Справа №591/5069/18 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/1053/21 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2021 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження за клопотанням прокурора Окружної прокуратури м. Суми ОСОБА_6 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 ,-

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Сумського апеляційного суду перебуває кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 , захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Зарічного районного суду м. Суми від 17 червня 2021 року, яким ОСОБА_11 визнано невинуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 27, ч. 3 ст. 187 КК України та виправдано, ОСОБА_12 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 187 КК України, ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 187 КК України, ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 357 КК України.

Ухвалою від 03 серпня 2021 року відкрито апеляційне провадження за вказаними апеляційними скаргами та встановлено строк до 12 серпня 2021 року, протягом якого учасники судового провадження, згідно з положеннями ст. ст. 402, 403 КПК України, можуть подати заперечення на апеляційну скаргу, а особа, яка подала апеляційну скаргу, має право до початку апеляційного розгляду змінити та/або доповнити її, а до закінчення апеляційного розгляду має право відмовитися від неї, з подальшим призначенням вказаного кримінального провадження до апеляційного розгляду.

Зі змісту оскаржуваного вироку Зарічного районного суду м. Суми від 17 червня 2021 року вбачається, що відносно обвинуваченого ОСОБА_7 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який залишено без зміни до набрання вироком законної сили, але не більше ніж до 15 серпня 2021 року.

До апеляційного суду надійшло клопотання прокурора про продовження ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою, строком на 60 діб.

В обґрунтування поданого клопотання прокурор зазначає, що підставою для звернення з таким клопотанням стало те, що ризики, передбачені п.п.1, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, продовжують існувати і запобігти вказаним ризикам, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, неможливо.

Заслухавши доповідь головуючого-судді щодо поданого прокурором клопотання, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення клопотання прокурора, прокурора, яка підтримала заявлене клопотання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи, викладені в клопотанні, колегія суддів дійшла до наступного висновку.

За приписами ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно ч.2 ст.331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Зі змісту статті положень ст. 177 КПК України слідує, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 1 статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

З матеріалів провадження вбачається, що на даний час існує вирок суду першої інстанції, що не набрав законної сили, відповідно до якого ОСОБА_7 визнано винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст.185 КК України та за ч. 3 ст. 187 КК України, який є особливо тяжким злочином і обвинуваченому призначено покарання у виді позбавлення волі.

Зі змісту оскаржуваного вироку вбачається, що до переконання про обґрунтованість пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення за вказаними статтями, суд першої інстанції дійшов з врахуванням певного обсягу доказів, які містяться в матеріалах провадження та були досліджені під час судового розгляду.

Даний висновок узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, згідно якої термін «обґрунтована підозра» означає наявність фактів чи інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин.

Крім того, ЄСПЛ визнав допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою наявність із боку обвинуваченого таких загроз, як: вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину. Проте й у цих випадках ЄСПЛ наголошує на тому, що наявність відповідних ризиків, які слугують підставою тримання підозрюваного під вартою, повинна бути доведена в кожному конкретному випадку.

Перевіряючи подане клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів вважає, що прокурором доведено, що ризики, передбачені п.п. 1, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України не зменшились та продовжують існувати, з врахуванням наступного.

Так, ризик можливого переховування від органів досудового розслідування та/або суду, з метою уникнення відповідальності за скоєне кримінальне правопорушення, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, існує у зв`язку з тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 12 років.

Ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином існує у зв`язку з тим, що обвинувачений не має постійного місця проживання на території м. Суми, що ускладнить виклик останнього до судового засідання, забезпечення належного повідомлення про час, день та місце розгляду справи та, відповідно, вчасного прибуття ОСОБА_7 на вимогу до суду для участі у судових засіданнях.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, можливість вчинити інші кримінальні правопорушення існує з врахуванням того, що обвинувачений ОСОБА_7 ніде не працює, не має постійного джерела прибутку, є особою, раніше судимою, маючи не зняту, не погашену судимість, на шлях виправлення не став та вчинив інший корисливий злочин з застосуванням насильства.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ризики, які існували на час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , не зменшилися та не перестали існувати на момент продовження цього запобіжного заходу і запобігти вищевказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів не можливо, оскільки такі запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_7 .

Посилання обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника на те, що відсутні підстави для продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є безпідставними, оскільки на підтвердження відсутності існуючих ризиків доказів не надано, при тому, що матеріалами провадження підтверджуються ті обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, про продовження обвинуваченому раніше застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що і враховується колегією суддів при постановленні даної ухвали.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність жодних підстав для зміни чи скасування раніше застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу та про обґрунтованість клопотання прокурора, у зв`язку з чим строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 має бути продовжений.

На підставі викладеного та керуючись статтями 376, 178, 183, 199, 331, 419 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання прокурора Окружної прокуратури м. Суми ОСОБА_6 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 строком на 60 діб задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб, тобто до 15.00 години 08 жовтня 2021 року, включно.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4