Справа №127/4784/21
Провадження №1-кс/127/1973/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 лютого 2021 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, учасника бойових дій, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий ОСОБА_6 звернувся до суду із вказаним клопотанням, яке погоджене з прокурором ОСОБА_3 .

Клопотання мотивоване тим, що 20.12.2020 біля 01 години 25 хвилин водій ОСОБА_4 , не маючи посвідчення водія відповідної категорії та навиків керування транспортними засобами, керуючи у стані алкогольного сп`яніння технічно-справним автомобілем «Opel Vectra», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись зі швидкістю більше 90 км/год, яка перевищує максимально допустиму швидкість в населених пунктах, автодорогою М 12 «Стрий-Кіровоград-Знам`янка», яка пролягає по вул. Українській у с. Кунка Гайсинського району Вінницької області, у напрямку м. Немирів Вінницької області, неподалік перехрестя із вул. Жовтневою, не врахував дорожні умови: вологий стан проїзної частини та заокруглення дороги ліворуч, не обрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого не впорався з керуванням та здійснив виїзд за межі проїзної частини дороги, де допустив наїзд на металевий відбійник, після чого, не зменшуючи швидкість, змінив напрямок руху автомобіля, виїхав на зустрічну смугу руху, де сталося зіткнення із автобусом «Neoplan», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_7 , який рухався у зустрічному напрямку по належній смузі руху.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «Opel Vectra» ОСОБА_8 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці події.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 157 від 21.01.2021, смерть ОСОБА_8 настала внаслідок травматичного шоку, який розвинувся на фоні сполучної травми тіла.

Тілесні ушкодження, виявленні у ОСОБА_8 , у вигляді перелому кісток основи черепа, перелому лобної кістки, які ускладнилися забоєм головного мозку та субарахноїдальними крововиливами, числених переломів ребер грудної клітки справа, розрив-розтріскування тканини печінки, закритого перелому обох кісток правого передпліччя та ускладнилися травматичним шоком, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх заподіяння, та стоять у прямому причинному зв`язку з настанням його смерті.

Відповідно до висновку автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи № СЕ-19/102-21/423-ІТ від 18.01.2021, висновку автотехнічної експертизи № СЕ-19/102-21/1996-ІТ від 08.02.2021, у даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля «Opel Vectra» ОСОБА_4 вбачається невідповідність вимогам п. п. 12.1, 12.4 та вимог горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 Правил дорожнього руху. Дії водія автомобіля «Opel Vectra» ОСОБА_4 , які не відповідали вимогам п. 12.1 Правил дорожнього руху, з технічної точки зору знаходяться у причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, ОСОБА_4 за вищевикладених обставин порушив вимоги п. п. 2.9 (а), 12.1, 12.4, 1.1 розділу 34 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, згідно яких:

1)п. 2.9. «Водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

2)п. 12.1. «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним».

3)п. 12.4. «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.».

4) п. 1.1 розділу 34 « Горизонтальна розмітка має таке значення: 1.1 (вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено; позначає межі місць стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей. Лінії 1.1 і 1.3 перетинати забороняється.

Порушення водієм ОСОБА_4 вищезазначених правил безпеки дорожнього руху перебуває у причинному зв`язку з наслідками даної дорожньо-транспортної пригоди.

22.02.2021 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме: порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 20.12.2020; листом із Гайсинської ЦРЛ щодо госпіталізації ОСОБА_4 у стані алкогольного сп`яніння; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 23.12.2021; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 23.12.2021; висновком судово-токсикологічної експертизи №3450 від 31.12.2020; висновком автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи № СЕ-19/102-21/423-ІТ від 18.01.2021; висновком автотехнічної експертизи № СЕ-19/102-21/1996-ІТ від 08.02.2021; висновком судово-медичної експертизи № 157 від 21.01.2021; сукупністю інших доказів, зібраних у кримінальному провадженні.

Слідчий зазначив, що беручи до уваги, що ОСОБА_4 обгрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення, вчиненого у стані алкогольного сп"яніння, що дає підстави слідству вважати, що останній може ухилятися від органів досудового слідства та суду, а тому наявні ризики, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також може незаконно впливати на свідків, експертів у цьому кримінальному провадженні,тому є підстави вважати, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам.

В судовому засіданні прокурор клопотання слідчого підтримав, оскільки під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, просив застосувати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_4 заперечив стосовно даного клопотання. Захисник підозрюваного підтримав заперечення ОСОБА_4 , суду пояснив, що підозрюваний вперше притягується до кримінальної відповідальності, за злочин вчинений з необережності, має постійне місце проживання. Крім того, його підзахисний розкаюється у вчиненому, буде намагатися порозумітися із сім"єю загиблого, відшкодувати хоча б матеріально завдану шкоду, також згідно до медичних документів ОСОБА_4 потребує лікування в умовах госпіталізації військового госпіталю, як особа яка є учасником бойових дій, вважає, що ризики не доведені, сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення не є підставою для обрання найсуворішого запобіжного заходу, тому вважає, що можливо застосувати до підозрюваного більш м"який запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Слідчий суддя, дослідивши вказане клопотання, заслухавши думку учасників кримінального провадження, вважає, що клопотання обґрунтоване та підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1- 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

2. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

3. Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

4. Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ст. 178 КПК України слідчий суддя враховує вік та стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання ОСОБА_10 та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення, зокрема, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання.

В ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_4 хоча є раніше не судимий, однак він обгрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до восьмироків, вчиненого у стані алкогольного сп"яніння, сам не одружений, ніде не працює, матеріальну шкоду завданим злочином навіть частково не відшкодував, а тому усвідомлюючи можливу відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, та перебуваючи на волі може спробувати переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, намагатиметься незаконно впливати на свідків, потерпілих, тому є підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним вище ризикам, а відтак до нього з огляду на положення ст. ст. 177 КПК України слід застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Врахувавши фактичні обставини справи, слідчий суддя схиляється та приймає за грунтовні доводи прокурора про те, що застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, є недостатньою мірою, оскільки вони не будуть слугувати забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також не зможуть запобігти його спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Вказані обставини виключають об`єктивну можливість щодо застосування до підозрюваного такого виду запобіжного заходу як особисте зобов`язання.

Оскільки осіб, які б виявили бажання особисто поручитися за виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України і зобов`язалися за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу, не знайшлося, застосування до підозрюваного такого виду запобіжного заходу як особиста порука не виявляється можливим.

Передбачений ст.181 КПК України запобіжний захід у вигляді домашнього арешту полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, вважаю за неможливе застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, беручи до уваги наведені вище обставини, є обґрунтована підозра вважати, що ОСОБА_4 зможе переховуватися від органів досудового розслідування, суду.
Враховуючи вимоги ст.ст. 177,178 КПК України, слідчий суддя приходить до переконання, що більш м`які запобіжні заході ніж тримання під вартою будуть недостатніми.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 цього кодексу, має право не визначити розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні: щодо злочину, який спричинив загибель людини, тому ОСОБА_4 розмір застави не визначається.

На підставі викладеного, керуючись ст. 107, 177, 182, 183, 194, 196, 197, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання задоволити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в межах досудового розслідування, а саме: до 24:00 години 22 квітня 2021 року.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Упродовж застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою утримувати ОСОБА_4 у Вінницькому СІЗО Вінницької установи виконання покарань №1 УДПтСУ у Вінницькій області.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: