Справа № 302/1098/20
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

12.01.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,

та учасників судового розгляду: прокурора ОСОБА_5 ,

представника особи, яка подала апеляційну скаргу ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11- сс/4806/593/20, за апеляційною скаргою, яку подав ОСОБА_8 ,
ВСТАНОВИВ :
Ухвалою слідчого судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 05 листопада 2020 року клопотання інспектора СД Міжгірського ВП Хустського ВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Міжгірського відділу Хустської місцевої прокуратури ОСОБА_5 про арешт тимчасово вилученого майна в кримінальному провадженні за № 0000078 відомості про кримінальне правопорушення в якому 22.10.2020 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР ) за ч. 1 ст. 190 КК України - задоволено.
Накладено арешт із забороною відчуження та здачі в оренду або безоплатне користування майна у вигляді 531/1000 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_10 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , паспорт громадянина України серія та номер НОМЕР_2 , виданий 09.02.2017 видавник: 2114. Заборонено ОСОБА_10 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт громадянина України серія та номер НОМЕР_2 , виданий 09.02.2017 видавник: 2114, та/або будь-яким іншим особам вчиняти дії щодо виселення з будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_11 та її сім`ї у складі ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .
З матеріалів судового провадження вбачається, що 04.11.2020 інспектор СД Міжгірського ВП Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_9 звернувся до суду з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна. У клопотанні вказується на те, що у провадженні сектору дізнання Міжгірського ВП Хустського ВП Головного управління Національної поліції в Закарпатській області перебувають матеріали кримінального провадження, за № 0000078 відомості про кримінальне правопорушення в якому 22.10.2020 внесені до ЄРДР за ч. 1 ст. 190 КК України. Під час досудового розслідування встановлено, що 21.10.2020 року в чергову частину Міжгірського ВП Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області, надійшов рапорт ДОП СП Міжгірського ВП Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області, ОСОБА_14 , про те, що у ході розгляду ЄО № 3480 від 19.10.2020 року за зверненням громадянки ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_3 , було з`ясовано, що нотаріус Ужгородського нотаріального округу ОСОБА_15 , державний реєстратор Тячівської міської ради ОСОБА_16 , громадянин ОСОБА_10 , шляхом обману та зловживаючи довірою у незаконний спосіб заволоділи майном, а саме частиною житлового будинку (531/1000) в АДРЕСА_1 . Разом з цим у ході досудового розслідування встановлено, що 17.08.2017 ОСОБА_17 , податковий номер НОМЕР_3 , що зареєстрований за адресою АДРЕСА_4 , уповноважив ОСОБА_18 учинити необхідні дії для укладення й укласти договір дарування належного йому на праві власності житлового будинку разом із прибудинковими будівлями, спорудами та земельною ділянкою, розташованими на АДРЕСА_1 , що підтверджується нотаріально посвідченою довіреністю. 08.09.2017 між ОСОБА_17 (дарувальник, від імені якого діяв ОСОБА_18 та ОСОБА_11 (обдарована) укладено договір дарування, посвідчений нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Закарпатської області, ОСОБА_15 в реєстрі за № 1748, згідно з умовами якого ОСОБА_17 подарував, а ОСОБА_11 прийняла в дар 531/1000 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , а також 08.09.2017 укладено договір іпотеки який дійсний до 08.09.2024 року та згідно якого на підставі договору дарування посвідченого 08.09.2017 вказана частина 531/1000 житлового будинку належить ОСОБА_11 .. ОСОБА_17 звернувся із позовом про розірвання договору дарування, про що рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 13.04.2018 року, залишеним без змін постановою Закарпатського апеляційного суду від 07.05.2019 року в задоволенні позову відмовлено. Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив з недоведеності позивачем порушення відповідачами статей 203, 215 ЦК України при укладенні спірного договору дарування, оскільки закон не передбачає необхідності зазначати в договорі відчуження частин будинку кадастрового номера земельної ділянки, а твердження заявника про існування на момент підписання договору арешту на відчужене майно не підтверджені належними і допустимими доказами. У червні 2019 року ОСОБА_17 звернувся із касаційною скаргою за результатами розгляду якої 15.04.2020 згідно з частиною третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 13.04.2018 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 07.05.2019 залишено без змін. Постанова суду касаційної інстанції набрала законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарження не підлягає. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності сформованого 08.09.2017 року видно що власником є ОСОБА_11 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , паспорт громадянина України серія та номер НОМЕР_5 , виданий 15.04.2005 Міжгірським РВУ МВС України в Закарпатській області, власність спільна часткова, розмір частки 531/1000, підстава виникнення права власності договір дарування, при цьому відповідно до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 36990662 від 08.09.2017 20:56:40, приватний нотаріус ОСОБА_15 , Ужгородський міський нотаріальний округ, Закарпатська обл., вказано вид обтяження заборона на нерухоме майно. Тоді відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності сформованого 02.11.2020 року видно що власником є ОСОБА_10 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , паспорт громадянина України серія та номер НОМЕР_2 , виданий 09.02.2017 видавник: 2114, з підстав для державної реєстрації договір іпотеки, серія та номер: 1752, виданий 08.09.2017, видавник: Приватний нотаріус ОСОБА_15 ; Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, серія та номер: б/н, видавник: УКРПОШТА; Повідомлення, серія та номер: б/н, виданий 17.05.2020, видавник: ОСОБА_19 ; Договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки, серія та номер: 1679, виданий 11.09.2020, видавник: Приватний нотаріус ОСОБА_15 , хоч і у зв`язку з вищевказаним рішенням Верховного суду України, договір дарування та іпотеки є дійсним. У зв`язку із наведеним видно, що було проведено операцію щодо зміни власника майна до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, що суперечить вимогам вказаним у договорі дарування та договорі іпотеки. Крім того, 18.10.2020 приблизно о 14.00 години до вказаного будинку прийшов чоловік, який представився як ОСОБА_10 , житель Виноградівського району, Закарпатської області, який повідомив, що є новим власником будинку АДРЕСА_1 , що у ОСОБА_11 та ОСОБА_20 є тиждень, щоб зібрати свої речі й виїхати з будинку, так як він збирається найближчим часом його продати. У вказаному будинку ОСОБА_21 та ОСОБА_11 проживають разом зі своїм малолітнім сином ОСОБА_22 з 2017 року. Зважаючи на те, що за інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_10 дійсно вважається власником спірного будинку, на даний час він безперешкодно може розпоряджатися ним, зокрема, вчиняти будь-які дії не тільки щодо здачі його в оренду, а й відчуження. Тобто, в даному випадку очевидним є ризик ймовірного відчуження ОСОБА_23 будинку АДРЕСА_1 . На даній стадії досудового розслідування такого роду дії можуть не тільки завдати непоправної шкоди потерпілим, а й перешкодити кримінальному провадженню в цілому, так як після відчуження спірного будинку третім особах на законних підставах, такі вправі будуть розпорядитися будинком на власний розсуд, у тому числі знести його. А вказаний будинок в даному випадку є свого роду об`єктом кримінального правопорушення тим, на що було здійснено посягання, є предметом шахрайства, за фактом якого й відкрито кримінальне провадження і він безпосередньо має доказове значення. Проте, наразі обґрунтовано існує ризик його втрати та знищення, тому орган досудового слідства просить накласти арешт на вищезазначене майно. Інспектор СД Міжгірського ВП Хустського ВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_9 подав заяву про розгляд клопотання у його відсутності, та просить таке задоволити.
В ухвалі слідчий суддя вказує на те, що майно у вигляді 531/1000 частки житлового будинку АДРЕСА_1 імовірно є предметом кримінального правопорушення, оскільки було проведено операцію щодо зміни власника майна до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, що суперечить вимогам вказаним у договорі дарування та договорі іпотеки, таким чином є речовим доказом, оскільки містить відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження щодо скоєного кримінального проступку та встановлення інших важливих обставин вчинення кримінального проступку та з метою забезпечення кримінального провадження, зокрема, збереження речових доказів, недопущення їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження, необхідності призначення ряду експертиз по даному кримінальному провадженню, а також з`ясування всіх інших обставин справи, слідчий суддя вважав за необхідне накласти арешт на вказане майно.
В апеляційній скарзі ОСОБА_8 вказує на те, що ухвала слідчого судді є незаконною, тому має бути скасована. Просить ухвалу слідчого судді скасувати зняти арешт із забороною відчуження та здачі в оренду або безоплатне користування майна у вигляді 531/1000 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_10 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , паспорт громадянина України серія та номер НОМЕР_2 , виданий 09.02.2017 видавник: 2114. Зняти заборону з ОСОБА_10 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт громадянина України серія та номер НОМЕР_2 , виданий 09.02.2017 видавник: 2114, та/або будь-яким іншим особам вчиняти дії щодо виселення з будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_11 та її сім`ї у складі ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .
Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, пояснення представника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу, прокурора ОСОБА_24 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів із метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладеним арешт у кримінальному провадженні, зокрема, шляхом витребування необхідної інформації в Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частина 3 ст. 170 КПК України передбачає, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання про накладення арешту на 531/1000 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_10 , слідчим суддею враховані вимоги Конституції України, дотримані вимоги кримінального процесуального закону та принцип верховенства права, закладений у Європейській Конвенції з захисту прав людини та основоположних свобод та Рішеннях Європейського Суду з прав людини, ретельно перевірені доводи клопотання й постановлено судове рішення, яке, з огляду на вказані норми права, визнається законним та обґрунтованим.

Як убачається із приєднаних до клопотання матеріалів, у провадженні сектору дізнання Міжгірського ВП Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області перебуває кримінальне провадження за № 0000078, відомості про кримінальний проступок у якому 22.10.2020 внесені до ЄРДР за ознаками діяння, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Органом дізнання встановлено, що: «21.10.2020 у чергову частину Міжгірського ВП Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області надійшов рапорт ДОП СПМіжгірського ВП Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_25 про те, що вході розгляду ЄО №3480 від 19.10.2020 за зверненням громадянки ОСОБА_11 про те, що нотаріус Ужгородського нотаріального округу ОСОБА_15 , державний реєстратор Тячівської міської ради ОСОБА_16 , громадянин ОСОБА_10 , шляхом обману та зловживаючи довірою, у незаконний спосіб заволоділи майном, а саме частиною житлового будинку (531/1000) в АДРЕСА_1 . 17.08.2017 ОСОБА_17 , податковий номер НОМЕР_3 , що зареєстрований за адресою АДРЕСА_4 , уповноважив ОСОБА_18 учинити необхідні дії для укладення й укласти договір дарування належного йому на праві власності житлового будинку разом із прибудинковими будівлями, спорудами та земельною ділянкою, розташованими на АДРЕСА_1 , що підтверджується нотаріально посвідченою довіреністю. 08.09.2017 між ОСОБА_17 (дарувальник, від імені якого діяв ОСОБА_18 та ОСОБА_11 (обдарована) укладено договір дарування, посвідчений нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Закарпатської області ОСОБА_15 в реєстрі за №1748, згідно з умовами якого ОСОБА_17 подарував, а ОСОБА_11 прийняла в дар 531/1000 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , а також 08.09.2017 укладено договір іпотеки, який дійсний до 08.09.2024 та згідно якого на підставі договору дарування, посвідченого 08.09.2017, вказана частина 531/1000 житлового будинку належить ОСОБА_11 .. ОСОБА_17 звернувся із позовом про розірвання договору дарування, про що рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 13.04.2018, залишеним без змін постановою Закарпатського апеляційного суду від 07.05.2019 в задоволенні позову відмовлено. Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив з недоведеності позивачем порушення відповідачами статей 203, 215 ЦК України при укладенні спірного договору дарування, оскільки закон не передбачає необхідності зазначати в договорі відчуження частин будинку кадастрового номера земельної ділянки, а твердження заявника про існування на момент підписання договору арешту на відчужене майно не підтверджені належними і допустимими доказами. У червні 2019 року ОСОБА_17 звернувся із касаційною скаргою, за результатами розгляду якої 15.04.2020 згідно з частиною третьої статті 401 ЦПК України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 13.04.2018 та постанову Закарпатського апеляційного суду від 07.05.2019 залишено без змін. Постанова суду касаційної інстанції набрала законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарження не підлягає. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого 08.09.2017 видно що власником частини будинку є ОСОБА_11 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , паспорт громадянина України серія та номер НОМЕР_5 , виданий 15.04.2005 Міжгірським РВУ МВС України в Закарпатській області, власність спільна часткова, розмір частки 531/1000, підстава виникнення права власності договір дарування, при цьому відповідно до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 36990662 від 08.09.2017 20:56:40, приватний нотаріус ОСОБА_15 , Ужгородський міський нотаріальний округ, Закарпатська обл., вказано вид обтяження заборона на нерухоме майно. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого 02.11.2020, видно що власником є ОСОБА_10 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , паспорт громадянина України серія та номер НОМЕР_2 , виданий 09.02.2017, видавник: 2114, з підстав для державної реєстрації договір іпотеки, серія та номер: 1752, виданий 08.09.2017, видавник: Приватний нотаріус ОСОБА_15 ; Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, серія та номер: б/н, видавник: УКРПОШТА; Повідомлення, серія та номер: б/н, виданий 17.05.2020, видавник: ОСОБА_19 ; Договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки, серія та номер: 1679, виданий 11.09.2020, видавник: Приватний нотаріус ОСОБА_15 , хоч і у зв`язку з вищевказаним рішенням Верховного суду України, договір дарування та іпотеки є дійсним. Вищенаведене свідчить про те, що було проведено операцію щодо зміни власника майна до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, що суперечить вимогам, вказаним у договорі дарування та договорі іпотеки. Крім того, 18.10.2020 приблизно о 14-ї годині до вищезгаданого будинку прийшов чоловік, який представився як ОСОБА_10 , житель Виноградівського району Закарпатської області, який повідомив, що є новим власником будинку АДРЕСА_1 , при цьому зазначивши, що у ОСОБА_11 та ОСОБА_20 є тиждень, щоб зібрати свої речі й виїхати з будинку, так як він збирається найближчим часом його продати. У вказаному будинку ОСОБА_21 та ОСОБА_11 проживають разом зі своїм малолітнім сином ОСОБА_22 з 2017 року».

