ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 635/2817/20 Головуючий І-ої інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/649/21 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

з секретарем - ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

засудженого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 27 липня 2020 року у відношенні ОСОБА_7 про відмову в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення,-

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно ухвали Харківського районного суду Харківської області від 27 липня 2020 року вироком Новоайдарського районного суду Луганської області від 20 листопада 2018 року ОСОБА_7 засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років 3 місяців обмеження волі. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Новоайдарського районного суду Луганської області від 12 грудня 2017 року у виді 2 місяців обмеженні волі остаточно призначено покарання у виді 2 років 5 місяців обмеження волі. Ухвалою Луганського апеляційного суду від 15 лютого 2019 року вирок змінено в частині визначення початку строку відбування покарання, який ухвалено обчислювати з 15 лютого 2019 року, в іншій частині вирок суду залишений без змін. Вирок Новоайдарського районного суду Луганської області від 20 листопада 2018 року набрав законної сили 15 лютого 2019 року.
Початок строку відбування покарання -15 лютого 2019 року. Кінець строку відбування покарання - 15 липня 2021 року. Начальник Державної установи «Хролівський виправний центр № 140» звернувся до суду з поданням про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 .
Ухвалою суду першої інстанції відмовлено в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення у зв`язку із тим, що матеріали особової справи не відображають процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, зміст вищезазначених матеріалів не свідчить, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком Новоайдарського районного суду Луганської області від 20 листопада 2018 року. Засуджений, не погоджуючись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та задовольнити подання установи про умовно-дострокове звільнення. Зазначає, що після розгляду комісією питання 18.12.2019 року він двічі заохочувався адміністрацією установи, змінив свою поведінку на краще. Суд не врахував, що він виріс без батьківського піклування, навчався в аграрному ліцеї, після звільнення в ліцеї готові його працевлаштувати на посаду слюсаря-ремонтника, надають житло в гуртожитку, після звільнення буде закінчувати навчання, вважає, що довів своє виправлення.
Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого, який підтримав апеляційну скаргу; думку прокурора, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Відповідно до вимог ч.1.ч. 2 ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.

Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.

Застосування до засудженого умовно - дострокового звільнення передбачено дискреційною нормою Кримінального Кодексу України, тобто, не є обов`язком суду, а є правом, яке полягає у попередньому вивченні всіх даних про особу для прийняття правильного, законного рішення, з урахуванням власного внутрішнього переконання. Встановлено, що ОСОБА_7 засуджений 12 грудня 2017 року Новоайдарським районним судом Луганської області за ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 185 КК України двох років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробовуванням з іспитовим строком один рік, ухвалою Новоайдарського районного суду Луганської області від 04 липня 2018 року скасовано звільнення від відбування покарання з випробовуванням, засудженого направлено для відбування покарання, призначеного вироком Новоайдарського районного суду Луганської області від 12 грудня 2017 року у виді 2 років обмеження волі;
2) 20 листопада 2018 року засуджений Новоайдарським районним судом Луганської області за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді 2 років 5 місяців обмеження волі.
Згідно клопотання начальника установи ОСОБА_7 характеризується позитивно, працевлаштований у ФОП ОСОБА_8 . Відповідно до матеріалів особової справи має 6 заохочень, в 2019 році мав два стягнення, які знято. Разом з тим, судом першої інстанції небезпідставно враховано попередню характеристику на засудженого від 18 грудня 2019 року, відповідно до якої засуджений характеризується з посереднього боку, допускає випадки порушення вимог порядку та умов відбування покарання, а також ряд рапортів, зі змісту яких вбачається, що засуджений негативно впливає на інших засуджених, які відбувають покарання в Державній установі «Хролівський виправний центр (№140)».
Поряд з зазначеним колегія суддів приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого, призначене засудженому покарання і особу засудженого в цілому, який вже притягався до кримінальної відповідальності, при цьому до нього було застосовано ст. 75 КК України, однак звільнення від відбування покарання було скасоване, у зв`язку із порушенням обов`язків, покладених вироком суду. Крім того, не зважаючи на застосований судом захід у вигляді звільнення від відбування покарання з випробуванням, ОСОБА_7 вчинив новий корисливий злочин, що характеризує його як особу, яка не бажає дотримуватися встановлених заборон, тоді як відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Колегія суддів погоджується з висновками районного суду про те, що цілі покарання не досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком Новоайдарського районного суду Луганської області від 20 листопада 2018 року, та не вбачає підстав для задоволення апеляційних вимог.
Факт залучення засудженого до праці та наявність позитивної характеристики не є безумовною підставою для прийняття рішення про його умовно-дострокове звільнення з урахуванням наведеного вище. Доводи засудженого про те, що він виріс без батьківського піклування, що його готові працевлаштувати та надати житло у гуртожитку, плани на подальше навчання заслуговують на увагу, проте не є визначальними підставами для застосування до засудженого положень ст. 81 КК України з огляду на всі обставини у сукупності, які його характеризують.
З урахуванням наведеного апеляційний суд не вбачає достатніх підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання та скасування оскаржуваної ухвали.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 539 КПК України,колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення. Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 27 липня 2020 року у відношенні ОСОБА_7 про відмову в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: