Справа № 442/6317/21
Провадження № 1-кс/442/1227/2021
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2021 року Слідчий суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , з участю прокурора Дрогобицької окружної прокуратури ОСОБА_3 , слідчого СВ Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваногоОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дрогобичі клопотання слідчого СВ Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , яке погоджене прокурором Дрогобицької окружної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дрогобич, Львівської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, з середньою спеціальною освітою, не адвоката та не депутата, раніше не судимого, -
встановив:

Слідчий СВ Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області, старший лейтенант поліції ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором Дрогобицької окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду в рамках кримінального провадження №0000598 від 12.08.2021, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 .

В обґрунтування свого клопотання посилається на те, що 12.08.2021 приблизно о 01 год. 20 хв. під час розпивання спиртних напоїв між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 виник словесний конфлікт в ході якого в ОСОБА_6 виник умисел на заподіяння ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень.

Реалізовуючи свій протиправний намір та усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх злочинних дій, спрямованих на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в вітальній кімнаті будинку АДРЕСА_1 , ОСОБА_6 та діючи умисно схопив розкладний побутовий ніж з лезом довжиною 10 см яким наніс ОСОБА_7 два удари у ділянку грудної клітки та живота чим заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого ножового поранення плевральної порожнини справа та проникаючого ножового поранення черевної порожнини, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння.

Таким чином, умисні та протиправні дії ОСОБА_6 , які виразились у заподіянні ОСОБА_7 умисного тяжкого тілесного ушкодження небезпечного для життя в момент заподіяння, органом досудового розслідування кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Обставинами, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, є докази, зібрані у ході досудового розслідування, а саме: рапорти оперативного чергового від 12.08.2021, висновок результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 12.08.2021 відносно ОСОБА_6 , протокол обшуку від 12.08.2021, протокол затримання особи підозрюваної у вчиненні злочину від 12.08.2021, протоколи допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 від 12.08.2021, протокол огляду місця події від 12.08.2021, повідомлення про підозру ОСОБА_6 від 12.08.2021, протокол допиту підозрюваного ОСОБА_6 від 12.08.2021 та іншими матеріали кримінального провадження.

При оцінці обставин, передбачених ст.178 КПК України, досудове розслідування прийшло до висновків, що:

- наявні докази вчинення підозрюваним ОСОБА_6 кримінального правопорушення є вагомими та допустимими, отриманими у встановленому КПК України порядку;

- підозрюваний ОСОБА_6 на даний час притягається до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, у повсякденному житті не має міцних соціальних зв`язків, тому після вчинення кримінального правопорушення, перебуваючи на волі, усвідомлюючи міру покарання буде мати можливість залишити своє місце проживання, що може свідчити про намір уникнути від відповідальності та переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду;

- у разі визнання ОСОБА_6 винним йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років;

- вік і стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_6 дозволяють застосування до нього запобіжного заходу, пов`язаного із позбавленням волі.

Враховуючи те, що ОСОБА_6 суспільно-корисною діяльністю не займається, не має міцних соціальних зв`язків, зловживає алкогольними напоями, під страхом покарання за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, санкцією статті якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, він може переховуватись від органів досудового розслідування та суду тим самим ухилятись від кримінальної відповідальності, тобто наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Окрім того, встановлено, що підозрюваний ОСОБА_6 усвідомлюючи міру покарання, передбачену ч.1 ст. 121 КК України, у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, не маючи бажання нести покарання, достовірно знаючи, де проживає потерпілий та свідки, перебуваючи на волі може незаконно впливати з метою уникнення кримінальної відповідальності, шляхом умовлянь, підкупу, застосовуючи насильство, чи погрожуючи його застосуванням або іншим чином з метою надання останніми показів, які його виправдовуватимуть, тобто наявний ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Метою застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_6 є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам незаконно впливати на потерпілого, свідків, у цьому кримінальному провадженні, переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Вказані потреби досудового розслідування виправдовують застосування до ОСОБА_6 єдиного правильного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, як ступінь втручання у права та свободи особи.

Окрім того, застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_6 необхідне для виконання завдання кримінального провадження, яким, відповідно до ст.2 КПК України є захист осіб, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування та судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Також, враховуючи те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також практику Європейського суду з прав людини (рішення Європейського суду Ноймейстер проти Австрії від 27.06.1968 р.), яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, найбільш необхідним і достатнім запобіжним заходом при вказаних у клопотанні обставинах є тримання під вартою, який у повній мірі зможе гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Враховуючи вказані обставини, що оцінені в тому числі в сукупності з даними про особу підозрюваного, суспільну незайнятість, задовільний стан здоров`я, відсутність постійного джерела доходу, досудове слідство вважає, що запобігти ризикам, вказаними вище шляхом застосування інших більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, а їх відвернення можливе лише за умови ізоляції підозрюваного в умовах тримання під вартою, так як менш суворі запобіжні заходи недостатні для запобігання вищевказаним ризикам.

