Житомирський апеляційний суд
Справа №296/7/12- к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 459 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2021 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
заявника: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу Корольовського районного суду м.Житомира від 09 вересня 2020 року про відмову в задоволенні його заяви про перегляд вироку Корольовського районного суду м.Житомира від 18.02.2014 року по справі №296/7/12- к за нововиявленими обставинами, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 09 вересня 2020 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_7 про перегляд вироку Корольовського районного суду м.Житомира від 18 лютого 2014р. по справі №296/7/12- к за нововиявленими обставинами.

В апеляційній скарзі скаржник ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його заяву від 20 грудня 2019 року про перегляд вироку Корольовського районного суду від 18 лютого 2014 року, за нововиявленими обставинами. Вказує, що ухвала суду винесена з істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону, а тому вона підлягає скасуванню. Підставою для подачі його заяви стало відсутність матеріалів справи №4-294/07, на підставі постанови по справі №4-294/07, є незаконними проведення виїзної позапланової ревізії, на підставі якої складено акт ревізії, порушення кримінальної справи на підставі акту ревізії, проведення розслідування, складання обвинувального висновку, прийняття вироку від 18 лютого 2014 року Корольовським районним судом м.Житомира. Суд, розглянувши вищевказану заяву, вислухавши думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали справ №4-294/07 та 4-297/07, прийшов до висновку щодо відсутності підстав для задоволення його заяви про перегляд вироку за нововиявленими обставинами. Таким чином, суд прийшовши до обґрунтованого висновку щодо наявності судових помилок під час досудового розслідування справи та її судового розгляду, водночас відмовив в задоволенні його заяви. Тобто, не зважаючи на встановлені помилки, рішення суду винесене з порушенням норм кримінального процесуального законодавства, адже будь-яка помилка, неточність повинна бути усунена за заявою сторони процесу в судовому засіданні. Вважає, що докази, отримані в ході розслідування іншої кримінальної справи (справа по якій проводилося надання дозволу на проведення виїзної позапланової перевірки, і по якій проводилося досудове розслідування є різними) не можуть бути покладені в основу вироку, вирок повинен бути скасованим і справа направлена на новий розгляд, де і повинні бути усунені помилки та недоліки. Інших шляхів усунення помилок в кримінальному процесі законодавством не передбачено, і докази, отримані в такий спосіб не є належними і допустимими.

Заслухавши доповідь судді, ОСОБА_7 , який підтримав свою апеляційну скаргу, думку прокурора, яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження за заявою ОСОБА_7 , обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

В ч.2 ст. 459 КПК України зазначено, що нововиявленими обставинами визнаються:

-штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких грунтується вирок;

-скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;

-інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

За положеннями ст.459 КПК України обов`язковою умовою розгляду справи за нововиявленими обставинами, мають бути абсолютно нові, раніше не відомі суду обставини, що у матеріалах справи не висвітлені і потребують окремого розслідування.

Крім того, згідно з позицією Європейського Суду з прав людини у справах щодо України, відступи від принципу правової визначеності, виправдані лише у випадках необхідності, при обставинах істотного і непереборного характеру (згідно з пунктом 93 рішення у справі «Салов проти України», пунктом 26 рішення у справі «Проценко проти України», пунктом 45 рішення у справі «Кравченко проти Росії»). Зокрема, відступ від принципу правової визначеності допустимий не в інтересах правового пуризму, а з метою виправлення помилки, що має фундаментальне значення для судової системи (згідно з пунктом 38 рішення у справі «Сутяжник проти Росії»). Зі змісту заяви ОСОБА_7 та пояснень в судовому засіданні, останнього, таких обставин судом не виявлено.

Суд першої інстанції під час розгляду справи зазначених вимог закону дотримався.

Як вбачається з матеріалів вказаного провадження, вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 18.02.2014 року ОСОБА_7 засуджений за ч.4 ст.27, ч.2 ст.366, ч.2 ст.366, ч.1 ст.358, ч.3 ст.358, ч.5 ст.191, 69 КК України до п`яти років позбавлення волі з позбавленням права обіймати на підприємствах, установах чи організаціях незалежно від форм власності посади, пов`язані із виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків строком на 2 роки, з конфіскацією 1/2 частини майна, яке є власністю ОСОБА_7 .

Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 03.07.2014 року вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 18.02.2014 року змінено в частині призначеного покарання: застосовано ст.75 КК України та звільнено ОСОБА_7 від відбуття основного покарання у виді позбавлення волі, призначеного судом за ч.5 ст. 191 КК України, з випробуванням та іспитовим строком на два роки, на підставі ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_7 не змінювати місце проживання та не виїжджати за межі України без дозволу кримінально виконавчої інспекції, періодично з`являтися в цей орган для реєстрації. В решті вирок залишено без змін. Вирок та ухвала апеляційного суду набрали законної сили.

