Справа №127/1239/18
Провадження №1-в/127/236/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2021 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника органу пробації ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 12 клопотання провідного інспектора Вінницького МВ філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області ОСОБА_7 про скасування звільнення від відбування покарання та направлення засудженого ОСОБА_5 для відбування призначеного покарання,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області після скасування судового судом апеляційної інстанції рішення за результатами розгляду клопотання органу пробації про скасування звільнення від відбування покарання і направлення звільненого з випробуванням для відбування призначеного покарання щодо ОСОБА_5 .

Клопотання мотивоване тим, що засуджений ОСОБА_5 не виконує покладені на нього судом обов`язки, а саме двічі не з`явився до уповноваженого органу з питань пробації на реєстрацію, за період перебування на обліку вісім разів притягується до адміністративної відповідальності, що свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Представник органу пробації в судовому засіданні клопотання підтримала та просила його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у клопотанні.

Прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у клопотанні. Твердження засудженого щодо того, що засуджений не порушував встановлені щодо нього обмеження та обов`язки просив оцінити критично, як такі, що спростовані матеріалами справи. Також зауважив, що засуджений та його захисник документально не підтвердили свої доводи стосовно того, що засуджений на час виникнення подій, які є предметом судового дослідження, втратив паспорт і не міг бути притягнутий до адміністративної відповідальності. Крім того, зауважив, що з моменту, коли засуджений міг дізнатись про накладення на нього адміністративного стягнення, засудженим не вжиті заходи, спрямовані на оскарження відповідних рішень.

Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні повідомив, що він двічі не з`явився на реєстрацію у дні, які були для цього призначені, з поважних причин, однак після їх усунення добровільно з`являвся до інспектора органу пробації. Повідомив суду, що постанови про накладення на нього адміністративного стягнення підписані не ним, а іншою особою і не можуть бути використані судом в якості доказу факту порушення встановлених відносно нього обмежень.

Захисник засудженого адвокат ОСОБА_6 зауважив, що на час розгляду клопотання іспитовий строк, встановлений для його підзахисного засудженого ОСОБА_5 сплинув, а тому клопотання не може бути задоволеним. Крім того, підтримав обставини, на які посилався його підзахисний і зауважив, що представником органу пробації в судовому засіданні не підтверджений факт систематичності допущених ОСОБА_5 порушень.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши надані суду матеріали, суд дійшов до такого висновку.

З наданих суду матеріалів випливає, що 01.06.2018 ОСОБА_5 засуджений вироком Вінницького міського суду Вінницької області за частиною першою статті 185, частиною другою статті 185, з урахуванням частини першої статті 70 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді 2 років позбавлення волі, на підставі статті 75 КК ОСОБА_5 звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 3 роки, та на останнього покладено обов`язки, передбачені пунктами 1,2 частини першої статті 76 КК.

07.12.2018 зазначений вирок надійшов на виконання до Вінницького міського відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області разом із розпорядженням.

17.12.2018 засудженому ОСОБА_5 були роз`яснені порядок та умови відбування покарання, правові наслідки за невиконання покладених на нього судом обов`язків, або систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення, учинення нового злочину. За результатами проведеної бесіди ОСОБА_5 дав підписку про ознайомлення з вимогами законодавства щодо нього та обов`язками, покладеними на нього судом, які він зобов`язується виконувати.

Зі змісту частини другої статті 78 КК випливає, що у разі, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Аналогічна норма міститься і у частині першій статті 166 Кримінально-виконавчого кодексу України (далі КВК), якою визначено, що у разі, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України «Про пробацію», а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Згідно з частиною третьою статті 166 КВК у разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для задоволення зазначеного клопотання, суд враховує, що наведені вище норми кримінального та кримінально-виконавчого закону не містять застережень, що клопотання не може бути задоволене у разі закінчення на час його розгляду іспитового строку, натомість судом мають бути встановлені наявність умов та підстав для такого скасування. Саме тому посилання захисника засудженого як на підставу для відмови у задоволенні клопотання на те, що на час розгляду зазначеного клопотання закінчився іспитовий строк суд оцінює критично, однак вважає за доцільне вирішити, чи наявні правові підстави для задоволення клопотання.

Як суд вже зазначив вище, на підтвердження обставин, які є підставою для скасування звільнення з випробуванням та направлення засудженого до відбування покарання, представник органу пробації посилалась на дві неявки засудженого на реєстрацію, а також на вчинення засудженим ряду адміністративних правопорушень.

Суд вже вище зауважував, що до клопотання надана підписка ОСОБА_5 про роз`яснення покладених на нього обов`язків, а також постанови про встановлення днів явки від 17.12.2018 та від 04.06.2019, а також листків реєстрації за період часу з 17.12.2018 по 04.06.2019 та від 04.06.2019 по 05.11.2020. Слід при цьому зауважити, що як на підставу для скасування звільнення від відбування призначеного покарання з випробуванням на направлення ОСОБА_5 до відбування призначеного покарання надане суду клопотання містить посилання на неявки засудженого, які мали місце 07.07.2020 та 03.11.2020, тому суд відповідно до приписів частини третьої статті 26 КПК не надає правову оцінку відомостям щодо реєстрації засудженого в період часу з 17.12.2018 по 04.06.2019.