У судовому засіданні слідчий ОСОБА_4 підтримав подане клопотання з підстав та мотивів викладених у ньому, просить подане клопотання задовольнити.
Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні висловив думку про задоволення даного клопотання, з тих підстав, які зазначені в клопотанні. Одночасно вказав, що підозрюваний може в подальшому переховуватись від органів досудового розслідування та суду, може негативно впливати на хід розслідування досудового провадження, вчиняти інші кримінальні правопорушення.
У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_5 заперечили щодо обрання такого запобіжного заходу як тримання під вартою. Пояснили, що ОСОБА_6 своєї вини в інкримінованому кримінальному правопорушенні не визнає. Вважає, що він захищався. Що саме потерпілий з друзями прийшов до нього додому та що саме вони почали наносити йому удари. Просять в задоволенні клопотання відмовити та обрати більш-м"який запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Заслухавши думку учасників розгляду клопотання, дослідивши матеріали клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя вважає, що таке підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ст.177 ч.1 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно ст. 177 ч.2 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності вищевказаних ризиків, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, стан здоров`я підозрюваного, його репутацію та інші обставини.
Відповідно до ст. 214 КПК України повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення наділені слідчий та прокурор.
Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_6
підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, нанесення умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що стверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: заявою про вчинення кримінального правопорушення від 12.08.2021р., протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 12.08.2021р., протоколом обшуку від 12.08.2021р., протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 12.08.2021р., протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 12.08.2021р., протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 12.08.2021р., протоколом огляду місця події від 12.08.2021р., протоколом допиту підозрюваного від 12.08.2021р.
У відповідності до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Метою і підставою тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа, незаконно впливати на потерпілих та свідків або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.
При судовому розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
У п. 21 рішення Європейського суду з прав людини „Подвезько проти України від 12.02.2015 зазначено, що суд також встановлював, що пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає надання переконливого обґрунтування органами влади будь-якого періоду тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є. Аргументи „за і „проти звільнення (з-під варти), включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою (див. рішення від 04.10.2005 у справі „Бекчієв проти Молдови (Becciev v. Moldоva), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).
Зокрема, при розгляді клопотання суд оцінює підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з урахуванням конкретних обставин справи.
Крім цього, враховуючи практику Європейського суду та положення ч.1 ст.178 КПК України, при розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою, суд бере до уваги характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення. 12.08.2021 повідомлено про підозру у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п"яти до восьми років.
Відтак, вищенаведене не може доводити наявність ризиків, пов`язаних з незаконним впливом на потерпілих чи свідків, з можливим переховуванням від органів досудового розслідування чи суду, з можливістю знищення, приховування чи спотворення речей, які мають значення для кримінального провадження,, проведено огляд місця події та вилучено значну кількість речей, які можуть мати значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.
Згідно з вимогами п.п. 3 і 4ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободта практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
У той же час прокурором у судовому засіданні не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти встановленим ризикам.
Так, згідно з ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 ч.1 цієї статті, але не доведе обставини, передбачені п.3 ч.1 цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Загальне правило в практиці ЄСПЛ особа, обвинувачена в правопорушенні, завжди має перебувати на волі до початку судового розгляду її справи, якщо держава не наведе „відповідних і достатніх підстав для тримання цієї особи під вартою. Тобто саме держава в особі слідчого чи прокурора, які звертаються з клопотанням до суду, має довести необхідність тримання під вартою конкретної особи. Натомість суд вирішує питання про те, чи є достатні підстави тримати особу під вартою на основі принципу змагальності, та повинен обов`язково виходити з презумпції на користь свободи.
Будь-яке позбавлення волі має узгоджуватися з метою захисту особи від свавілля (рішення в справі „Вітольд Литва проти Польщі). У практиці ЄСПЛ поняття „свавілля для цілей пункту 1 статті 5 Конвенції має більш широке значення, ніж просто недотримання національного законодавства. ЄСПЛ зауважує, що позбавлення волі може бути законним з точки зору внутрішнього права, проте свавільним у розумінні Конвенції, порушуючи тим самим її положення (рішення в справах „Креанге проти Румунії, „А. та інші проти Сполученого Королівства).
Відповідно до ч.1 ст.176 КПК України більш м`яким запобіжним заходом є домашній арешт, який згідно з ч.1 ст.181 КПК України полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Крім цього, ч.5 ст.194 КПК України передбачено обов`язки, які слідчим суддею можуть бути покладені на підозрюваного.
Враховуючи особу підозрюваного, його вік, стан здоров`я, що він має постійне місце проживання, те, що стороною обвинувачення не доведено, що підозрюваний може ухилятися від виконання процесуальних обов`язків під час досудового розслідування, слідчий суддя приходить до переконання, що в даному випадку до підозрюваного ОСОБА_6 з урахуванням вимог ст.181 КПК України, можливо застосувати менш суворий запобіжний захід домашній арешт, для запобігання ризиків, зазначених у ч.1 ст.177 КПК України, наведеному в клопотанні та з метою забезпечення виконання останньою покладених на нього процесуальних обов`язків.
Вважаю, що саме такий запобіжний захід у повній мірі буде відповідати обставинам та обґрунтуванням поданого клопотання та буде достатнім для забезпечення дієвості даного кримінального провадження.
Згідно ч.1 та ч.2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Строк дії ухвали визначити - шістдесят днів.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 184, 193, 194, 196КПКУкраїни, слідчий суддя

постановив:

Клопотання слідчого СВ Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , яке погоджене прокурором Дрогобицької окружної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дрогобич, Львівської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, з середньою спеціальною освітою, не адвоката та не депутата, раніше не судимого, запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, терміном 60 діб.

Строк домашнього арешту рахувати з 13.08.2021 року.

Строк дії ухвали до 12.10.2021 року.

Домашній арешт підозрюваного ОСОБА_6 ,, здійснювати за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду незалежно від стадії кримінального провадження.

- не відлучатися із населеного пункту, в якому перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

Роз`яснити, що в разі невиконання таких обов`язків щодо підозрюваного (обвинуваченого) може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Виконання ухвали доручити Дрогобицькому РВП ГУ НП у Львівській області.

Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому.

Контроль за виконанням ухвали слідчого судді покласти на слідчого та прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом пяти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1