Новосанжарський районний суд Полтавської області
Справа № 542/303/21
Провадження №1-кс/542/164/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 травня 2021 року смт Нові Санжари
Слідчий суддя Новосанжарського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 ,
за участю :
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника власника майна ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 ,
представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання начальника Новосанжарського відділу Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_8 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000126 від 10.03.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України,
ВСТАНОВИВ:
13.04.2021 року до Новосанжарського районного суду Полтавської області надійшло на розгляд клопотання начальника Новосанжарського відділу Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_8 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000126 від 10.03.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України.
Начальник Новосанжарського відділу Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_8 у клопотанні просить накласти арешт у вигляді заборони відчуження, користування та розпорядження майном, а саме земельними ділянками з наступними кадастровими номерами: :00:003:0047 площею 2 га, що знаходяться у приватній власності ОСОБА_9 ; :00:003:0049, інформація про право власності відсутня; :00:003:0050 площею 2 га, що знаходяться у приватній власності ОСОБА_6 ; :00:003:0051 площею 2 га, що знаходяться у приватній власності ОСОБА_10 ; :00:003:0052, інформація про право власності відсутня; :00:003:0053 площею 1,9 га, що знаходяться у цриватній власності ОСОБА_4 ; :00:003:0054, інформація про враво власності відсутня; :00:003:0055 площею 1,9 га, що знаходяться у приватній власності ОСОБА_11 ; :00:003:0056, інформація про враво власності відсутня; :00:003:0057 площею 1,9 га, що знаходяться у приватній власності ОСОБА_12 ; :00:003:0058, інформація про право власності відсутня; :00:003:0059, площею 1,9 га, що знаходяться у приватній власності ОСОБА_13 ; :00:003:0060 площею 1,9 га, знаходяться у приватній власності ОСОБА_14 ; :00:003:0061, інформація про право власності відсутня; :00:003:0062 площею 1,9 га, що знаходяться у приватній власності ОСОБА_15 , а також на сільськогосподарську культуру - яка на них знаходиться.

Клопотання мотивовано тим, що слідчим відділенням поліції №3 Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000126 від 10.03.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що 10.03.2020 року до чергової частини Новосанжарського ВП ГУНП надійшов рапорт начальника СВ ОСОБА_16 , про те, що в ході розгляду матеріалів зареєстрованих в ЄО №808 було встановлено, що службові особи Головного управління Держгеокадастру в Полтавській області прийняли рішення про виведення з державної власності земельну ділянку орієнтованою площею 30 га лісових насаджень на території Кунцівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, яка в 2009 році була передана у постійне користування ДП Новосанжарське лісове господарство для створення лісових насаджень, фізичним особам, внаслідок чого зазначена земельна ділянка з лісовим насадженнями була передана 15 особам у приватну власність з лісових насаджень знищена, чим заподіяно шкоду.

Так зазначено, що рішенням 22 сесії сьомого скликання Кунцівської сільської ради від 23.12.2008 року надано висновок щодо передачі у постійне користування ДП «Новосанжарський лісгосп» земельну ділянку площею 67, Новосанжарського ВП ГУНП за межами населеного пункту. Рішенням сесії цієї ж сільської ради від 27.10.2009 року надано висновок щодо передачі ще 48,4 га для створення лісових насаджень.

Новосанжарським відділом Держкомзему видано умови відведення земельної ділянки загальною площею 115,9 га для постійного користування з метою ведення лісового господарства.

Державним управлінням з охорони навколишнього природного середовища в Полтавській області дано висновок від 10.12.2010 року про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок із земель сільськогосподарського призначення на землі лісогосподарського призначення.

Розпорядженням № 133 від 04.04.2011 року Новосанжарської районної державної адміністрації погоджено проекти землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 115,9 га для постійного користування з метою ведення лісового господарства.

Розпорядженням № 378 від 10.10.2011 року Полтавської обласної державної адміністрації затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 115,9 га для постійного користування з метою ведення лісового господарства.

Таким чином, ДП «Новосанжарське лісове господарство» отримано землі у постійне користування.

В 2012 році зазначені землі було заліснено і висаджено молоді дерева дуба.

Незважаючи на це, наказами від листопада 2019 року ГУ Держгеокадастру в Полтавській області надано дозвіл на розробку документації із землеустрою 15 громадянам для ведення особистого селянського господарства на території Кунцівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, за межами населених пунктів.

В лютому 2020 року 14 проектів та березні 2020 року 1 проект землеустрою були затверджені ГУ Держгеокадастру в Полтавській області.

Державне підприємство «Новосанжарське лісове господарство» 27.02.2020 звернулось до ГУ Держгеокадастру в Полтавській області з клопотанням припинити надання у власність земельних ділянок за кадастровими номерами: :00:003:0047; :00:003:0052; :00:003:0051; :00:003:0050; :00:003:0049; :00:003:0061; :00:003:0062; :00:003:0056; :00:003:0057; :00:003:0059; :00:003:0054; :00:003:0053; :00:003:0055; :00:003:0060; :00:003:0058, так як даний земельний масив, відповідно до Розпорядження Голови Полтавської обласної державної адміністрації № 378 від 10.10.2011 року наданий для ведення лісового господарства.

Згідно з Інформації Державного земельного кадастру на право власності та речові права на земельну ділянку, земельна ділянка за кадастровим номером :00:003:0047 площею 2 га знаходяться у приватній власності ОСОБА_9 , земельна ділянка за кадастровим номером :00:003:0050 площею 2 га знаходяться у приватній власності ОСОБА_6 , земельна ділянка за кадастровим номером :00:003:0051 площею 2 га знаходяться у приватній власності ОСОБА_10 , земельна ділянка за кадастровим номером :00:003:0053 площею 1,9 га знаходяться у приватній власності ОСОБА_4 , земельна ділянка за кадастровим номером :00:003:0055 площею 1,9 га знаходяться у приватній власності ОСОБА_11 , земельна ділянка за кадастровим номером :00:003:0057 площею 1,9 га знаходяться у приватній власності ОСОБА_12 , земельна ділянка за кадастровим номером :00:003:0059 площею 1,9 га знаходяться у приватній власності ОСОБА_13 , земельна ділянка за кадастровим номером :00:003:0060 площею 1,9 га знаходяться у приватній власності ОСОБА_14 , земельна ділянка за кадастровим номером :00:003:0062 площею 1,9 га знаходяться у приватній власності ОСОБА_15 та користується на праві оренди земельної ділянки ТОВ «Агростандарт Натуральний Продукт», .

Згідно з Інформації Державного земельного кадастру на право власності та речові права на земельну ділянку та Інформації з Державного реєстру речових прав на рухоме майно та Рестру прав власності на рухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна інформація про земельну ділянку за кадастровим номером :00:003:0049, :00:003:0052, :00:003:0054, :00:003:0056, :00:003:0058, :00:003:0061, відсутня.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримала, просила клопотання задовольнити, посилаючись на обставини, вказані в клопотанні.
Представники власників майна ОСОБА_4 та ОСОБА_6 адвокатів ОСОБА_5 та ОСОБА_7 в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні клопотання про накладення арешту на майно, з підстав його необґрунтованості, посилаючись на те, що відсутня постанова про визнання земельних ділянок речовими доказами; в клопотанні не зазначено які саме сільськогосподарські культури знаходяться на даних земельних ділянках, й на які прокурор просить накласти арешт, не зазначені їх обсяг та кількість, що позбавляє можливості визначити співмірність таких вимог. Також вважають що саме ДП Новосанжарське лісове господарство у передбачений законом час та спосіб не отримала правовстановлюючі документи на земельну ділянку та ГУ Держгеокадастр в Полтавській області на законних підставах передало земельні ділянки у власність фізичним особами, які є учасниками АТО та є добросовісними набувачами, законність перебування у яких, виділених земельних ділянок, не спростована.
Інші власники: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 в судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи.
Вислухавши прокурора, думку представників власників майна ОСОБА_4 та ОСОБА_6 адвокатів ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , відповідно, вивчивши матеріали додані до клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання задоволенню не підлягає з таких підстав.
Положення ч.2 ст.131 КПК України передбачають, що одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку статей 170, 173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Вказана норма узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.
Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.
До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.
Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно положень частини другої цієї статті арешт майна допускається з метою забезпечення: 1. збереження речових доказів; 2.спеціальної конфіскації; 3. конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4. відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Крім того, згідно з нормами Глав 10 та 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.
Частиною другою ст.173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.
Так, як з Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, так і з клопотання слідчого вбачається, що ВП №3 Полтавського РУЮ ГУНП в Полтавській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000126 від 10.03.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України за фактом того, що 10.03.2020 року до чергової частини Новосанжарського ВП ГУНП надійшов рапорт начальника СВ ОСОБА_16 про те, що в ході розгляду матеріалів зареєстрованих в ЄО №808 було встановлено, що службові особи Головного управління Держгеокадастру в Полтавській області прийняли рішення про виведення з державної власності земельну ділянку орієнтовною площею 30 га лісових насаджень на території Кунцівської сільської ради Новосанжарського району, яка в 2009 році була передана у постійне користування ДП Новосанжарське лісове господарство для створення лісових насаджень, фізичним особам, внаслідок чого зазначена земельна ділянка з лісовими насадженнями була переведена 15 особам у приватну власність з лісових насаджень знищена, чим заподіяно шкоду (а.с.8).
Диспозиція ч.1 ст.364 КК України передбачає кримінальну відповідальність за зловживання владою або службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб.
В даному випадку арешт майна обґрунтовується, крім іншого, метою забезпечення збереження речових доказів.
На даний час, згідно з Інформації Державного земельного кадастру на право власності та речові права на земельну ділянку, земельна ділянка за кадастровим номером :00:003:0047 площею 2 га знаходяться у приватній власності ОСОБА_9 , земельна ділянка за кадастровим номером :00:003:0050 площею 2 га знаходяться у приватній власності ОСОБА_6 , земельна ділянка за кадастровим номером :00:003:0051 площею 2 га знаходяться у приватній власності ОСОБА_10 , земельна ділянка за кадастровим номером :00:003:0053 площею 1,9 га знаходяться у приватній власності ОСОБА_4 , земельна ділянка за кадастровим номером :00:003:0055 площею 1,9 га знаходяться у приватній власності ОСОБА_11 , земельна ділянка за кадастровим номером :00:003:0057 площею 1,9 га знаходяться у приватній власності ОСОБА_12 , земельна ділянка за кадастровим номером :00:003:0059 площею 1,9 га знаходяться у приватній власності ОСОБА_13 , земельна ділянка за кадастровим номером :00:003:0060 площею 1,9 га знаходяться у приватній власності ОСОБА_14 , земельна ділянка за кадастровим номером :00:003:0062 площею 1,9 га знаходяться у приватній власності ОСОБА_15 , а орендарем є ТОВ «Агростандарт Натуральний Продукт», .

Згідно з Інформації Державного земельного кадастру на право власності та речові права на земельну ділянку та Інформації з Державного реєстру речових прав на рухоме майно та Рестру прав власності на рухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна інформація про земельну ділянку за кадастровим номером :00:003:0049, :00:003:0052, :00:003:0054, :00:003:0056, :00:003:0058, :00:003:0061, відсутня.

Незаконність набуття земельних ділянок вказаними власниками не доведена, отже вони є добросовісними набувачами, а ТОВ «Агростандарт Натуральний Продукт» - орендарем, який діє на законних підставах (оскільки не доведено зворотнього).
Відповідно до вимог ч. 10 ст. 170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
При цьому, ч. 2 та ч. 3 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається у випадку, якщо метою такого арешту є забезпечення збереження речових доказів, і накладається на майно будь-якої фізичної чи юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Речовим доказом в розумінні ст. 98 КПК України, є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 110 КПК України рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови.
Таким чином, з тексту наведених правових норм вбачається, що висновок органу досудового розслідування щодо відповідності майна тим чи іншим ознакам ст. 98 КПК України може бути зроблений в тексті постанови, яка має відповідати вимогам ч. 5 ст. 110 КПК України.
Разом з тим, до клопотання не надана постанова про визнання такого майна речовим доказом, з наведенням підстав та обгрунтування для визнання майна речовим доказом, тобто, що майно на яке просять накласти арешт, було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, що розпочато ч.1 ст. 364 КК України, тобто відповідає вимогам ст. 98 КПК України.

Не зазначено та не доведено яким критеріям щодо речового доказу відповідає вказане майно й в тексті клопотання.
А також із змісту самого клопотання не вбачається для доказу якого саме факту чи обставин, пов`язаних з розслідуванням кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, прокурор просить накласти арешт на вказане в клопотанні майно.
Що позбавляє слідчого судді можливості зробити висновок про відношення майна до кримінального провадження як речового доказу.
Крім того, клопотання та матеріали, які додані до клопотання також не містять даних про те, які саме сільськогосподарські культури знаходяться на даних земельних ділянках, й на які прокурор просить накласти арешт, не зазначені їх обсяг та кількість, а також відношення до даного кримінального провадження. Крім того не наведено та не доведено відповідне обгрунтування необхідності арешту майна.
Необґрунтованим є і посилання ініціатора клопотання на необхідність арешту майна з метою відшкодування збитків завданих кримінальним правопорушенням, спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, оскільки відповідно до ч.6 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті (відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди), арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Відповідно до ч.4 ст.170 КПК України У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті (спеціальної конфіскації), арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України
Згідно з ч.5 ст.170 КПК України У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті (конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи), арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
В даному випадку прокурором не вказаний розмір шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, розмір цивільного позову, вартість майна, на яке просять накласти арешт, а крім того в таких випадках арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, що у цьому випадку не мало місця через відсутність на даний час зазначених осіб у кримінальному провадженні.
Отже, з`ясувавши всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, перевіривши розумність та співрозмірність обмеження права власності з потребами кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні клопотання про арешт майна, оскільки надані матеріали не доводять обґрунтованості мети та наявність правових підстав для накладення арешту на майно та можливості його використання в якості доказу у кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-173, 175, 309 КПК України,-
УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання начальника Новосанжарського відділу Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_8 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000126 від 10.03.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Новосанжарського
районного суду Полтавської області ОСОБА_1