Встановлені органом дізнання і вищенаведені обставини підтверджуються доданими до клопотання про арешт майна матеріалами (а. с. 5-42).

Враховуючи наведене, колегія судів погоджується з висновком слідчого судді про те, що майно у вигляді 531/1000 частки житлового будинку АДРЕСА_1 імовірно є предметом кримінального правопорушення, оскільки було проведено операцію щодо зміни власника майна до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, що суперечить вимогам вказаним у договорі дарування та договорі іпотеки, у зв`язку з чим, є речовим доказом, оскільки містить відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження щодо скоєного кримінального проступку та встановлення інших важливих обставин вчиненого кримінального проступку.

При цьому, апеляційний суд вважає таким, що заслуговує на увагу й твердження органу дізнання про те, що оскільки за інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_10 дійсно вважається власником спірного будинку, на даний час він безперешкодно може розпоряджатися ним, зокрема, вчиняти будь-які дії не тільки щодо здачі його в оренду, а й відчуження, тобто, в даному випадку очевидним є ризик ймовірного відчуження ОСОБА_23 будинку АДРЕСА_1 .

За таких обставин, обґрунтованим на переконання апеляційного суду є і висновок слідчого судді про те, що інспектором дізнання доведено необхідність накладення арешту на майно у вигляді 531/1000 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , шляхом заборони відчуження та здачі в оренду або безоплатне користування.

Також апеляційний суд вважає, що слідчий суддя обґрунтовано заборонив ОСОБА_26 та/або будь-яким іншим особам вчиняти дії щодо виселення із вищезгаданого будинку ОСОБА_11 та її сім`ї у складі ОСОБА_21 та ОСОБА_27 ..

Тому, апеляційний суд дійшов висновку про те, що накладення арешту на зазначене у клопотанні майно та в зазначений у ньому спосіб є необхідним саме з метою забезпечення кримінального провадження, зокрема, збереження речових доказів, недопущення їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження, необхідності призначення ряду експертиз у кримінальному провадженню, а також з`ясування всіх інших обставин справи.

Доводи апеляційної скарги про незаконність оскаржуваної ухвали слідчого судді апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеним вище.

У зв`язку з наведеним, вимоги ОСОБА_6 про зняття арешту із забороною відчуження та здачі в оренду або безоплатне користування майна у вигляді 531/1000 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , а також зняття заборони ОСОБА_26 та / або будь-яким іншим особам вчиняти дії щодо виселення із вищезгаданого будинку ОСОБА_11 та її сім`ї у складі ОСОБА_21 та ОСОБА_28 , - не можуть бути задоволені.

Тому, посилання ОСОБА_6 на договір позики від 08.09.2017, додатковий договір позики від 31.10.2017, рішення Ужгородського міськрайонного суду від 18.10.2019, договір про відступлення прав вимоги за договором від 09.09.2017 та договору позики від 31.10.2017, ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 13.10.2020, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 54061633 від 15.09.2020, - апеляційний суд визнає такими, що жодним чином не спростовують і будь-яким чином не впливають на висновки слідчого судді.

На інші доводи, які б давали підстави для скасування судового рішення в апеляційній скарзі не вказується і таких апеляційним судом не встановлено.

При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення, колегія суддів бере до уваги те, що: майно - 531/1000 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , відповідає зазначеним у ст. 98 КПК України критеріям і може мати значення для встановлення обставин кримінального провадження; органом досудового розслідування доведено існування передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України ризиків та достатність підстав вважати, що такі ризики мають місце; таке втручання у права та інтереси власника та володільця майна, як накладення арешту на вказане майно у встановлений слідчим суддею спосіб, є виправданим.

Отже, вищенаведене свідчить про те, що слідчим суддею були дотримані вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання та прийнятті рішення про накладення арешту на 531/1000 частки житлового будинку АДРЕСА_1 .

Тому, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, такою, що постановлена з метою забезпечення своєчасного та якісного проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні та запобіганню неправомірним негативним наслідкам при розслідуванні кримінального правопорушення, і не вбачає підстав для її скасування.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; положення ст. ст. 220, 317 цього ж Кодексу про те, що саме за клопотанням учасників судового розгляду апеляційний суд визначає необхідність дослідження тих чи інших доказів для з`ясування фактичних обставин справи, і те, що представником апелянта не надано таких доказів, які б спростували висновки слідчого судді.

Керуючись ст. ст. 170-173, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 05 листопада 2020 року, якою задоволено клопотання про арешт майна залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: