання у виді позбавлення волі не відбував, тому що був звільнений від його відбування на підставі ст. 75 КК України.

Отже, місцевий суд, враховуючи положення ч. 4 ст. 71 КК України, повинен був призначити обвинуваченому за сукупністю вироків остаточне покарання більше за 3 роки позбавлення волі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 місцевий суд правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є кримінальним проступком і пов`язане із незаконним обігом наркотичних засобів, що має підвищений рівень суспільної небезпечності, особу обвинуваченого, який повторно притягується до кримінальної відповідальності через незначний період після попереднього засудження за умисний злочин, вчинив кримінально-карані дії під час іспитового строку, має постійне місце проживання, за яким скарг не має, є працездатною особою, але не працює і має неналежний рівень матеріального забезпечення, перебуває на обліку у лікаря-психіатра, не перебуває на обліку лікаря-нарколога, критично ставиться до вчиненого діяння.

Згідно досудової доповіді Ніжинського МРВ ФДУ «Центр пробації» в Чернігівській області від 16 липня 2020 року щодо обвинуваченого ОСОБА_6 визначені високі ступені ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, виправлення не можливе без позбавлення або обмеження волі.

Враховуючи викладене апеляційний суд не знаходить підстав для призначення більш м`якого покарання у порівнянні з тим, на якому наполягає прокурор.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 404, 405, 407, 418, 420, 426, 532 Кримінального процесуального кодексу України,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Скасувати вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 30 липня 2020 року щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання.

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначити покарання у виді 1 року обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, до призначеного покарання у виді 1 року обмеження волі, що відповідно до ст. 72 КК України становить 6 місяців позбавлення волі, повністю приєднати невідбуте покарання за вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 25 лютого 2019 року у виді 3 років позбавлення волі і призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Вирок суду набирає законної сили з моменту його проголошення, а касаційна скарга може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4