Судом встановлено, що до Корольовського районного суду м. Житомира 18.05.2007 року, з Служби безпеки України, надійшло подання про надання дозволу на проведення позапланової виїзної ревізії. 18 травня 2007 року суддею було винесено Постанову про задоволення вказаного подання та на постанові було вказано номер справи 4-294/07.
Постановою апеляційного суду Житомирської області від 14.11.2011р. ОСОБА_7 відмовлено у прийнятті скарги від 26.10.2011р. на постанову Корольовського районного суду м.Житомира від 18.05.2007р.
Довідкою керівника апарату Корольовського районного суду м.Житомира №111-к від 16.06.2016р. підтверджено, що згідно архівних даних суду, алфавітного покажчика «4» за 2007 рік та обліково статистичної картки на подання слідчих органів і скарг на їх дії та постанови, за №4-294/07 рік зареєстровані матеріали справи щодо надання дозволу СУ УМВС України в Житомирській області на проведення виїмки всіх документів в Новоград -Волинській філії АБ «Ажіо» розглянуті суддею ОСОБА_8 16.05.2007 року. Одночасно повідомляється, що за №4-297/07 зареєстровані матеріали справи про надання дозволу працівникам КРУ в Житомирській області на проведення позапланової виїзної ревізії та проведення зустрічних перевірок, що перебувала в провадженні судді ОСОБА_9 , постанова від 18.05.2007 року.
Суд прийшов до висновку, що дана обставина, а саме помилкова вказівка номеру справи 4-294/07 (яке фактично було розглянуто 16.05.2007р. з виненесенням постанови) замість вірного номеру справи 4-297/07 у тексті постанови від 18.05.2007р. не доводить як сама по собі, так і разом із раніше виявленими обставинами незаконність постанови. Помилкове зазначення на титульному аркуші справи працівниками суду про те, що скарга надійшла 17.05.2007р. спростовується штампом вхідної кореспонденції Корольовського районного суду м.Житомира про надходження заяви саме 18.05.2007р. вх.№17859.
З вказаним висновком погоджується колегія суддів, оскільки зазначені вище помилки в оформленні справ, які розгнлядалися судом , є відповідним порушенням процедури такого оформлення, однак не є тим істотним процесуальним прорушенням вимог кримінального процесуального закону, яке може бути відповідно до положень ст. 459 КПК України розцінено як нововиявлена обставина, яка доводить неправильність вироку суду відносно ОСОБА_7 та яка повинна бути підставою для скасування такого вироку в порядку, передбаченому положеннями Глави 34 КПК України. З наведених вище ухвал суду, постановлених в ході досудового розслідування кримінальної справи щодо ОСОБА_10 , не дивлячись на неточності в оформленні зазначених проваджень щодо вказівки їх номерів, чітко вбачається предмет судового розгляду, та відповіні висновки і рішення суду в результаті розгляду кокретних питань, порушених в поданнях органу досудового розслідування.
Крім того, враховуючи те, що судовий розгляд кримінальної справи відносно ОСОБА_11 відбувався за правилами КПК України 1960 року, предметом дослідження суду були всі матеріали, які перебували в кримінальній справі, в тому числі і зазначені рішення, постановлені судом в ході досудового розслідування зазначеної справи. Тому з огляду на положення ст. 459 КПК України, згідно яких обов`язковою умовою розгляду справи за нововиявленими обставинами, мають бути абсолютно нові, раніше не відомі суду обставини, що у матеріалах справи не висвітлені і потребують окремого розслідування, доводи ОСОБА_7 про те, що такі рішення були невідомі суду на час постановлення вироку та не були предметом розгляду суду, є безпідставними.
Крім того колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до положень ст. 461 КПК України заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами може бути подано протягом трьох місяців після того, як особа дізналася або могла дізнатися про ці обставини. При цьому заява ОСОБА_7 від 16.12.2019 не містить підтверджень того, що зазначені ним обставини стали відомі йому на протязі трьох попередніх місяців до подачі заяви до суду.
З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що обставини, зазначені в заяві ОСОБА_7 про перегляд вироку Корольовського районного суду м. Житомира від 18.02.2014 року, не відносяться до жодної із підстав перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами.

Доводи апеляційної скарги тотожні тим доводам, які зазначалися ОСОБА_7 в самій заяві про перегляд вироку, та висновків суду першої інстанції не спростовують.

Посилання апелянта на те, що зазначені ним обставини підтверджуються ухвалою Житомирського апеляційного суду від 28.11.2019, є хибними, оскільки зазначеною ухвалою апеляційного суду було скасовано ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 05.11.2019 про виправлення описки в постанові Корольовського районного суду м.Житомира від 18.05.2007 за наслідком розгляду подання начальника УСБУ в Житомирській області про надання дозволу на проведення позапланової ревізії, оскільки нормами КПК України в редакції 1960 року, за якими була ухвалена постанова про ревізію, не було передбачено виправлення описки, і ухвала від 05.11.2019, незаконно постановлена слідчим суддею в порядку КПК України 2012 р. Тобто в ухвалі апеляційного суду взагалі не йдеться про нововиявлені обставини, зазначені ОСОБА_7 , а лише констатовано порушення слідчим суддею вимог кримінального процесуального закону, висновки апеляційного суду жодним чином не підтверджують наявність нововиявлених обставин.

Таким чином помилки та порушення, зазначені ОСОБА_7 як нововиявлені обставини, не мають фундаментального значення для суду при вирішенні кримінальної справи щодо ОСОБА_7 , та не можуть бути підставою для скасування вироку щодо нього, який набрав законної сили та підставою таким чином для відступу від принципу правової визначеності.

Таким чином ухвала суду є законною та обгрунтованою, підстав для її скасування чи зміни апеляційний суд не вбачає, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Корольовського районного суду м.Житомира від 09 вересня 2020 року про відмову в задоволенні його заяви про перегляд вироку Корольовського районного суду м.Житомира від 18.02.2014 року по справі №296/7/12- к за нововиявленими обставинами, - без змін.
Ухвала може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Кримінального Касаційного Суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її ухвалення.

Судді: