Ухвала
іменем України
11 лютого 2021 року
м. Київ
провадження № 51 - 579 впс 21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),
захисника ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),
розглянувши клопотання захисника ОСОБА_5 про направлення кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0002223, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України, з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів.

Суть питання та встановлені судом обставини
До Верховного Суду надійшло клопотання захисника ОСОБА_5 про направлення кримінального провадження № 0002223 відносно ОСОБА_7 з Луганського апеляційного суду до Львівського апеляційного суду.
Клопотання мотивоване тим, що вироком Лисичанського міського суду Луганської області від 21 липня 2020 року ОСОБА_7 визнано винуватим за ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років; на підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання. Прокурор та представник потерпілого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 подали апеляційні скарги на вищезазначений вирок суду, розгляд яких призначено в Луганському апеляційному суді.
Захисник ОСОБА_5 , посилаючись на упередженість суддів Луганського апеляційного суду, оскільки потерпілими в даному кримінальному провадженні є працівники ГУ СБУ в Донецькій і Луганській областях та можливий вплив з їх боку на учасників кримінального провадження, просить направити провадження№ 0002223 за місцем проживання ОСОБА_7 , а саме до Львівського апеляційного суду.
Позиції інших учасників судового провадження
Захисники ОСОБА_5 та ОСОБА_6 клопотання підтримали, просили його задовольнити та направити кримінальне провадження № 0002223 відносно ОСОБА_7 з Луганського апеляційного суду до Львівського апеляційного суду.

Мотиви Суду
Встановлення правил підсудності має важливе значення для правильного функціонування судової системи, а також для виконання судами покладених на них завдань і визначення суду, компетентного здійснювати кримінальне провадження щодо конкретного кримінального правопорушення. Підсудність є ефективним засобом, який сприяє тому, щоб конкретна кримінальна справа розглядалася і вирішувалася судом законним, компетентним, незалежним і неупередженим, як того вимагають ст. 7 Загальної декларації прав людини та ч. 1 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права .
Згідно з пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція) «кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на розгляд судом, встановленим законом». А відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.
За допомогою правил про підсудність забезпечується також рівність всіх громадян перед законом і судом (ст. 24 Конституції України та ст. 10 КПК України). Будучи одним з проявів цієї конституційної засади, чітко встановлена законом підсудність набуває ознак суб`єктивного права людини на законного суддю, тобто права будь-якої людини знати наперед, який саме суд і в якому складі відповідно до закону правомочний здійснювати стосовно нього судове провадження, якщо така необхідність виникне.
Важливість суворого дотримання правил про підсудність доводиться і практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ). Зокрема, як порушення вимог пункту 1 ст. 6 Конвенції ЄСПЛ розглядає порушення правил територіальної підсудності внаслідок передання справи з одного суду до іншого без належного законного обґрунтування, незважаючи на наявність чітких підстав зміни територіальної підсудності, встановлених у КПК України (див. пункт 98 рішення ЄСПЛ у справі «Фельдман проти України»).
Відповідно до ч. 3 ст. 34 КПК України питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, а також про направлення провадження з одного суду апеляційної інстанції до іншого вирішується колегією суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду за поданням суду апеляційної інстанції або за клопотанням сторін чи потерпілого.
Положеннями ч. 1 ст. 32 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення.
Як чітко встановлено вироком від 21 липня 2020 року, місцем вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень є територія АЗС «Паралель» по вул. Першотравневій, 98-Б в м. Лисичанську, отже, відповідно до ч. 1 ст. 32 КПК України, кримінальне провадження № 0002223 розглянуто Лисичанським міським судом Луганської області.
Відповідно до ст. 3 КПК України, судом апеляційної інстанції є відповідний апеляційний суд, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться суд першої інстанції, що ухвалив оскаржуване судове рішення.
Тому розгляд апеляційних скарг прокурора та представника потерпілого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 має здійснюватись саме в Луганському апеляційному суді. На даний час, в зазначеному суді відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційний розгляд.
Стаття 34 КПК України визначає окремі самостійні випадки, коли кримінальне провадження може буде передано на законних підставах до іншого суду для розгляду.
Абзац другий вказаної норми визначає виняткові випадки, у разі наявності яких кримінальне провадження з метою забезпечення оперативності та ефективності кримінального провадження може бути передано на розгляд іншого суду.
Захисник ОСОБА_5 зазначає, що підставою для передачі кримінального провадження відносно ОСОБА_7 з Луганського апеляційного суду до Львівського апеляційного суду є наявність виключних обставин, а саме перебування потерпілих на керівних посадах в ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях і можливий вплив з їх боку на учасників кримінального провадження, а тому просить направити кримінальне провадження до апеляційного суду за місцем проживання ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_10 (зараз ОСОБА_11 ) у місто Львів.
З огляду на викладене, клопотання захисника ОСОБА_5 не містить обґрунтованих підстав для визнання її доводів винятковими та з яких вбачалася б неможливість забезпечення виконання завдань кримінального провадження Луганським апеляційним судом.
Слід також зазначити, що Верховний Суд, як найвищий суд у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом, не наділений правом, зокрема шляхом передачі кримінального провадження з одного суду до іншого, втручатись в діяльність апеляційного суду, в тому числі при можливому впливі одних учасників кримінального провадження на інших.
Ураховуючи наведене та керуючись статтями 32, 34 КПК України, Суд вважає, що клопотання захисника ОСОБА_5 про передачу кримінального провадження відносно ОСОБА_7 з Луганського апеляційного суду до Львівського апеляційного суду не підлягає задоволенню.
З цих підстав та керуючись ст. ст.32, 34 КПК України Суд постановив:
Клопотання захисника ОСОБА_5 про направлення кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002223 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України, з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_12