Як суд вже зазначив вище, наданими документами підтверджені факти неявки засудженого ОСОБА_5 на реєстрацію 07.07.2020 та 03.11.2020. Однак, частиною другою статті 166 КВК регламентовано, що подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання вноситься до суду після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

З наданих суду матеріалів випливає, що після вчинення засудженим зазначених порушень (неявки на реєстрацію) імперативні вимоги частини другої статті 166 КВК щодо застосування до нього письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання виконані не були. Натомість таке попередження здійснене, як суд вже зауважив вище, 21.07.2020 після отримання відомостей про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності. Слід при цьому зауважити, що частиною четвертою статті 166 КВК визначено, що письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання застосовується у разі невиконання засудженим хоча б одного з обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють засудженого можливості їх виконувати і документально підтверджені.

Отже, аналізуючи доводи сторін судового провадження, суд вважає, що в судовому засіданні підтверджений факт неявки засудженого на реєстрацію 07.07.2020 та 03.11.2020, однак не підтверджене виконання інспектором органу пробації вимог частини другої та четвертої статті 166 КВК щодо застосування до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання. Тому зазначені обставини, на переконання суду, не можуть бути визнані правовою підставою для скасування звільнення від відбування призначеного покарання з випробуванням та направлення засудженого для відбування призначеного покарання, оскільки в судовому засіданні не доведений факт виконанні імперативної вимоги кримінально-виконавчого закону щодо доведення до відому засудженого негативних наслідків такої неявки.

Вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для скасування звільнення ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням та направлення його для відбування призначеного покарання у зв`язку з притягненням до адміністративної відповідальності, суд враховує таке.

Як суд зазначив вище, надані суду матеріали містять відомості, згідно з якими ОСОБА_5 був притягнутий до адміністративної відповідальності (на нього накладене адміністративне стягнення) 23.08.2019 (за частиною першою статті 178 та частиною першою статті 175-1 КпАП), 09.03.2020 (за частиною першою статті 175-1 та за частиною першою статті 178 КпАП), 14.06.2020 (за частиною першою статті 127 КпАП) та 21.07.2020 (за частиною другою статті 178 КпАП).

Посилання засудженого та його захисника стосовно того, що постанови не були вручені засудженому і підписані не засудженим, а іншою особою, суд оцінює критично. Зокрема, як встановлено в судовому засіданні, про наявність зазначених постанов дізнались під час судового провадження у зв`язку з розглядом клопотання про скасування звільнення ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням та направлення для відбування призначеного покарання, тобто 03.02.2021 (як слідує з клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 22.12.2020). При цьому ні засуджений, ні його захисник не надали суду документально підтверджених доказів того, що ними вжиті заходи, спрямовані на оскарження зазначених рішень про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності, або ж вжиті заходи у зв`язку з підробленням підпису засудженого у зазначених вище постановах. Також суд враховує, що ні засудженим, ні його захисником в судовому засіданні не підтверджене посилання на те, що засуджений у період вчинення встановлених відносно нього обмежень (як слідує з клопотання, що є предметом судового розгляду) втратив паспорт.

Разом з тим, суд вважає за доцільне зауважити таке.

Відповідно до абзацу першого частини третьої статті 166 КВК у разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Зі змісту абзацу другого частини третьої статті 166 КВК випливає, що систематичним вчиненням правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення, є вчинення засудженим протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень.

Отже, в судовому засіданні, на переконання суду, підтверджений факт систематичного вчинення засудженим ОСОБА_5 правопорушень. Разом з тим, частиною п`ятою статті 166 КВК визначено, що у разі вчинення засудженим адміністративних правопорушень, що тягнуть за собою накладення адміністративних стягнень, із засудженим проводиться індивідуальна профілактична бесіда. З наданих суду матеріалів випливає, що інспектором органу пробації відібрані у ОСОБА_5 пояснення 21.11.2019 та 10.06.2020. Відомості, які б свідчили про виконання вимог частини п`ятої статті 166 КВК щодо проведення із засудженим профілактичної бесіди, суду не надані. Крім того, як суд вже зауважив вище, на виконання вимог частини другої та четвертої статті 166 КВК попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання було здійснене 21.07.2020. Будь-які об`єктивно підтверджені відомості, які б свідчили, що після здійснення зазначеного попередження ОСОБА_5 вчинив будь-які з порушень, передбачених статтею 166 КВК та частиною другою статті 78 КК, суду не надані.

Отже, аналізуючи доводи учасників судового процесу, суд вважає, що в судовому засіданні не доведений факт виконання вимог частини другої, четвертої та п`ятої статті 166 КВК. При цьому, як суд вже зауважував раніше, приписи частини другої статті 166 КВК містять застереження, що подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання вноситься до суду після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання. Саме тому суд вважає, що в судовому засіданні не доведена наявність правових підстав для задоволення клопотання органу пробації.

Керуючись статтями 371, 539 КПК, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання провідного інспектора Вінницького МВ філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області ОСОБА_7 про скасування звільнення від відбування покарання та направлення засудженого ОСОБА_5 для відбування призначеного покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 01.06.2018 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Вінницький міський суд Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: